Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/715/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст.115 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000925 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2019 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Знам`янки Кіровоградської області, українку, громадянку України, працюючу приймальником поїздів станції Знам`янка Знам`янської дирекції залізничних перевезень, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 , не судиму,
визнано винуватою та призначено покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 8 років.

Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 з 20.05.2015 року по 22.05.2015 року; з 05.06.2015 року по 30.06.2015 року; з 23 вересня 2019 року по день набрання вироком законної сили за правилами ч. 5 статті 72 КК України (в редакції закону в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838- VІІІ) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення судово-трасологічної експертизи у сумі 491 (чотириста дев`яносто одну) грн. 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винуватою та засуджено за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, за таких обставин.
19 травня 2015 року у вечірній час, ОСОБА_10 , знаходилася у літній кухні домоволодіння за місцем проживання, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , коли додому повернувся її чоловік, ОСОБА_13 .
Цього ж дня, близько 22 години 25 хвилин, у приміщенні літньої кухні вказаного домоволодіння, між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, виникла сварка.
В ході обопільної сварки, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_10 , взявши зі столу кухонний ніж, завдала ОСОБА_13 ножове колото-різане поранення в ділянку грудної клітини зліва, яке проникає в порожнину грудної клітини з пошкодженням серцевої сорочки, серця, та масивною внутрішньою кровотечею, внаслідок якого настала на місці смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікацію дій ОСОБА_10 , які суд визнав доведеними, просив вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винною та призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі. Зазначив, що ОСОБА_10 скоїла кримінальне правопорушення за наступних обставин. 19.05.20115 року приблизно о 22 год.17 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилася разом зі своїм чоловіком ОСОБА_13 у літній кухні домоволодіння за місцем їх спільного проживання, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_10 раптово виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_13 , тобто умисне протиправне заподіяння його смерті.

Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, цього ж дня, близько 22 год. 25 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні вищевказаної літньої кухні, взявши зі столу кухонний ніж, тримаючи указаний ніж у правій руці нанесла ним не менше одного удару ОСОБА_13 в область грудної клітини зліва.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_10 спричинила ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітки зліва, яке проникає в порожнину грудної клітки з пошкодженням серцевої сорочки та серця, які згідно висновків судово-медичних експертиз № 87 від 14.07.15, № 55 від 04.08.15, по тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_13 настала після спричинення указаних тілесних ушкоджень на місці події та знаходиться в прямому причино-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та є наслідком колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням серця та масивною внутрішньою кровотечею.

ОСОБА_10 скоїла особливо тяжкий злочин, вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала під час судового розгляду з метою уникнення, передбаченої кримінальним законом відповідальності за скоєне, у залі судового засідання надавала неправдиві покази щодо самозахисту від потерпілого, які зафіксовані на технічних засобах та зберігаються у матеріалах судового провадження та в подальшому були спростовані зібраними під час досудового слідства та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами: показами потерпілої, висновками судових експертиз, показами експерта, який приймав участь у проведенні комісійної судово-медичної експертизи, які підтвердили факти викладені в обвинувальному акті.

Заперечення ОСОБА_10 своєї вини за ч. 1 ст. 115 КК України є наміром уникнути відповідальності за тяжкий злочин та полегшення можливого покарання за скоєне. Разом з тим, обвинуваченій судом було призначено покарання за скоєне кримінальне правопорушення на 1 рік більше ніж мінімальне покарання передбачене санкцією статті.

Відповідно до ст. 65, ст. 50 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових. ОСОБА_10 злочин скоїла перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується її показами наданими у залі судового засідання та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 20.05.2015.

П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті тощо.

Враховуючи думку потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_7 (матері ОСОБА_13 ), вважає, що суд призначив покарання ОСОБА_10 , яке є надто м`яким та недостатнім для її виправлення та попередження в подальшому вчинення нових злочинів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 просив змінити вирок Світловодського міськрайонного суду від 23 вересня 2019 року у кримінальному провадженні №0000925 відносно ОСОБА_10 в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення. Змінити правову кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті. Зменшити розмір сум, що підлягають стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 скасувати. Свої вимоги обґрунтував тим, що у ході досудового розслідування, судового розгляду Олександрівським та Світловодським судами ОСОБА_10 послідовно давала показання. Такі ж самі свідчення ОСОБА_10 давала і під час відтворення обстановки та обставин події 18.06.2015 року (т.1 а.с. 184 - 185). Вказав, що суд дослідивши висновок судової експертизи № 87 від 14.07.2015 року (т.1 а.с. 46-48), додатковий висновок судово-медичної експертизи до висновку № 87 від 14.07.2015 року (т.1 а.с. 53-55) та висновок комісійної судово-медичної експертизи № 55 від 0408.2015 року (т. 1 а.с. 60-64)

Зазначив, що суд першої інстанції у вироку зазначив, що «Будучи допитаним у судовому засіданні з приводу свого додаткового висновку № 87 від 14.07.2015 року експерт ОСОБА_14 пояснив, що під час проведення слідчого експерименту від 18.06.2015 року обвинувачена показала де вона перебувала та яким чином нанесла тілесне ушкодження, як забрала ніж, як тримала ніж у руках. Експерт повністю виключає, що таке тілесне ушкодження ОСОБА_13 міг нанести собі сам. При розтині ним досліджувався раневий канал. Було встановлено, що глибина занурення клинка ножа була приблизно 9-10 см. тобто неповністю. Експерт стверджує, що акцентованого удару не було. Він вважає, що коли людина бажає нанести удар, то зі сторони обушка ножа будуть додаткові тілесні ушкодження шкіри. Додаткових тілесних ушкоджень від ножа не було виявлено. З приводу розсічення хряща пояснив, що на розрізі хряща є бороздки, валіки. Для пересічення хряща великих зусиль не потребується, оскільки хрящ еластичний, не плотний, а тому тонким лезом - до 1 мм. як вказує криміналіст, легко міг проникнути через грудну клітину. Окрім того експерт зазначив, що обвинувачена на відтворенні показала, що тримала ніж двома руками, на рівні живота. Потерпілий був у стані сильного алкогольного сп`яніння, його координація порушена, він міг розвернутись похитнутись та наткнутись на ніж. Обвинувачена нижча за потерпілого по зросту, тому при різкому повороті він міг до неї наблизитись, до того ж події відбувались у невеликому приміщенні кухні. Вважає, що у момент коли потерпілий розвернувся він щось говорив, а обвинувачена зафіксувала і тримала ніж, впасти вона не могла. Не виключає що у такій ситуації потерпілий міг наткнутися на ніж.» «Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_15 надав суду роз`яснення щодо висновку судово-медичної експертної комісії № 55 від 04.08.2015 року та вказав, що у потерпілого ОСОБА_13 була рана грудної клітини від одноразового застосування колюче-ріжучого предмету, що є у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого. Для заподіяння такого тілесного ушкодження потрібно було докласти значну силу. Якщо ніж гострий, то потрібна менша сила для нанесення удару. Товщина керамічного ножа більша ніж сталевого. Для того щоб спричинити тілесні ушкодження керамічним ножем потрібно докласти більші зусилля. Експерт виключає можливість нанесення такого тілесного ушкодження при натикані на колюче-ріжучий предмет чи при падінні на нефіксований предмет. Рука, якою обвинувачена тримала мала відійти назад. Нефіксована рука це якщо рука напружена. Дотичної дії колюче - ріжучого предмету не виявлено. Стверджує, що без удару таке тілесне ушкодження виникнути не могло. Вважає, що потерпілий міг бути повернутий лівою передньою частиною тіла до ножа. У потерпілого пошкодження серця. При такому пошкодженні кров починає виливатися у плевральну порожнину. Людина може деякий час виконувати активні дії. Це залежить від її індивідуальних фізіологічних властивостей.» (стор. вироку 6-7). З вказаних висновків експертиз та показань експертів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суд робить наступний висновок: «Даючи оцінку вказаним доказам у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, суд вважає, що вони не можуть бути взяті до уваги як такі, що підтверджують спосіб нанесений тілесного ушкодження обвинуваченою ОСОБА_10 а саме без докладання нею будь-яких зусиль, а лише тримаючи ніж у руках, на який потерпілий ОСОБА_13 наткнувся перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння. Такий висновок експерта ОСОБА_14 стосовно способу нанесення тілесного ушкодження повністю спростовується висновком судово-медичної експертної комісії №55 від 04.08.2015року (Том 1 а.с. 60-64), призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 15.07.2015 року, та є неспроможним з огляду на характер та локалізацію тілесного ушкодження спричиненого потерпілому ОСОБА_13 ». Зазначив, що такі висновки суду повністю не відповідають фактичним обставинам за наступного: пунктом 2 додаткового висновку до висновку судової експертизи № 87 від 14.07.2015 року (т.1 а.с. 46-48) встановлено, що «враховуючи те, що на шкірній рані передньої грудної клітки трупа ОСОБА_13 були відсутні: відбиток руків`я ножа: додаткові розрізи як зі сторони леза так і зі сторони обуха клинка; та мало місце неповне занурення клинка в тіло, що свідчить про те. що акцентованого удару ножем не було. Також можливо стверджувати, що поранення ОСОБА_13 могло утворитися при обставинах на які вказала підозрювана, на експерименті, тобто при розвертанні ОСОБА_13 обличчям до обличчя до ОСОБА_10 з послідуючим натиканням на ніж, з урахуванням їх зросту, та спів ставляючи розташування ножа в руках ОСОБА_10 га локалізацію рани та направлення раневого каналу на тілі ОСОБА_13 ». Тобто, висновок щодо виникнення поранення у ОСОБА_13 внаслідок натикання на ніж носить вірогідносний характер і відображає одну з можливостей виникнення наявного у ОСОБА_13 тілесного ушкодження, не відкидаючи можливості виникнення поранення і внаслідок удару, але удару «неакцентованого». Також експерт ОСОБА_14 стверджує, що наявне у ОСОБА_13 поранення могло виникнути при обставинах, на які вказує обвинувачена. Свої висновки експерт ОСОБА_14 підтвердив суду, роз`яснивши при тому і факт пересічення ножем хряща - «Для пересічення хряща великих зусиль не потребується, оскільки хрящ еластичний, не плотний, а тому тонким лезом - до 1 мм. як вказує криміналіст, легко міг проникнути через грудну клітину.». Разом з тим, згідно п. 13.14.15.16 висновку комісійної судово-медичної експертизи № 55 від 04.08.2015 року - «Найбільш вірогідніше утворення тілесного ушкодження, яке мало місце у гр. ОСОБА_13 у обставинах, на які вказує гр. ОСОБА_10 в слідчому експерименті від 18.06.2015 року. Малоймовірно при обставинах, на які вказує гр. ОСОБА_10 у слідчому експерименті від 21.05.2015 року і можливо при нанесенні гр. ОСОБА_10 у ділянку грудної клітки гр. ОСОБА_13 »

Тобто, висновок комісійної експертизи щодо виникнення поранення у ОСОБА_13 внаслідок удару ножем теж носить вірогідносний характер і відображає одну з можливостей виникнення наявного у ОСОБА_13 тілесного ушкодження, не відкидаючи можливості виникнення поранення і внаслідок якоїсь іншої можливості крім удару. Також цим же висновком комісійної експертизи стверджується, що наявне у ОСОБА_13 поранення могло виникнути при обставинах, на які вказує обвинувачена. Таким чином, висновки додаткової експертизи до висновку № 87 від 14.07.2015 року та висновок комісійної судово-медичної експертизи № 55 від 04.08.2015 року в плані механізму виникнення тілесного ушкодження у ОСОБА_13 один одному не суперечать, тобто судом зроблено висновок, який не відповідає фактичним висновкам вказаних експертиз. Зауважив, що показання експерта ОСОБА_15 у вироку дещо спотворено. Так у ході допиту експерт ОСОБА_15 підтвердив, що для пересічення хряща потрібна значна сила (п.4 підсумків комісійної судово-медичної експертизи № 55 від 04.08.2015 року), однак на запитання захисту не зміг пояснити якими критеріями керується експерт, визначаючи поняття «значна сила», а також пояснив, що таких критеріїв у судовій медицині взагалі немає. Крім того, ОСОБА_15 вказав, що «якщо ніж гострий, то потрібна менша сила для нанесення удару. Товщина керамічного ножа більша ніж сталевого. Для того щоб спричинити тілесні ушкодження керамічним ножем потрібно докласти більші зусилля.», але на запитання захисту визнав, що у ході проведення експертизи ніж, яким було завдано поранення ОСОБА_13 , експертами не досліджувався і не оглядався, як і не зміг пояснити, чому він вважає, що товщина керамічного ножа більша ніж сталевого і що керамічний ніж менш гострий, ніж сталевий. Більше того, суд беззаперечно прийняв за основу показання експерта ОСОБА_15 не звернувши ніякої уваги на той факт, що ці показання в плані механізму виникнення тілесного ушкодження у ОСОБА_13 суперечать п. 13,14.15.16 ним же самим та ще двома експертами підписаного висновку комісійної судово-медичної експертизи № 55 від 04.08.2015 року, хоч захистом зверталась увага суду на цю обставину. Також, суду захистом вказувалось і на те, що в ході розгляду справи Світловодським міськрайсудом експерт ОСОБА_15 дав показання, відмінні від тих, які давав Олександрівському райсуду під час попереднього розгляду справи, де він посвідчив, що при зустрічному русі обвинуваченої з ножем у руці та ОСОБА_13 виникнення рани при натиканні є можливим, але суд залишив це без уваги. Крім того, роблячи висновок про те, що «висновок експерта ОСОБА_14 стосовно способу нанесення тілесного ушкодження повністю спростовується висновком судово-медичної експертної комісії №55 від 04.08.2015 року (Том 1 а.с. 60-64), призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 15.07.2015 року, та є неспроможним з огляду на характер та локалізацію тілесного ушкодження спричиненого потерпілому ОСОБА_13 » суд ніяким чином не мотивує такий свій висновок та не пояснює і те, з яких підстав зроблено висновок про неспроможність висновку додаткової експертизи до висновку № 87 від 14.07.2015 року, підписаного ОСОБА_14 з огляду на «характер та локалізацію тілесного ушкодження спричиненого потерпілому ОСОБА_13 ». Вважає, що судом у ході дослідження висновків судово-медичних експертиз, а саме: висновку судової експертизи № 87 від 14.07.2015 року (т. 1 а.с. 46-48), додаткового висновку судово-медичної експертизи до висновку № 87 від 14.07.2015 року (т. 1 а.с. 53-55). висновку комісійної судово-медичної експертизи № 55 від 04.08.2015 року (т.1 а.с. 60-64) та показань експертів зроблено та покладено в основу вироку висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи у кримінальному провадженні. Вказав, що суд вважає події, які відбувались в домоволодінні ОСОБА_16 19 травня 2015 року обопільною сваркою, вину за виникнення якої суд фактично переклав на обвинувачену. Разом з тим суд не приймає до уваги реальної обстановки, яка склалась, а саме, що ніж його підзахисною було взято саме з метою захисту від протиправних дій щодо неї та від реальної загрози життю, яка мала місце, оскільки загроза походила від значно сильнішого від неї фізично чоловіка, до того ж озброєного ножем і в стані сильного алкогольного сп`яніння (тобто відсутності самоконтролю з боку нападника), в умовах перебування в замкнутому просторі і відсутності можливості втекти чи розраховувати на чиюсь допомогу і саме під час прямої загрози, в процесі здійснення захисту. За таких умов не має визначального значення чи було наявне у ОСОБА_13 фатальне поранення наслідком нецілеспрямованого удару чи натикання останнього на ніж, чи комбінацією удару і натикання - наявність стану необхідної оборони у обвинуваченої від цього не зникає. Згідно показань обвинуваченої, які не спростовуються жодним об`єктивним доказом, мав місце не просто сімейний скандал, а напад на неї з боку ОСОБА_17 з заподіянням останній тілесних ушкоджень, а в подальшому з загрозою позбавлення її життя. В цьому плані її свідчення підтверджується висновком судово-медичної експертизи №84 від 20.05.2015 року (а.с.144), згідно якого у ОСОБА_10 наявні тілесні ушкодження у вигляді саден, крововиливів голови, тулуба, кінцівок, які утворились від не менше ніж 7 травматичних впливів та могли утворитись у строк 19.05.2015 року. Виникнення тілесних ушкоджень від падіння з висоти власного зросту виключається. Вказаний висновок експертизи підтверджує показання ОСОБА_10 про те, що вона мала підстави захищатись від дій ОСОБА_13 , який фактично вчинив щодо неї злочин, передбачений ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження. Крім того, доведена наявність протиправного посягання з боку ОСОБА_13 є підставою для прийняття свідчень обвинуваченої про те, що з боку ОСОБА_13 мала місце погроза щодо вчинення більш тяжкого протиправного посягання - тобто вбивства. Вказав, що суд вважає, що факт погроз ножем з боку ОСОБА_13 є недоведеним з огляду на те, що обвинувачена спочатку давала інші покази про те, яким чином опинився ніж у неї в руках. Але суд зовсім не звертає уваги на те, що в усіх показаннях обвинувачена вказує, що ОСОБА_13 першим взяв ніж до рук та висловив погрозу вбивством. Суд вважає, що: «Даючи оцінку обставинам з урахуванням всіх фактичних даних, які були встановлені під час судового розгляду, суд приходить до переконання, про відсутність небезпеки, що загрожувала обвинуваченій ОСОБА_10 та яка могла би бути підставою для її захисту саме шляхом застосування ножа. Об`єктивних даних, які б свідчили про реальне посягання ОСОБА_13 на охоронювані законом права обвинуваченої ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження, оскільки за даними судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_10 № 84 від 20.05.2015 року у неї на тілі наявні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких». Тим самим суд фактично відмовляє обвинуваченій у реалізації її прав, гарантованих ст. 27 Конституції України, згідно якої кожен має право захищати своє життя і здоров`я від протиправних посягань, адже сам термін «оборона», «захист» передбачає наявність певних дій з боку особи, яка захищається від протиправного посягання, а тому може застосовувати підручні предмети та вчиняти певні дії, направлені на відвернення загрози і тим більше - на врятування свого життя. В даному випадку має місце не тільки протиправне посягання з боку ОСОБА_13 , але і вже реально заподіяна шкода та загроза заподіяння ще більш тяжкої шкоди. Зазначив, що показання обвинуваченої щодо протиправних дій з боку ОСОБА_13 повністю підтверджуються не тільки висновком судово-медичної експертизи №84 від 20.05.2015 року (а.с.144), але і показаннями свідка ОСОБА_18 . При цьому версія суду першої інстанції про обопільну бійку між обвинуваченою та ОСОБА_13 повністю спростовується висновками судової експертизи № 87 від 14.07.2015 року (т.1 а.с. 46-48), згідно яких у ОСОБА_13 (на відміну від обвинуваченої) наявне єдине тілесне ушкодження - проникаюче поранення грудної клітки. В даному випадку посягання з боку ОСОБА_13 були реальними і наявними. В свою чергу ОСОБА_10 діяла негайно, в окреслених часом рамках, захищаючись від наявного суспільно небезпечного посягання, при цьому обороняючись, нанесла один удар ножем, тобто здійснювала необхідну оборону проти протиправних посягань ОСОБА_13 , однак, не маючи досвіду та вмінь, а також фізичної можливості для вчинення ефективного опору без застосування якогось предмету, використала ніж. Крім того, матеріалами справи достовірно підтверджується і наявність у ОСОБА_19 стану душевного хвилювання на момент здійснення захисту. ОСОБА_13 під час нападу ображав та застосовував до обвинуваченої насильницькі дії. Така ситуація привела ОСОБА_10 до стану душевного хвилювання, під час якого нею була частково втрачена можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними. Судом не взято до уваги, що після подій (20.05.2015 року о 01.40 годині) обвинувачена була госпіталізована до Знам?янської ЦРЛ з діагнозом гострий реактивний стан, астено-невротичний синдром, що підтверджується наявною у справі довідкою Знам`янської районної лікарні №2420 від 26.11.2015 року. Згідно медичної літератури, гострий реактивний стан є наслідком стресової ситуації і міг виникнути внаслідок насилля над особою чи наявності небезпеки. Наслідком такого стану цілком може бути втрата особою орієнтації в подіях, викривлене сприйняття подій чи навіть амнезія. Дана обставина також побічно підтверджує показання обвинуваченої щодо протиправних дій ОСОБА_13 відносно неї. Висновком №421 від 18.08.2015 року судово-психіатричної експертизи зазначено, що обвинувачена виявляє ознаки посттравматичного стресового розладу, що ще раз побічно підтверджує факт протиправних дій ОСОБА_13 стосовно обвинуваченої.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у судовому засіданні свідчили, що стан ОСОБА_10 безпосередньо після події був неадекватним, при цьому як свідок ОСОБА_21 так і свідок ОСОБА_20 посвідчили, що цей неадекватний стан був з їх точки зору наслідком істерики, а не перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що за вищевикладених обставин дії обвинуваченої могли б кваліфікуватись за ст. 118 КК України (вбивство при перевищенні меж необхідної оборони), тобто судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Крім того, судом першої інстанції, на думку захисту, при постановленні вироку було допущено ряд суттєвих порушень норм процесуального права, а саме у судовому засіданні було переглянуто відеозапис слідчої дії у ході якого ОСОБА_10 розповідає про обставини події. Разом з тим, КПК України дійсно передбачає можливість застосування відеозапису в процесі слідчих дій. в т.ч. і під час допиту (ч.5 ст.224 КПК України), але цей відеозапис здійснюється відкрито про що зазначається у протоколі відповідної слідчої дії (ч.2 ст. 104 КПК України). Якщо це запис допиту, то суд не може досліджувати цей запис як доказ (ч.4 ст.95 КПК України) і не може посилатись на нього при постановленні вироку. Якщо ж обвинувачення подає цей запис як результат негласної слідчо-розшукової дії, то параграф 2 гл.21 КПК України передбачає порядок такої негласної слідчо-розшукової дії як втручання у приватне спілкування. Ч.З ст.258 КПК України визначає, що спілкування є приватним, якщо інформація передається та зберігається за таких фізичних чи юридичних умов при яких учасники спілкування можуть розраховувати на захист інформації від сторонніх осіб. З цього випливає що спілкування між працівником правоохоронного органу та підозрюваним не може бути приватним, оскільки працівник правоохоронного органу отримавши інформацію про вчинений злочин зобов`язаний її реалізувати - доповісти керівнику, використати у кримінальному провадженні як доказ, повідомити слідчому і для підозрюваного (чи просто особи) відсутні юридичні підстави розраховувати на захист наданої ним інформації. Таким чином така негласна слідчо-розшукова дія як втручання у приватне спілкування між працівником правоохоронного органу та підозрюваним неможлива, за винятком, зрозуміло, якщо така дія проводиться для встановлення злочинних дій самого працівника правоохоронного органу. Безпосередньо після дослідження відеозапису ОСОБА_10 пояснила суду, що їй було відомо, що розмовляла вона з працівником міліції. Також вказав на те, що на момент виконання органом досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України в матеріалах кримінального провадження не було ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення негласної слідчо-розшукової дії і стороні захисту такий документ не відкривався, а тому в ході судового розгляду сторона обвинувачення не могла використовувати такий документ як доказ. Ухвалу слідчого судді про падання дозволу на проведення негласної слідчо-розшукової дії стороною обвинувачення було надано суду лише при повторному розгляді справи, при цьому стороні захисту цей документ так і не був наданий. Крім того, відповідно до ст.251 КПК України, негласна слідчо-розшукова дія проводиться на підставі постанови слідчого чи прокурора про проведення такої дії, однак матеріали кримінального провадження такої постанови не містять, а значить, проведення такої слідчо-розшукової дії є незаконним, а її результати - недопустимим доказом. Незважаючи на те, що на вищевказані обставини захистом зверталась увага суду як у процесі дослідження доказів, так і в судових дебатах, суд прийняв та поклав в основу вироку відеозапис від 20.05.2015 року та протокол №31/634 від 30.07.2015 року про результати проведення негласної слідчо-розшукової дії, тобто завідомо недопустимі докази. Крім того, у вироку вказано, що судом першої інстанції встановлено наявність обтяжуючої покарання обставини, а саме - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Направлення на медичне освідування на встановлення наявності стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 , на підставі якого це освідування було проведено, підписано начальником ВДІМ Знам`янського МВ УМВС ОСОБА_21 . Доручення слідчого на проведення такої дії працівником ВДІМ Знам`янського МВ УМВС в матеріалах кримінального провадження відсутнє. Більше того, будучи допитаним в судовому засіданні, ОСОБА_21 категорично заперечив сам факт складення та підпису ним направлення обвинуваченої на освідування на стан алкогольного сп`яніння і свою участь у такому освідуванні, а тому висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції від 20.05.2015 року є таким, що отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК України і відповідно до ч.1 ст. 86 КПК України є недопустимим доказом, а тому у відповідності до ч.2 ст. 86 КПК України, суд не може посилатись на нього при ухваленні судового рішення. При таких свідченнях свідка ОСОБА_21 є незрозумілим, звідки цей висновок взявся у матеріалах кримінального провадження. Однак, незважаючи на вищевикладене, суд прийняв як допустимий доказ висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції від 20.05.2015 року (т. 1 а.с. 157) ніяким чином не мотивуючи такого рішення. Вважає, що визнання судом наявності обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння є незаконним, а вирок таким, що постановлений з порушенням кримінального процесуального закону, ст. 86 КПК України. Крім того, вважає, що вирішуючи питання щодо заявлених цивільних позовів потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_12 суд першої інстанції в силу неправильної кваліфікації кримінального правопорушення не врахував того, що смерть ОСОБА_13 настала хоч і внаслідок дій ОСОБА_10 , але остання була вимушена діяти захищаючись від протиправного посягання, а тому присудив стягнути з ОСОБА_10 на користь цивільних позивачів суми, розмір яких є надмірним. Враховуючи протиправність посягання ОСОБА_13 , те, що потерпіла ОСОБА_7 не перебувала на утриманні ОСОБА_13 , виходячи з вимог доцільності та справедливості, вважає, що вимогу про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_7 слід задовольнити у сумі до 80000 грн., ОСОБА_12 до 10000 грн.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив її залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Заперечення мотивував тим, що в апеляційній скарзі сторона захисту посилається на додатковий висновок до висновку експерта №87 від 14.07.2015 р. (т. 1 а.с. 53-55), у якому судово-медичний експерт ОСОБА_14 зазначив, що тілесні ушкодження на тілі потерпілого ОСОБА_13 могли утворитись за обставин, на які вказала підозрювана при проведенні слідчого експерименту 18.06.2015 року. Також експерт зазначив, що тілесні ушкодження потерпілому могли бути спричинені при розвертанні ОСОБА_13 обличчям до обличчя ОСОБА_10 , з послідуючим натиканням на ніж. Враховуючи відсутність на тілі відбитку руків`я ножа, додаткових розрізів як зі сторони леза, так і зі сторони обуха клинка, неповне занурення клинка в тіло, експерт вважав, що акцентованого удару ножем не було.

Колегія суддів першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідивши усі докази у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, правильно зазначила, що такі висновки експерта ОСОБА_14 не можуть бути взяті до уваги, адже спростовуються висновком комісійної експертизи №55 від 04.08.2015 року (т.1. а.с. 60-64), показаннями судового експерта ОСОБА_22 та є неспроможними з огляду на характер та локалізацію тілесного ушкодження, спричиненого потерпілому ОСОБА_13 .

У пунктах 13, 14, 15, 16 висновку експерта № 55 від 04.08.2015 року (т.1 а.с. 60-64), підготовленого судово-медичною експертною комісією, чітко зазначено, що тілесне ушкодження у потерпілого ОСОБА_13 не могли виникнути при падінні на клинок ножа, який знаходився у руці ОСОБА_10 , так як при падінні на клинок ножа діє сила, яка приведе до відведення руки з колюче-ріжучим предметом на направленню падіння тіла.

Під час слідчого експерименту 20.05.2015 року, обвинувачена ОСОБА_10 показала, що тілесне ушкодження вона спричинила потерпілому, тримаючи ніж у правій руці, знаходячись в пів-оберти лівим боком до потерпілого, в момент, коли той, бажаючи забрати у неї ніж, нагнувся за ним і наткнувся на нього. Зазначила, що зробила різкий рух, схожий на розворот, стоячи до потерпілого лівим плечем, внаслідок чого ножем поранила потерпілого.

Під час слідчого експерименту 18.06.2019 року обвинувачена показала, що спричинила потерпілому тілесне ушкодження, розвертаючись до нього з положення спиною, через ліве плече, тримаючи ніж в правій руці, при цьому потерпілий знаходився обличчям до неї.

З додаткового висновку до висновку експерта № 87 від 14.07.2015 р. вбачається, що він підготовлений на підставі постанови слідчого від 08.07.2015 року.

Відтак, на момент призначення та проведення цієї додаткової експертизи у справі взагалі не було даних щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому в момент його розвертання до обвинуваченої та такий механізм не надавався експертові на дослідження.

Вказане свідчить, що висновок експерта в цій частині не відповідає матеріалам кримінального провадження і вихідним даним, наданим експерту для проведення експертизи.

Крім того, з тексту додаткового висновку до висновку експерта № 87 від 14.07.2015 року взагалі не вбачається жодного обґрунтування, чому саме експерт дійшов таких висновків, а лише описано дані зовнішнього дослідження трупа та лабораторних досліджень, а тому цей висновок не відповідає вимогам ч. 1 та ч. 3 ст. 101 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_22 чітко та однозначно пояснив, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_13 могли утворитись лише внаслідок акцентованого удару, який мав би бути значної сили, щоб пошкодити міжреберний хрящ. Зазначив також, що повністю виключається можливість нанесення такого тілесного ушкодження внаслідок натикання або падіння на ніж, оскільки в цьому випадку на нефіксовану руку, що тримає ніж, діє сила, яка змусить її відвестись назад або вниз під вагою тіла. При цьому експерт ОСОБА_22 повідомив суду, що категорично виключається можливість нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_13 з розвороту, в такому випадку на одягу та тілі потерпілого мав би залишитись характерний слід у вигляді подряпини. Тим більше, внаслідок удару ножем було пошкоджено правий шлуночок серця потерпілого, тобто той, що ближче до хребта, а це однозначно суперечить показанням обвинуваченої про нанесення тілесного ушкодження в процесі розвороту через її ліве плече або внаслідок розвороту потерпілого до неї.

Надаючи оцінку висновкам та показанням експертів ОСОБА_14 і ОСОБА_22 , суд зважив на те, що висновок експерта №55 від 04.08.2015 року був підготовлений експертною комісією у складі трьох судово-медичних експертів, а висновок № 87 з додатковими висновками до нього зроблений експертом ОСОБА_14 одноособово. Досвід судово-експертної діяльності, який на момент проведення експертизи у судово-медичного експерта ОСОБА_22 становив понад 25 років, а у експерта ОСОБА_14 - 13 років.

Щодо аргументів сторони захисту про вчинення злочину обвинуваченою в стані необхідної оборони вважає, що така позиція спростовуються сукупністю зібраних та досліджених доказів та обставинами кримінального правопорушення, а саме під час слідчих експериментів та під час допиту в суді обвинувачена неодноразово зазначала, що під час сварки вона нібито вихопила з рук потерпілого скалку, яку кинула під диван. Такі показання свідчать про наявність у обвинуваченої можливості припинити злочинне посягання на неї за допомогою цієї скалки, чого вона не зробила.

Під час слідчих експериментів та під час допиту в суді обвинувачена неодноразово змінювала свої показання, спочатку зазначаючи, що вихопила ніж з рук потерпілого, а потім вказувала, що ніж, яким вона нанесла поранення потерпілому, взяла зі столу і це був інший ніж, аніж той, що тримав в руці потерпілий.

Згідно з висновком експерта №440,12 під нігтями обвинуваченої клітин епітелію людини не виявлено, що свідчить про відсутність боротьби з потерпілим.

Згідно з висновком експерта № 110, на скалці виявлено сліди крові людини, походження якої повністю виключається від обвинуваченої і не виключається від потерпілого. Це свідчить про неправдивість показань обвинуваченої про нанесення потерпілим їй ударів в голову цією скалкою.

Висновком експерта ОСОБА_14 № 84 встановлено наявність у обвинуваченої тілесних ушкоджень у вигляді саден, крововиливів голови, тулуба, кінцівок, які відносяться до категорії легких. При цьому встановлено локалізацію саден зліва в тім`яній області голови та зліва в завушній області. Під час судового розгляду достовірно встановлено, що потерпілий був шульгою (лівшею), що також зазначала і обвинувачена під час слідчих експериментів 21.05.2015 р. та 18.06.2015 року, демонструючи механізм нанесення їй ударів потерпілим. У висновку експерта № 84 зазначено, що джерелом висновку є в тому числі медична документація обвинуваченої, яка в матеріалах кримінального провадження відсутня. Вказане ставить під обгрунтований сумнів наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченої, а тим більше можливість їх спричинення потерпілим.

Свідок ОСОБА_20 , фельдшер швидкої медичної допомоги, яка 19.05.2015 року виїздила на виклик та доправляла обвинувачену до лікарні, чітко засвідчила суду відсутність тілесних ушкоджень у обвинуваченої в той вечір.

Свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_12 та потерпіла ОСОБА_7 зазначили, що після їх приїзду на місце злочину обвинувачена неодноразово втрачала свідомість і падала, таким чином не виключається можливість отримання нею деяких тілесних ушкоджень від падіння.

З протоколу огляду місця події вбачається, що обстановка на місці злочину - в літній кухні на момент проведення огляду не порушена, що свідчить про відсутність ознак боротьби.

З протоколу огляду місця події вбачається,що ніж, який був предметом злочину, був знайдений в городі, за саржиком, на значній відстані від літньої кухні, а інших ножів з місця події вилучено не було.

Після події обвинувачена не викликала швидку, а подзвонила подрузі ОСОБА_23 та матері потерпілого.

Під час досудового слідства та судового розгляду обвинувачена постійно змінювала показання, в тому числі і щодо механізму нанесення тілесного ушкодження потерпілому. Так, під час проведення з нею НСРД вона зазначила, що потерпілий сам себе вдарив ножем у груди. Надалі вона стверджувала, що потерпілий раптово обернувся до неї і наткнувся на ніж, потім зазначала, що вона, різко розвернувшись до потерпілого, спричинила йому тілесне ушкодження ножем, і наостанок - вона стояла обличчям до потерпілого, тримаючи ніж обома руками, коли той втративши рівновагу внаслідок алкогольного сп`яніння, натикнувся на ніж. Це свідчить про те, що обвинувачена свідомо намагалась і намагається ввести органи досудового слідства і суду в оману щодо цих обставин для уникнення покарання або його мінімізації.

Вказав, що у позиції сторони захисту міститься суттєве внутрішнє протиріччя, адже доводи апеляційної скарги є взаємовиключними. Спочатку за текстом підводиться до того, що потерпілий отримав тілесне ушкодження під час його розвороту до обвинуваченої з положення спиною в положення обличчям до обличчя або ж при падінні і натиканні на ніж. Такий механізм розвитку подій сам по собі виключає знаходження обвинуваченої у стані необхідної оборони в момент спричинення тілесного ушкодження потерпілому. Надалі ж за текстом апеляційної скарги йдеться, що спричинивши потерпілому тілесне ушкодження ножем у серце, обвинувачена перебувала у стані необхідної оборони, захищаючись від наявного суспільного небезпечного посягання, не маючи фізичної можливості для вчинення ефективного опору без застосування якогось предмету, використавши ніж.
Вважає, що таке протиріччя свідчить про неоднозначність позиції сторони захисту щодо механізму розвитку подій в момент вчинення злочину, є частиною стратегії захисту і не сприяє повному, всебічному та об`єктивному встановленню дійсних фактичних обставин кримінального правопорушення.

Вважає, що за таких обставин судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України.

В частині, що стосується цивільних позовів, вважає апеляційну скаргу немотивованою, необґрунтованою та такою, що ґрунтується на суб`єктивній оцінці розміру стягнутої моральної шкоди, не підкріпленій жодними доказами.

Надаючи оцінку апеляційним доводам в цій частині, просить врахувати тяжкість та непоправність наслідків діяння обвинуваченої для рідних ОСОБА_13 , докорінну зміну життєвого укладу цивільних позивачів після його вбивства, появу значних проблем зі здоров`ям матері, ОСОБА_7 , яка довгий час після вбивства сина знаходиться у надзвичайно складному емоційному стані, відчуває довготривалу депресію та апатію, має проблеми зі сном, внаслідок чого неодноразово зверталась до медичних закладів за лікуванням, що підтверджується копією її медичної карти. Важливо також врахувати повну байдужість обвинуваченої до наслідків злочину, відсутність співчуття, покаяння та вибачення перед матір`ю її чоловіка, якого вона позбавила життя. За таких обставин, навіть сума моральної шкоди, присуджена до стягнення судом першої інстанції, не зможе повністю компенсувати душевний біль та моральні страждання, яких зазнали цивільні позивачі. В свою чергу, суми запропоновані до стягнення в апеляційній скарзі, є надзвичайно заниженими, необґрунтованими, несправедливими та не пропорційними негативним наслідкам злочину та глибині душевних страждань ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .

Вказав, що ч. 1 ст. 404 КПК України зобов`язує суд апеляційної інстанції повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та дозволяє здійснити це лише у випадку, якщо вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. З апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 не вбачається підстав для повторного дослідження письмових доказів та допиту експертів, як-то неповне дослідження цих доказів судом першої інстанції або дослідження з порушеннями. З огляду на викладене, відсутні законні підстави для задоволення вказаного клопотання захисника.

В заперечені на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, посилаючись на обставини, викладені ним в його апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідача, прокурора яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу та просила відмовити в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої, потерпілу ОСОБА_7 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника обвинуваченої та підтримали апеляційну скаргу прокурора, захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 та обвинувачену ОСОБА_10 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника та залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні та правильність кваліфікації у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, допитана в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій обвинувачена ОСОБА_10 вину у навмисному вбивстві ОСОБА_13 не визнала та показала, що все трапилось випадково, що вони з чоловіком жили разом близько 16 років. Останні два роки їх відносини погіршились, оскільки чоловік вживав алкоголь, внаслідок чого поводив себе неадекватно До поліції з приводу його поведінки вона не зверталась. Були випадки, що їй доводилось ночувати у подруги, у свекрухи чи у ОСОБА_24 . Траплялось таке, що на роботу вона приходила не з дому. За день до події, а саме 18 травня 2015 року до них приїхав брат чоловіка та допомагав їм будувати сарай. Після закінчення роботи вони розпивали спиртні напої. Брат поїхав додому, а вона просила чоловіка щоб той не пив, але він її не слухав і на цьому ґрунті у них розпочалася сварка, у ході якої чоловік її штовхав. Вона зателефонувала їхньому спільному другу ОСОБА_25 та попросила приїхати. Коли ОСОБА_25 приїхав, то чоловік був уже неадекватний. Тому вона поїхала з ОСОБА_25 до нього додому, оскільки вдома їй було залишатися страшно. У ОСОБА_25 вона вживала алкоголь це був один стакан пива. Наступного дня під вечір ОСОБА_25 привіз її додому та хотів залишитися у них, але вона сказала що непотрібно. Вона була вдома сиділа на дивані та розмовляла з подругою по телефону. У цей час вона почула, що гупнула хвіртка. З цього їй стало зрозуміло, що прийшов чоловік та був п`яний. Коли він зайшов, то вона побачила, що його очі були «налиті кров`ю». Вона сказала подрузі по телефону, що чоловік прийшов п`яний. Подруга запропонувала їй дати йому телефон щоб поговорити. Коли вона дала телефон ОСОБА_13 , то він у грубій формі відповів подрузі та кинув телефон. При цьому їй невідомо, чи він виключив телефон. Після чого він в образливій формі сказав їй: «Що попалася?» та наніс удар. Від удару вона впала та опинилася між крупорушкою та диваном. Потім ОСОБА_13 відкинув пластикове відро синього кольору та попав їй у праву ягодицю. Від цього удару у неї було тілесне ушкодження у виді розсічення шкіри на ягодиці. Після чого схватив качалку, яку вона намагалась вихопити, але качалка відлетіла. Качалкою їй були нанесені тілесні ушкодження. Скільки їх, вона не пам`ятає. Вона намагалася втекти з кухні але чоловік не давав їй цього зробити. Все супроводжувалось нецензурними словами з боку ОСОБА_13 . Потім він схопився за ніж з коричневою ручкою розміром приблизно 15 см. і вона зрозуміла, що це вже не жарти, та відстрибнувши до дивана почала шукати, чим захистити себе. Кухня, де все відбувалось, маленька розміром 2х3 метри, меблі стояли близько. На кухні було три столи, на одному із них були ножі. Вона взяла керамічний ніж довжиною приблизно 20 см., який незадовго до цього їй подарував чоловік. Якого кольору ніж вона не пам`ятає, але це той самий ніж, що вилучався. Ніж вона тримала в правій, а можливо і в лівій руці, вірогідніше що у правій. Коли обернулась з ножем, то ОСОБА_13 був поряд впритул до неї. Вона хотіла налякати чоловіка чи то відмахнутись, все відбулось інтуїтивно. Цим вона хотіла захистити себе. Який механізм нанесення тілесного ушкодження не пам`ятає. Положення руки з ножем вона не може продемонструвати. Ніяких рухів у бік ОСОБА_13 вона не здійснювала, а лише повернулась. Експерт Запольський з її слів правильно сказав. Коли вона відійшла, то побачила, що ОСОБА_13 став блідий. Вона спочатку не зрозуміла що трапилось. ОСОБА_26 ще пересувався на півметра до дивану. Вона намагалась привести його до тями, поклала на диван, обливала водою. Зателефонувала свекрусі та подрузі. Після чого приїхала свекруха, міліція та швидка. Їй ставили якісь уколи. Перед потерпілою їй нізащо вибачатись, оскільки вона неодноразово просила свекруху, щоб та посприяла у залагодженні їх стосунків.

Незважаючи на не визнання вини у вчиненні умисного вбивства, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_10 повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які повністю узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, яким судом першої інстанції надано належну оцінку і, зокрема:
-показаннями потерпілої ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що обвинувачена ОСОБА_10 прожила з її сином у шлюбі 15 років. У сім`ї домінувала ОСОБА_27 . Між нею та її сином інколи виникали сварки як у будь-якій сім`ї. Син дуже кохав дружину. Вони ходили в гості і самі приймали гостей, але алкоголем не зловживали. Якщо ОСОБА_28 щось не подобалось, то вони з`ясовували стосунки на підвищених тонах. Інна дружила з ОСОБА_29 . Інколи її невістка не ночувала вдома. Невістка скаржилась на сина по телефону, говорила що він ревнивий та влаштовує з цього приводу скандали. Син у свою чергу говорив, що його дружина ОСОБА_27 разом зі своєю подружкою часто відвідують кафе невідомо з ким. Вона приходила до сина додому, але останні 5 років рідко.
19 травня 2015 року приблизно о 22 годині та кількома хвилинами, зателефонувала обвинувачена ОСОБА_10 та кричала, що він помирає, викликайте швидку. Її молодший син поїхав на велосипеді, а вона також сіла на велосипед та поїхала. Потім знову був дзвінок від ОСОБА_10 , яка говорила що син помирає та що у нього в серці ніж. Коли вона приїхала, то швидка була у дворі. Її син ОСОБА_30 лежав на дивані у літній кухні. Зріст сина 1м 80 см, вага приблизно 80 кг, звичайної тілобудови. Він був лівшею. Обстановка у літній кухні була звичайна стояв стіл, крупорушка. Качалки вона не бачила. Її до сина не пустили. Крові не бачила, ножа також не було. Згодом співробітники поліції знайшли ніж біля сажа. Обвинувачена їй нічого не пояснювала. Вона була у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від неї було чути запах алкоголю, а також це видно з виразу обличчя та розмови. Слідів крові на тілі ОСОБА_31 вона не бачила. Інна пояснила, що син зробив це сам. Цивільний позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що після смерті сина її стан здоров`я погіршився. Вона стала погано чути, не спить. Постійно звертається до лікаря. Невістка перед нею не вибачилась та нічим не допомогла;
-показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що напередодні трагедії, а саме 18.05.2015 року допомагав робити загородження, після чого вечеряли та вживали алкоголь. З ними разом була й обвинувачена ОСОБА_10
19.05.2015 року був вдома, коли йому зателефонувала обвинувачена та сказала: «він умирає». Сівши на велосипед, він поїхав до брата. Коли приїхав, то побачив, що брат лежить. У кухні всі предмети, а саме дерев`яний стіл, тумбочка, диван стояли на своїх місцях ОСОБА_10 сказала, що це він сам себе, та що вона викликала швидку та поліцію. Але ОСОБА_32 вона сказала, що вбила брата. Швидка приїхала через 5-10 хвилин, але брат уже був мертвим. Потім приїхала поліція та експерт. Експерт сказав, що сам собі він не міг нанести такий удар, оскільки він був нанесений із силою. Потім всіх допитали та знайшли ніж біля сажа на землі приблизно за 15-20 м. Сусіди почули крики та прийшли. Тіло брата лежало боком між тумбочкою та диваном. На тілі обвинуваченої тілесних ушкоджень він не бачив. Від обвинуваченої було чути запах алкоголю. Те що вона була у стані алкогольного сп`яніння підтвердив також і фельдшер. Між братом та обвинуваченою були сварки, коли обвинувачена гуляла. Брат був кинув пити та курити, а потім знову почав, тому що обвинувачена пила і курила. Але брат не зловживав спиртними напоями. Обвинувачена не вибачилась та не надавала ніякої допомоги у похованні брата.
Цивільний позивач ОСОБА_12 підтримав цивільний позов у повному обсязі та просив його задовольнити зазначивши, що у нього не стало єдиного рідного брата. Він перебуває у постійному пригніченому стані. Від цього потрясіння він посивів.
-показаннями свідка ОСОБА_33 наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що 19 травня 2015 року вона подзвонила братові приблизно о 16 годині та попросила його приїхати забрати відходи. Брат приїхав вони разом повечеряли. При цьому вживали алкоголь одну пляшку 0,5 л. на трьох. Потім ще взяли по пляшці пива. Запитала у брата де ОСОБА_27 . На що він відповів, що допомагає клеїти шпалери. Від них ОСОБА_13 пішов приблизно о 21 годині. Коли вона йому телефонувала, а це було о 21 годині 51 хвилин він підходив додому. Потім їй зателефонувала жінка другого брата, та сказала, що ОСОБА_13 вже нема. Вони побігли до будинку брата. Коли прибігли, то там були мама та рідний брат ОСОБА_13 , а також поліція, швидка та подруга ОСОБА_31 . Бачила, як ОСОБА_27 шукала ніж у кухні. Тілесних ушкоджень та крові на тілі ОСОБА_31 вона не бачила. Вона була п`яна, метушилась по всьому двору. Вона, ОСОБА_33 , часто бувала в гостях у брата. Брат був доброю людиною, дуже любив свою дружину ОСОБА_34 , говорив, що вона сама хороша. Головою у їх сім`ї була ОСОБА_27 . У них були друзі, зокрема друг сім`ї ОСОБА_35 . Відносини у них були нормальні. Схильності до самогубства у брата не було. Навпаки у нього були великі плани на життя;
-показаннями свідка ОСОБА_36 наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що знала ОСОБА_37 давно з раннього дитинства. Він з її старшим сином ходили до школи та у спортивну школу. Знає його як спокійного врівноваженого чоловіка. Він працював на млині та займався домашнім господарством. Випившим його не бачила;
-показаннями свідка ОСОБА_38 наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що вони з ОСОБА_13 пропрацювали на одному підприємстві близько 14 років. Він був звичайним нормальним чоловіком, працьовитий. Займався домашнім господарством. Нарікань на нього від людей не було. Загалом був спокійною людиною, хоча інколи міг бути нестриманим. Спиртними напоями не зловживав. Вдома у ОСОБА_13 він останнім часом бував не часто. Від ОСОБА_13 йому відомо, що у їхній сім`ї головною була дружина ОСОБА_27 . Він віддавав їй кошти, а вона вирішувала всі питання, робила всі покупки;
-показаннями свідка ОСОБА_21 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що він є співробітником поліції та у складі оперативної групи прибув на місце події. На місці події був виявлений труп ОСОБА_13 , який знаходився у приміщенні літньої кухні. Ніж знайшли на господарському подвір`ї за парканом. Обвинувачена пояснила, що була вдома у їх спільного знайомого. Коли прийшла додому то у них з чоловіком виникла сварка, яка переросла у штовханину чи у бійку. Обвинувачена була сильно знервована, але щоб була дуже п`яна сказати не може. Під час спілкування ОСОБА_10 ставало зле, вона часто втрачала свідомість. Бачив, що обвинувачена падала. Тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченої він не бачив. ЇЇ забрала карета швидкої допомоги;
-показаннями свідка ОСОБА_39 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що знайомий із сім`єю ОСОБА_16 . Покійного ОСОБА_40 він знав 4-5 років. Ввечері до нього зателефонувала ОСОБА_10 та попросила щоб він допоміг їй заспокоїти чоловіка. Коли він приїхав до них додому, то ОСОБА_13 поводив себе не адекватно. Інна попросила його забрати її до себе, боячись насилля з боку чоловіка. Він її забрав до себе додому. Наступного дня вони разом пообідали, випили пляшку пива об`ємом 1л. Після чого він на мопеді відвіз ОСОБА_34 до них додому. Це було приблизно о 19 годині. ОСОБА_13 ще вдома не було. Він неодноразово бачив ОСОБА_10 у синцях. Останнім часом ОСОБА_13 зловживав алкоголем. У стані алкогольного сп`яніння він ставав агресивним. ОСОБА_10 боялась за своє життя, а тому і дзвонила йому. Вони разом із ОСОБА_10 працювали приблизно чотири роки. Вона телефонувала саме йому, бо не хотіла щоб знали батьки. В той день вона розмовляла з чоловіком та повідомляла, що він знову п`яний. Вона інколи приходила до нього ночувати та показувала синяки. На теперішній час вони спілкуються з ОСОБА_10 ;
-показаннями свідка ОСОБА_18 наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що у той день вона розмовляла по телефону із ОСОБА_10 . Під час розмови ОСОБА_27 передала телефон ОСОБА_13 , який відповів їй у грубій формі, та кинув трубку. Через декілька секунд вона почула як ОСОБА_27 крикнула: « ОСОБА_35 не треба». Потім їй зателефонувала ОСОБА_27 і сказала що вона мабуть убила ОСОБА_41 та просила викликати швидку. Коли вона прибігла, то вже були лікарі. Вона побачила, що ОСОБА_13 лежав на дивані. В приміщенні валялось розбите відро. Речі у приміщенні стояли на своїх місцях. Ножів вона не бачила. Особливого безладу не було. Після того як прибули поліцейські, вона стояла поряд із ОСОБА_10 . Інні стало зле, вона зсунулась по стіні. Щоб ОСОБА_10 падала, вона не бачила. Співробітники поліції їх опитали. Повідомила, що вона працювала разом із ОСОБА_10 . Вони часто спілкувались із нею. Їй відомо, що останнім часом ОСОБА_13 часто випивав. У стані алкогольного сп`яніння він ставав агресивним. Інна часто прибігала до неї серед ночі, а ОСОБА_13 її шукав. Їй відомо, що з ОСОБА_42 вони тільки разом працювали.;
-показаннями свідка ОСОБА_43 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що працює на станції Знам`янка приймальником поїздів. Вона знала ОСОБА_13 , але про стосунки у їх сім`ї не знала. Бачила, що ОСОБА_10 приходила на роботу із синяками. Чула, що вона сварилась по телефону з чоловіком при цьому говорила: «Знову п`яний, потрібно розлучатись». Декілька разів вони із співробітниками та членами сімей виїздили на природу. Вона була свідком того, що ОСОБА_13 у стані алкогольного сп`яніння ставав неадекватним;
-показаннями свідка ОСОБА_44 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що працювала з обвинуваченою ОСОБА_10 . Бачила ОСОБА_10 із синцями на обличчі. Вона пояснювала це сімейними обставинами. Показала, що одного разу вони відпочивали колективом. Під час відпочинку ОСОБА_10 була разом із своїм чоловіком. Коли ОСОБА_13 випив, то його доводилось заспокоювати. ОСОБА_13 вона бачила три рази. Вдома у ОСОБА_10 вона не була. Зі слів ОСОБА_10 вона дізналась, що чоловік наносив ОСОБА_28 тілесні ушкодження. Із-за чого вона втікала з дому;
-показаннями свідка ОСОБА_20 наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що працює на станції швидкої допомоги у м. Знам`янка. У травні 2015 року був виклик швидкої допомоги з приводу того, що жінка зарізала чоловіка. Коли вони приїхали, то побачили труп чоловіка, з раною грудної клітини, який лежав на дивані. Біля нього була жінка, яка плакала і говорила, що він зарізав сам себе, тому, що приревнував її. Тілесних ушкоджень на жінці не було. Слідів крові на тілі жінки вона не бачила. І вона не повідомляла, що їй наносили тілесні ушкодження. Про допомогу вона не просила. Жінка була напідпитку та не заперечувала, що вживала алкоголь з подругою. Вона була в істериці, а тому їй теж викликали швидку допомогу та забрали до лікарні.

Також вина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:
-витягом з кримінального провадження № 0000925 з якого встановлено, що 19.05.2015 року ОСОБА_10 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння кухонним ножем нанесла не менше одного удару ОСОБА_13 після яких настала смерть ОСОБА_13 ( Том 1, а.с. 1);
-протоколом огляду місця події від 19.05.2015 року та фото таблицями до нього, яким зафіксовано проведення огляду домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . При огляді у літній кухні на ліжку виявлено труп чоловіка. В ході огляду місця події застосовувалась відео зйомка. З місця події вилучалися: керамічний ніж зі слідами речовини бурого кольору, який виявлений на земельній ділянці, два недопалки білого кольору, виявлені на землі біля ножа, зіскоб речовини бурого кольору, виявлений на доріжці за вхідною хвірткою до земельної ділянки, п`ять слідів пальців рук, виявлених на скляних чашках в дерев`яній тумбочці в літній кухні, вилучені на три липкі стрічки, два мобільні телефони, виявлені на тумбочці в літній кухні, жіночий одяг, а саме футболка зеленого кольору, кофта спортивна, штани спортивні темно-синього кольору, носки синього кольору із слідами речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору зі столу, що праворуч від входу в літню кухню. ( Том 1, а. с. 4-9);
-протоколом огляду трупа від 20.05.2015 року з фото таблицями зафіксовано огляд трупа померлого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час огляду вилучалась рана грудної клітини (шкірна) ребро з лівої сторони, зразки крові, відбитки пальців рук, футболку і штани ОСОБА_13 ( Том 1, а.с. 16-18);
-лікарською довідкою про смерть № 2965 від 20 травня 2015 року підтверджується факт смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 35 років. Причина смерті колото-різана рана поранення грудної клітки з пошкодженням серця. (Т.1 а.с. 19);
-протоколом огляду місця події від 20.05.2015 року, яким зафіксовано проведення огляду домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . При огляді з місця події вилучено дерев`яну качалку зі слідами речовини бурого кольору, поліетиленовий пакет зі слідами речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору із металевого пристрою для чищення кукурудзи. ( Том 1, а. с. 21-22);
-протоколом огляду місця події від 21.05.2015 року, яким зафіксовано проведення огляду домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . При огляді з місця події вилучено відро та ніж з тумбочки в кухні. ( Том 1, а. с. 24);
-висновком судової експертизи № 87 від 14.07.2015 року (експерт ОСОБА_14 ) (Том 1 а.с. 46-48), яка проведена на підставі постанови про отримання зразків для експертизи від 20.05.2015 року (том 1, а.с. 40,42), постанови про призначення судово-медичної експертизи від 20.09.2015 року (Том 1 а.с. 45), з якої вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням серця. Вказане тілесне ушкодження утворилося від дії предмету який мав колючо-ріжучі властивості та не менш як від 1 травматичного впливу. За давністю утворення може відноситись до дати вказаної в установчій частині постанови, тобто 19.05.2015 року, за тяжкістю відносно живих осіб мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя під час утворення. При судово-токсикологічному дослідженні крові 2.88 г/ дм куб, сеча- 3.75 г/ дм куб., що відносно живих осіб відноситься до ступеня сильного алкогольного сп`яніння. Утворення вказаного тілесного ушкодження при падінні з висоти власного зросту виключається. Під час судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_13 захворювань, які могли привести до смерті не виявлено. Смерть ОСОБА_13 знаходиться в прямому причино-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, та є наслідком колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням серця, та масивною внутрішньою кровотечею.
Експерт ОСОБА_14 , даючи роз`яснення по даному висновку суду повідомив, що потерпілий ОСОБА_13 помер внаслідок тілесного ушкодження, а саме колото-різаної рани, яка супроводжувалась гострою крововтратою. Тілесне ушкодження спричинене ножем, за ступенем тяжкості є тяжким. Смерть потерпілого настала протягом кількох хвилин. Вказав, що за умови надання швидкої медичної допомоги потерпілого можливо було б врятувати;
-висновком судово-медичної експертної комісії № 55 від 04.08.2015 року (Том 1 а.с. 60-64) призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 15.07.2015 року ( Том 1 а.с. 56-57), з якої встановлено, що на підставі вивчення медичної документації та матеріалів справи судово-медична експертна комісія приходить до слідуючих підсумків:
При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_13 виявлені ушкодження у вигляді рани передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає у порожнину грудної клітки з пошкодженням серцевої сорочки та серця.
Враховуючи характер рани (прямолінійної форми, краї рани рівні, добре співставляються між собою, верхній кінець рани має закруглену форму, нижній кінець загострену форму, наявність раневого каналу) вказують на те, що рана виникла від дії предмету, який мав властивості одностороннє гострого, колюче-ріжучого предмету.
Пошкодження відповідає строку 19.05.2015 року.
Смерть ОСОБА_13 настала від гострої крововтрати, як насідок проникаючого поранення грудної клітки з пошкодженням серця, знаходиться в прямому причинному зв`язку з тілесним ушкодженням, яке мало місце.
Ушкодження, що мало місце у ОСОБА_13 виникло від 1 травматичного впливу.
Судово-медичних даних, по яким можливо було би говорити про силу удару, не має. Слід відзначити, що для пересічення хрящової частини ребра потрібно докласти значну силу.
В момент спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_13 був повернений передньою поверхнею грудної клітки до травмуючого предмету.
Враховуючи дані судово-гістологічної експертизи (висновок експерту № 821 від -04.06.15р.) - тілесне ушкодження спричинено прижиттєво.
Тілесні ушкодження у вигляді колючо-ріжучого поранення грудної клітини, проникаюче в плевральну порожнину з пошкодженням серця мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, згідно "Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України - 17.01.1995р, №6 пп.2.1.3 й.
Після отримання тілесного ушкодження гр. ОСОБА_13 міг здійснювати активні дії якийсь період часу, по мірі наростання крововтрати, ця можливість втрачалась. Судово-медичних даних, по яким можливо говорити про подовженість цього періоду, немає.
По описаній картині пошкоджень судово-медичним експертом ОСОБА_14 говорити про направлення ранєвого каналу утруднено. Лише можна говорити, що направлення ранєвого каналу було з переду-назад, з права-наліво. По опису, яке мало місце у висновку експерта № 87 говорити про довжину ранєвого каналу, не можливо .
Розташування ушкодження доступне для спричинення його власноруч, але не характерне, так, як для тілесних ушкоджень, які спричиненні власною рукою характерна - множинність ушкоджень, розташування їх на малій площині, різна довжина ушкоджень, різна глибина ранєвих каналів, чого в даному випадку не має.
Тілесне ушкодження, яке мало місце у ОСОБА_13 виникло від травматичного впливу колюче-ріжучого предмету. Тілесне ушкодження не могло виникнути при падінні на клинок ножа, який знаходився у руці ОСОБА_10 , так як при падінні на клинок ножа діє сила, яка приведе до відведенню руки з колюче-ріжучим предметом по направленню падіння тіла.
Судово-медичних даних, по яким можливо було би говорити про положення руки (у природному, звичайного чи не звичайному стані), не має. Тому, можна говорити, що спричинення тілесного ушкодження гр. ОСОБА_13 власноруч не можливо.
Найбільш вірогідніше утворення тілесного ушкодження, яке мало місце у ОСОБА_13 у обставинах, на які вказує гр. ОСОБА_10 в слідчому експерименті від 18.06.2015 року. Малоймовірно - при обставинах, на які вказує ОСОБА_10 у слідчому експерименті від 21.05.2015 року. І можливо - при нанесенні ОСОБА_10 у в ділянку грудної клітки гр. ОСОБА_13 .

Крім того, вина ОСОБА_10 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується показаннями, допитаного у судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_22 , який надав суду роз`яснення щодо висновку судово-медичної експертної комісії № 55 від 04.08.2015 року та вказав, що у потерпілого ОСОБА_13 була рана грудної клітини від одноразового застосування колюче-ріжучого предмету, що є у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого. Для заподіяння такого тілесного ушкодження потрібно було докласти значну силу. Якщо ніж гострий, то потрібна менша сила для нанесення удару. Товщина керамічного ножа більша ніж сталевого. Для того щоб спричинити тілесні ушкодження керамічним ножем потрібно докласти більші зусилля.
Експерт виключає можливість нанесення такого тілесного ушкодження при натикані на колюче-ріжучий предмет чи при падінні на нефіксований предмет. Рука, якою обвинувачена тримала мала відійти назад. Нефіксована рука це якщо рука напружена Дотичної дії колюче-ріжучого предмету не виявлено. Стверджує, що без удару таке тілесне ушкодження виникнути не могло. Вважає, що потерпілий міг бути повернутий лівою передньою частиною тіла до ножа. У потерпілого пошкодження серця. При такому пошкодженні кров починає виливатися у плевральну порожнину. Людина може деякий час виконувати активні дії. Це залежить від її індивідуальних фізіологічних властивостей.

Також вина ОСОБА_10 , підтверджується:
-висновком судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_13 № 444 від 25.05.2015 року, проведеною експертом ОСОБА_45 (Том 1 а.с. 67-68) призначеною підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 20.05.2015 року (Том 1 а.с. 65), підтверджується, що кров трупа ОСОБА_13 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВО;
-висновком судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_10 № 438 від 21.05.2015 року, проведеною експертом ОСОБА_46 (Том 1 а.с. 72-73) призначеною на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 20.05.2015 року ( Том 1 а.с. 69), підтверджується що кров ОСОБА_10 належить до групи Обв за ізосерологічною системою АВО;
-висновком судово-медичної експертизи речових доказів № 440 від 23.06.2015 року (експерт ОСОБА_47 (Том 1 а.с. 77-79), призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 20.05.2015 року (Том 1 а.с. 74-75), підтверджується, що кров потерпілого ОСОБА_13 належить до групи Ав з супутнім антигеном за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваної ОСОБА_10 належить до групи Обв за ізосерологічно системою АВО. На футболці (об`єкти 1, 2), на штанях (об`єкт 15), вилучених у підозрюваної ОСОБА_10 , знайдено кров людини. При визначенні групової належності в цих об`єктах виявлено антигени А і Н, що свідчить про походження крові або від однієї особи групи Ав з супутнім антигеном, або від декількох осіб, організмам яких притаманні ці антигени. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_13 . Домішка крові підозрюваної ОСОБА_10 в цих об`єктах не виключається. На куртці (об`єкти 3 - 14), вилученій у підозрюваної ОСОБА_10 кров не знайдена;
-висновком судово-медичної експертизи речових доказів № 439 від 23.06.2015 року ( експерт ОСОБА_48 . Том 1 а.с. 84-85) призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 20.05.2015 року (Том 1 а.с. 80-81), підтверджується, що кров потерпілого ОСОБА_13 належить до групи Ав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваної ОСОБА_10 належить до групи Обв за ізосерологічною системою АВО. На пакеті (об`єкт 3), в змиві зі столу (об`єкт 4), вилучених при огляді місця події, знайдено кров людини. При визначенні групової належності в цих об`єктах виявлено антигени А і Н, що свідчить про походження крові або від однієї особи групи Ав з супутнім антигеном, або від декількох осіб, організмам яких притаманні ці антигени. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_13 . При цьому, домішка крові підозрюваної ОСОБА_10 в об`єкті 3 можлива, але мало ймовірна, враховуючи невеличкий розмір цього об`єкту. В об`єкті 4 можливість домішки крові підозрюваної ОСОБА_10 не виключається. В зіскобі з землі (об`єкт 1), в змиві з пакета 9 об`єкт 1) вилучених при огляді місця події, кров не знайдена;
-висновком судово-медичної експертизи двох недопалків від цигарок експерта № 112 від 15.06.2015 року (експерт ОСОБА_49 . Том 1 а.с. 88-90) призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 20.05.2015 року( Том 1 а.с. 86), з якого встановлено, що група крові трупа ОСОБА_13 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» № 444 від 22.05.2015 року, проведеному в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ - А(в) ізосерологічної системи АВО. Група крові підозрюваної ОСОБА_10 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» № 438 від 21.05.2015 року, проведеному в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ - О(бв) ізосерологічної системи АВО. Зразок слини підозрюваної ОСОБА_10 для дослідження не надавався. При судово-медичній експертизі двох недопалів від сигарет з білим фільтром з маркіровкою «Magna» ( об.№ 1,2), вилучених в ході огляду місця події, знайдена слина, при серологічному дослідженні якої знайдений антиген А ізосерологічної системи АВО. Статеву приналежність слини встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для дослідження. Отже, дані сигарети могла курити особа або особи невстановленої генетичної статі, яка або які відносяться до категорії видільників, в крові якої або яких міститься антиген А ізосерологічної системи АВО, від трупа ОСОБА_13 не виключається, та повністю виключається від підозрюваної ОСОБА_10 ;
-висновком судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту з обох рук підозрюваної ОСОБА_10 № 111 від 15.06.2015 року (експерт ОСОБА_49 . Том 1 а.с. 94-95) призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 20.05.2015 року (Том 1 а.с. 91), підтверджується, що група крові трупа ОСОБА_13 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» № 444 від 22.05.2015 року, проведеному в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ - А(в) ізосеролоrічноії системи АВО. Група крові підозрюваної ОСОБА_10 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» № 438 від 21 .05.2015 року, проведеному в відділенні судовомедичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ - О(бв) ізосеролоrічної системи АВО. При судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту з правої та з лівої рук підозрюваної ОСОБА_10 (об.№ 1) крові та епітеліальних клітин не знайдено;
-висновком судово-медичної експертизи дерев`яної скалки № 110 від 15.06.2015 року (експерт ОСОБА_49 . Том 1 а.с. 98-100) призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 20.05.2015 року (Том 1 а.с. 96), з якого встановлено, що група крові трупа ОСОБА_13 згідно «Висновку удово-медичного дослідження» № 444 від 22.05.2015 року, проведеному в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ - А(в) ізосерологічної системи АВО. Група крові підозрюваної ОСОБА_10 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» № 438 від 21.05.2015 року, проведеному в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ - О(бв) ізосерологічної системи АВО. При судово-медичній експертизі змивів зі скалки (об.№ 1) знайдена кров людини, статеву приналежність якої встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку. При серологічному дослідженні виявленої крові знайдений антиген А ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та антигенну характеристику осіб, які проходять по справі, можна прийти до висновку, що знайдена кров на скалці може належати особі або особам, в крові якої або яких міститься антиген А ізосерологічної системи АВО - трупу ОСОБА_13 не виключається та повністю виключається від підозрюваної ОСОБА_10 . При судово-медичній експертизі змивів з двох ручок скалки (об. № 2,3) крові не знайдено;
-висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 208 від 12.06.2015 року (експерт ОСОБА_50 . Том 1 а.с. 106-114) призначеної на підставі постанови про призначення судово-трасологічної експертизи від 20.05.2015 року ( Том 1 а.с. 101), з якого встановлено, що слід руки розмірами 30х27мм на фрагменті прозорої липкої стрічки розмірами 48х40мм, слід пальця руки розмірами 18х 17мм, 10х14 мм на фрагменті прозорої липкої стрічки розмірами 48х55 мм, які були вилучені при огляді місця події 19.05.2015 року за адресою: м. Знам`янка, вул. Польова,62 придатні для ідентифікації по ним особи. Слід руки розмірами 10х13 мм на фрагменті прозорої липкої стрічки розмірами 48х36 мм не придатний для ідентифікації по ньому особи. На представленому ножі, який було виявлено та вилучено в ході огляду місця події від 19.05.2015 року за адресою: м. Знам`янка, вул. Польова,62 не виявлено слідів рук. Вирішити питання чи придатні сліди рук для ідентифікації по ним особи не представляється можливим, так як слідів рук не виявлено на об`єкті дослідження. Слід пальця руки розмірами 30х27 мм на фрагменті прозорої липкої стрічки розмірами 48х40 мм залишений гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Слід пальця руки розмірами 10xl4 мм на фрагменті прозорої липкої стрічки розмірами 48х55 мм залишений гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вирішити питання чи залишені сліди рук гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не представляється можливим так, як слідів рук не виявлено на об`єкті дослідження. Слід пальця руки розмірами l8xl7 мм на фрагменті прозорої липкої стрічки розмірами 48х55 мм залишений не гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а іншою особою. Порівняльне дослідженні сліду пальця руки розмірами 18xl7 мм на фрагменті прозорої липкої стрічки розмірами 48х55 мм з дактилокартою гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не представляється можливим так, як в дактилокарті погано відобразились зони деяких відбитків рук;
-висновком судово-медичної експертизи кухонного ножа № 133 від 10.07.2015 року (експерт ОСОБА_49 . Том 1 а.с. 117-119) призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 22.06.2015 року підтверджується, що група крові трупа ОСОБА_13 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» № 444 від 22.05.2015 року, проведеному в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ - A(в) ізосерологічної системи АВО. Група крові підозрюваної ОСОБА_10 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» № 438 від 21.05.2015 року, проведеному в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ - O(бв) ізосерологічної системи АВО. При судово-медичній експертизі змивів з ручки та клинка ножа кухонного (об.№ 1,2) знайдена кров людини, в об. №2 встановлена чоловіча генетична стать, в об. №1 статеву та групову приналежність крові встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку та низький вміст білка в цих слідах. При серологічному дослідженні виявленої крові в об`єкті № 2 знайдений антиген А ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та антигенну характеристику осіб, які проходять по справі, можна прийти до висновку, що знайдена кров на клинку ножа може належати особі або особам, в крові якої або яких міститься антиген А ізосерологічної системи АВО - трупу ОСОБА_13 не виключається, та повністю виключається від підозрюваної ОСОБА_10 ;
-висновком судово-медичної експертизи ділянки шкіри, фрагмента ребра трупа ОСОБА_13 № 163 від 14.07.2015 року (експерта ОСОБА_51 . Том 1 а.с. 122-128) призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 22.06.2015 року (Том 1, а.с. 120) підтверджується, що на ділянці шкіри грудної клітки та відповідному фрагменті хрящової частини ребра трупа ОСОБА_13 виявлені пошкодження у вигляді ран, які за характером є колото-різаними. Пошкодження є результатом однократної прямовисної дії плоского односторонньо гострого колючо-ріжучого предмета, який вірогідно має заокруглений або П-побідний обух товщиною в межах біля 1 мм та найбільшу шириною зануреної частини клинка близько 24 мм. Пошкодження придатне для ідентифікації предмета, що травмує, за груповими ознаками. На поверхні пересіченої ділянки хрящової частини ребра збереглися сліди у вигляді трас. Вирішити питання про можливість спричинення пошкодження клинком наданого для проведення експертизи ножа неможливо, через те що первісні властивості клинка могли бути змінені;
-висновком судово-медичної експертизи змиву та контрольного змиву, вилучених під час огляду електродробілки «Лан», зразків крові на марлі ОСОБА_13 та ОСОБА_10 № 449 від 12.06.2015 року (експерт ОСОБА_52 . Том 1 а.с. 132-134) призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 25.05.2015 року (Том 1, а.с. 129) підтверджується, що кров потерпілого ОСОБА_13 належить до групи А(в) за ізосерологічною системою АВ0. Крім того, організму потерпілого властивий і антиген Н в якості супутнього. Кров підозрюваної ОСОБА_10 належить до групи О(бв) за ізосерологічною системою АВ0. На марлевому змиві з місця події знайдена кров людини (об`єкт 1), та при визначенні групової належності цієї крові встановлено антигени А і Н. Такі результати можуть свідчити про походження крові від особи з групою крові А(в) з супутнім антигеном Н, або ж сліди утворені при змішуванні крові осіб з групою крові А(в)та О(бв). Таким чином, кров в об`єкті 1 може належати одному потерпілому ОСОБА_13 . Одній підозрюваній ОСОБА_10 ця кров належати не може, проте домішка її крові в об`єкті 1 можлива;
-висновком судово-медичної експертизи футболки та спортивних штанів потерпілого ОСОБА_13 № 450 від 12.06.2015 року (експерт ОСОБА_52 . Том 1 а.с. 137-139) призначеної на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 25.05.2015 року (Том 1, а.с. 135) підтверджується, що кров потерпілого ОСОБА_13 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. Крім того, організму потерпілого властивий і антиген Н в якості супутнього. Кров підозрюваної ОСОБА_10 належить до групи О(бв) за ізосерологічною системою АВ0. На футболці та спортивних штанях, наданих на експертизу, знайдена кров людини (об`єкти відповідно 1 і 2), та при визначенні групової належності цієї крові в об`єкті 1 встановлено групу Ав і антиген Н, а в об`єкті 2 - встановлено антигени А і Н. Такі результати можуть свідчити про походження крові від особи з групою крові Ав з супутнім антигеном Н, або ж сліди утворені при змішуванні крові осіб з групою крові Ав та О(бв). Таким чином, кров в об`єктах 1 і 2 може належити одному потерпілому ОСОБА_13 . Одній ОСОБА_10 ця кров належати не може, проте домішка її крові в об`єкті 1 можлива;
-висновком судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_10 № 84 від 20.05.2015 року (експерт ОСОБА_14 . Том 1 а.с. 144) проведеного на підставі постанови слідчого СВ Знам`янського МВ УМВС України ОСОБА_53 від 20.05.2015 року з якого встановлено, що при судово-медичному обстеженні та згідно медичної документації у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден, крововиливів голови, тулуба, кінцівок, які утворились від дії тупого предмету , та не менш як від 7- травматичних впливів, могли утворитися в строк та при обставинах вказаних в установчій частині постанови, за тяжкістю в сукупності відносяться до категорії легких. Утворення всього комплексу указаних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається. Найбільш вірогідне взаєморосташування нападаючого і потерпілого під час утворення тілесних ушкоджень обличчям до обличчя чи близьке до такого;
-протоколом огляду предмету від 20.05.2015 року, яким зафіксовано, що у приміщенні кабінету № 312 Знам`янського МВ УМВС України у присутності понятих проведений огляд предметів, вилучених з місця події за адресою АДРЕСА_2 ( Том 1, а.с. 146);
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння складеного о 01 год. 40 хв. 20.05.2015 року (Том 1 а.с. 157) підтверджується, що ОСОБА_10 перебувала у стані алкогольного сп`яніння;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.05.2015 року з відеозаписом, який відтворений у судовому засіданні, зафіксовано проведення слідчого експерименту з участю підозрюваної ОСОБА_10 на території домоволодіння по АДРЕСА_2 в ході якого ОСОБА_10 повідомила, що протягом останнього місяця у них з чоловіком були скандали через ревнощі, у той день він прийшов додому в нетверезому стані та був дуже агресивний. Спочатку він кинув у неї відро, а потім взяв зі столу качалку та вдарив нею. Потім вхопив зі столу керамічний ніж та почав погрожувати їй, перекидаючи ніж з однієї руки в іншу. Вона вихватила ніж із рук чоловіка, але він схопив зі столу інший ніж. Почав погрожувати їй, а саме сказав, що заріже. А потім почав штовхати її, а коли вона намагалась уникнути удару, чоловік наткнувся на ніж, який був у неї у руці. Ножа у нього в руках не було. А той ніж, який вона у нього забрала, не знає куди поділа. З кухні нікуди не виходила.( Том 1 а.с. 179);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.06.2015 року з відеозаписом, який відтворений у судовому засіданні зафіксовано проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_10 в ході якого ОСОБА_10 повідомила, що 18 травня 2015 року у них з чоловіком виникла сварка. Щоб його утихомирити, вона зателефонувала другу. Друг приїхав та забрав її до себе додому. Протягом наступного дня вона була у друга. Під вечір друг привіз її додому. Коли вона сиділа на дивані та говорила із подругою по телефону почула, як сильно грюкнула хвіртка. З чого вона зрозуміла, що прийшов чоловік у нетверезому стані. З його виразу обличчя вона зрозуміла, що він її вб`є. Вона хотіла дати йому телефон, щоб він поговорив з подругою, але він вихопив телефон та кинув його на стіл. Після цього чоловік почав наносити їй удари. При цьому вона закривала обличчя. Від удару вона впала. Потім він кинув у неї пустим відром, яке влучило у стегно. Хотіла втекти, але не мала можливості. Чоловік вхопив качалку, яка лежала зліва на столі та наніс нею декілька ударів. Потім вона вихопила качалку та викинула. Потім чоловік зі столу хапає коричневий ніж та погрожує їй. Коли вона зрозуміла, що чоловік її вб`є, то вхопила зі столу ніж, а коли різко розверталася, то ймовірно поранила чоловіка цим ножем. Спочатку не зрозуміла що трапилося. Коли чоловік раптово зблід, вона поклала його на диван та намагалась привести до тями. Скільки минуло часу з моменту поранення до моменту смерті вона сказати не може. (Том 1, а.с. 184-185);
-протоколом № 31/634 від 30.07.2015 року про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контроль особи, відеозапис якого був відтворений у судовому засіданні зафіксовано, що в ході проведення негласної слідчої дії, а саме 20.05.2015 року було отримано інформацію про її причетність до вбивства свого чоловіка ОСОБА_13 . В ході розмови з особою, яка була залучена до проведення негласної слідчої (розшукової) дії -аудіо-,відео контроль ОСОБА_10 повідомила, що з чоловіком прожила 16 років. Він постійно бив її, коли приходив п`яний, ревнував її до друга сім`ї, з яким вона працювала. Цьому другу виповнилось 50 років. Напередодні цих подій вони з чоловіком посварилися. Щоб уникнути подальшого конфлікту вона поїхала до цього друга ночувати. Друг рано подзвонив чоловікові та сказав, що вона ночувала у нього, на що чоловік відповів йому у грубій формі. Цілий день вона була у друга, а надвечір, годин у вісім - дев`ять, друг привіз її додому. Чоловіка вдома не було. Вона сказала другу щоб той їхав додому. Коли прийшов чоловік, вона сиділа на дивані та розмовляла з подругою по телефону. Чоловік був п`яний, та відразу почав сварку. Потім взяв зі столу качалку та вдарив її. Вона вихопила у нього качалку та встигла нанести йому декілька ударів. Потім чоловік взяв ніж та почав погрожувати їй перекидаючи ніж із однієї руки в іншу руку. Їй вдалося вихопити у нього ніж. Коли вона утримувала ніж у руці, чоловік наткнувся на нього. Вона спочатку не зрозуміла що сталося. Коли чоловік зробився блідий, вона побачила кров та рану, яку почала закривати. Ніж вона витягла, але куди його поділа не пам`ятає. Ніж керамічний. Намагалась надати чоловікові допомогу, поливала його водою. Коли зрозуміла, що він помирає, зателефонувала подрузі та сказала, що мабуть вбила чоловіка. Хто викликав швидку вона не пам`ятає. ( Том 1, а.с .191-193);
-протоколом огляду предмету від 06.08.2015 року, яким зафіксовано огляд диску з відеозаписом розмови ОСОБА_10 з особою яка була залучена до проведення негласної слідчої дії, на якому зафіксовано як саме був вчинений злочин. ( Том 1, а.с. 195).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за що її засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають дійсним фактичним обставинам справи.

Дії обвинуваченої ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 з приводу того, що в діях обвинуваченої ОСОБА_10 відсутній склад інкримінованого їй кримінального правопорушення та суд першої інстанції надав зібраним по кримінальному провадженню доказам неправильну правову оцінку є необґрунтованими та безпідставними.

На переконання колії суддів суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження повно, всебічно та неупереджено, при цьому дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, дослідив усі зібрані по кримінального провадженню докази та надав їм належну правову оцінку. Вина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю доведена вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами, які є належними і допустимими, взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам кримінального провадження встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції.

Крім того є необґрунтованими та безпідставними доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно того, що суд першої інстанції неправильно оцінив зібрані докази по кримінальному провадженню, зокрема, не надав оцінки тому, що обвинувачена ОСОБА_10 не завдала удару ножем у область серця потерпілого, а він сам наткнувся на ніж та того, що судом першої інстанції в основу вироку покладено висновок судово-медичної комісійної експертизи, який не відповідає фактичним обставинам справи у кримінальному провадженні.

Дослідивши всі зібрані по кримінальному провадженню докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов у вироку до правильного висновку, що висновки експерта ОСОБА_14 викладені у висновку №87 від 08.07.2015 року (Т.1 а. с. 53-55) не можуть бути взяті до уваги, адже повністю спростовуються висновком, більш кваліфікованої, комісійної судово-медичної експертизи №55 від 04.08.2015 року, виконаної судово-медичною експертною комісією у складі трьох висококваліфікованих експертів: голови комісії ОСОБА_22 лікаря судово-медичного експерта вищої кваліфікаційної категорії, що має стаж роботи за фахом «судово-медична експертиза» вище 25 років, вищий кваліфікаційний клас судового експерта, ОСОБА_54 лікаря судово-медичного експерта відділу експертизи трупів, що має стаж роботи за фахом «судово-медична експертиза» вище 25 років, вищий кваліфікаційний клас судового експерта, ОСОБА_55 лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів, що має стаж роботи за фахом «судово-медична експертиза» до 5 років (т.1. а. с. 60-64). Крім того дані доводи спростовуються показаннями судового експерта наданими у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_22 та є неспроможними з огляду на характер та локалізацію тілесного ушкодження, спричиненого потерпілому ОСОБА_13 .

У пунктах 13, 14, 15, 16 висновку комісійної експертизи № 55 від 04.08.2015 року (т.1. а.с. 60- 64), підготовленого судово-медичною експертною комісією, чітко зазначено, що тілесне ушкодження у потерпілого ОСОБА_13 не могли виникнути при падінні на клинок ножа, який знаходився у руці ОСОБА_10 , так як при падінні на клинок ножа діє сила, яка приведе до відведення руки з колюче-ріжучим предметом на направленню падіння тіла. Під час слідчого експерименту 20.05.2015 року, обвинувачена показала, що тілесне ушкодження вона спричинила потерпілому, тримаючи ніж у правій руці, знаходячись в пів-оберти лівим боком до потерпілого, в момент, коли той, бажаючи забрати у неї ніж, нагнувся за ним і наткнувся на нього. Зазначила, що зробила різкий рух, схожий на розворот, стоячи до потерпілого лівим плечем, внаслідок чого ножем поранила потерпілого. Під час слідчого експерименту 18.06.2019 року обвинувачена показала, що спричинила потерпілому тілесне ушкодження, розвертаючись до нього з положення спиною, через ліве плече, тримаючи ніж в правій руці, при цьому потерпілий знаходився обличчям до неї.

Так, з додаткового висновку до висновку експерта № 87 від 14.07.2015 р. вбачається, що він підготовлений на підставі постанови слідчого від 08.07.2015 року. Разом із тим, на момент призначення та проведення цієї додаткової експертизи у справі взагалі не було даних щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому в момент його розвертання до обвинуваченої та такий механізм не надавався експертові на дослідження. Вказане свідчить, що висновок експерта в цій частині не відповідає матеріалам кримінального провадження і вихідним даним, наданим експерту для проведення експертизи.

Крім того, з тексту додаткового висновку до висновку експерта № 87 від 14.07.2015 року взагалі не вбачається жодного обґрунтування, чому саме експерт дійшов таких висновків, а лише описано дані зовнішнього дослідження трупа та лабораторних досліджень, а тому цей висновок не відповідає вимогам ч. 1 та ч. 3 ст. 101 КПК України.

Крім того, допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_22 чітко та однозначно пояснив, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_13 могли утворитись лише внаслідок акцентованого удару, який мав би бути значної сили, щоб пошкодити міжреберний хрящ.

Також зазначив, що повністю виключається можливість нанесення такого тілесного ушкодження внаслідок натикання або падіння на ніж, оскільки в цьому випадку на нефіксовану руку, що тримає ніж, діє сила, яка змусить її відвестись назад або вниз під вагою тіла. При цьому експерт ОСОБА_22 повідомив суду, що категорично виключається можливість нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_13 з розвороту, в такому випадку на одягу та тілі потерпілого мав би залишитись характерний слід у вигляді подряпини. Внаслідок удару ножем було пошкоджено правий шлуночок серця потерпілого, тобто той, що ближче до хребта, а це однозначно суперечить показанням обвинуваченої про нанесення тілесного ушкодження в процесі розвороту через її ліве плече або внаслідок розвороту потерпілого до неї.

Надаючи оцінку висновкам та показанням експертів ОСОБА_14 і ОСОБА_22 , суд першої інстанції правильно врахував, що висновок експерта №55 від 04.08.2015 року був підготовлений експертною комісією у складі трьох судово-медичних експертів, а висновок № 87 з додатковими висновками до нього зроблений експертом ОСОБА_14 одноособово. Досвід судово-експертної діяльності, який на момент проведення експертизи у судово-медичного експерта ОСОБА_22 становив понад 25 років, а у експерта ОСОБА_14 - 13 років. Висновок експертної комісії із трьох експертів є більш кваліфікованим висновком по відношенню до висновку одного експерта ОСОБА_14 . Крім того, при цьому колегія судів враховує, що як вбачається із даного висновку, експертами які виконували комісійну експертизу при її виконання були дотриманні вимог закону. Крім того вони були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за дачу свідомо неправдивого висновку експерта.( том.1 а.с.61-64).

Крім того, доводи захисника викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що зазначене у висновку комісійної експертизи суттєво відрізняється від показань допитаного судом першої інстанції в якості експерта ОСОБА_22 , який у складі комісії складав висновок у складі трьох експертів є необґрунтованими та безпідставними, та спростовуються аудіо записом судового засідання суду першої інстанції.

Також, доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо вчинення злочину обвинуваченою в стані необхідної оборони є необґрунтованими та безпідставними та спростовуються сукупністю зібраних та досліджених доказів та обставинами кримінального правопорушення.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку позиції обвинуваченої ОСОБА_10 стосовно того, що вона нанесла тілесне ушкодження ОСОБА_13 , від якого настала його смерть, перебуваючи у стані необхідної оборони чи при перевищенні її меж, як спосіб захисту, спрямований на ухилення від кримінальної відповідальності чи мінімізацію покарання за вчинене.

Так, відповідно до ст.36 КК України необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту. Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього визначених законом умов.
Відповідно до частини першої ст.36 КК України, такими умовами є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.
При кваліфікації дій за статтею 118 КК України обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину є мотив діяння, а саме захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання. При цьому стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Разом із тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_13 перебували у конфлікті, який виник напередодні вбивства та змусив ОСОБА_10 залишити своє помешкання та просити притулку у друга їхньої сім`ї ОСОБА_39 , оскільки вона боялася агресії чоловіка. Протягом всього наступного дня ОСОБА_10 перебувала у ОСОБА_39 , де вживала алкогольні напої, а лише під вечір ОСОБА_56 привіз її додому та хотів залишитися у них, але вона проти цього заперечила. При цьому обвинувачена не могла не розуміти, що їх конфлікт з чоловіком не вичерпаний, а тому продовження конфлікту з її боку могло бути прогнозованим та очікуваним. Доводи обвинуваченої ОСОБА_10 про створення ОСОБА_13 загрози її життю та здоров`ю, а також те, що єдиним можливим, необхідним і достатнім для її захисту від посягання було заподіяння йому ножового поранення у життєво важливий орган, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Так висновком судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_10 № 84 від 20.05.2015 року підтверджується, що на її тілі виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден, крововиливів голови, тулуба, кінцівок, які утворились від дії тупого предмету, та не менш як від 7- травматичних впливів, могли утворитися в строк та при обставинах вказаних в установчій частині постанови, за тяжкістю в сукупності відносяться до категорії легких. Утворення всього комплексу вказаних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається. Суд першої інстанції правильно критично віднісся до показань обвинуваченої ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_13 погрожував їй ножем, та вона нанесла йому тілесне ушкодження у стані необхідної оборони, з огляду на те, що її показання саме щодо цієї обставини надавались неодноразово, мають розбіжності є непослідовними та неодноразово змінювалися нею. Так, в ході проведення негласної слідчої дії, а саме 20.05.2015 року ОСОБА_10 вказувала про те, що ОСОБА_13 взяв ніж зі столу та почав погрожувати їй перекидаючи його із однієї руки в іншу руку. Їй вдалося вихопити у нього ніж, а коли вона утримувала ніж у руці, чоловік наткнувся на нього. Під час проведення слідчого експерименту, який мав місце 21.05.2015 року з участю підозрюваної ОСОБА_10 на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , обвинувачена показала, що чоловік вхопив зі столу керамічний ніж та почав погрожувати їй, перекидаючи ніж з однієї руки в іншу. Вона вихватила цей ніж із рук чоловіка, але він схопив зі столу інший ніж, яким почав погрожувати їй, а саме сказав, що заріже. А потім почав штовхати її, а коли вона намагалась уникнути удару, чоловік наткнувся на ніж, який був у неї у руці. Разом із тим, під час проведення слідчого експерименту, який мав місце 18.06.2015 року з участю підозрюваної ОСОБА_7 , вона показала, що чоловік зі столу хапає коричневий ніж та погрожує їй. А коли вона зрозуміла, що чоловік її вб`є, то також вхопила зі столу ніж, а коли різко розверталася, то ймовірно поранила чоловіка цим ножем. Надаючи показання суду обвинувачена ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_13 схопився за ніж з коричневою ручкою розміром приблизно 15 см і вона зрозуміла, що це вже не жарти, та відстрибнувши до дивана почала шукати, щось щоб захистити себе. Тоді вона взяла керамічний ніж довжиною приблизно 20 см., який незадовго до цього їй подарував чоловік. Це той самий ніж, що вилучався. Коли обернулась з ножем, то ОСОБА_13 був поряд впритул до неї. Вона хотіла налякати чоловіка чи то відмахнутись, все відбулось інтуїтивно. Цим вона хотіла захистити себе.
Суд першої інстанції обґрунтовано у вироку зазначив, що крім обвинуваченої ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_13 у момент спричинення смерті останньому не було очевидців, тому обставини щодо дій потерпілого та обвинуваченої, суд може з`ясувати лише шляхом перевірки показань обвинуваченої та інших доказів у їх сукупності.
Перевіривши докази надані стороною обвинувачення та захисту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку та визнав непереконливими свідчення обвинуваченої ОСОБА_10 про наявність погрози ножем з боку ОСОБА_13 та нанесення нею удару ножем в область серця потерпілого у стані необхідної оборони, з огляду на непослідовність її показань та того, що вони неодноразово нею змінювалися та спростовуються сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів. Так, обвинувачена спочатку стверджувала, що потерпілий погрожував їй ножем, і саме цей ніж вона вихватила у нього на який потім наткнувся ОСОБА_13 . Потім змінила свої показання та вказала, що після того, як вихватила ніж у ОСОБА_13 він схопив зі столу інший ніж, яким продовжував їй погрожувати. Після чого знову змінила свої показання та вказала, що ОСОБА_13 погрожував їй коричневим ножем, який вона у нього не вихвачувала, а взяла зі столу інший ніж та коли розверталася з ним ймовірно поранила чоловіка. У судовому засіданні надала аналогічні показання, уточнивши, що ОСОБА_13 погрожував їй ножем з коричневою ручкою, приблизно 15 см., а вона захищаючись взяла зі столу керамічний ніж довжиною 20 см., яким було спричинено тілесне ушкодження ОСОБА_13 . При цьому не може пояснити куди міг подітися той ніж, що був у руці ОСОБА_13 , а також не може пояснити чому ніж, яким було спричинене тілесне ушкодження опинився на подвір`ї. Разом із тим, інших ножів у домоволодінні та на території виявлено не було. При цьому також колегія судів апеляційної інстанції враховує показання свідка ОСОБА_20 , надані в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що працює на станції швидкої допомоги у м. Знам`янка. У травні 2015 року був виклик швидкої допомоги з приводу того, що жінка зарізала чоловіка. Коли вони приїхали, то побачили труп чоловіка, з раною грудної клітини, який лежав на дивані. Біля нього була жінка, яка плакала і говорила, що він зарізав сам себе, тому, що приревнував її. Тілесних ушкоджень на жінці не було. Слідів крові на тілі жінки вона не бачила. І вона не повідомляла, що їй наносили тілесні ушкодження. Про допомогу вона не просила. Жінка була напідпитку та не заперечувала, що вживала алкоголь з подругою. Вона була в істериці, а тому їй теж викликали швидку допомогу та забрали до лікарні. Також колегія суддів враховує вищезазначений висновок комісійної судово-медичної експертизи №55 від 15.07.2015 року та показання допитаного в якості експерта ОСОБА_22 .
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» № 1 від 26 квітня 2002 року визначено: " Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини".
Надаючи оцінку дійсним фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, які були встановлені під час судового розгляду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність небезпеки, що загрожувала обвинуваченій ОСОБА_10 та яка могла би бути підставою для її захисту саме шляхом застосування ножа. Об`єктивних даних, із урахуванням встановлених фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які б свідчили про реальне посягання ОСОБА_13 на охоронювані законом права обвинуваченої ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження. Дані судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_10 № 84 від 20.05.2015 року у неї на тілі наявні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, із урахуванням встановленого у судовому засіданні суд першої інстанції всіх вищезазначених зібраних доказів по кримінальному провадженню, якими підтверджується вина обвинуваченої, також не підтверджують наявність небезпеки, що загрожувала обвинуваченій ОСОБА_10 та яка могла бути підставою для її захисту саме шляхом застосування ножа. Крім того, при цьому колегія суддів враховує поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення і, зокрема, те, що ніж яким було завдано тілесне ушкодження потерпілому був знайдений на території земельної ділянки домоволодіння, що прямо вказує, на те, що після вчинення злочину обвинувачена намагалася позбутися предмету злочину, чим перешкодити встановленню істини по справі.
Згідно з роз`ясненням, яке міститься у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України.
З огляду на викладене суд колегія суддів доходить висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_10 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Саме нанесення ОСОБА_10 удару ножем, що спричинило проникаюче поранення грудної клітки з пошкодженням серця ОСОБА_13 стало причиною його смерті, тобто знаходяться в прямому причино - наслідковому зв`язку з діями обвинуваченої. Наносячи удар ножем у життєво важливий орган потерпілого, серце, обвинувачена ОСОБА_10 діяла умисно, тобто усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини.

Так, під час слідчих експериментів та під час допиту в суді обвинувачена ОСОБА_13 неодноразово зазначала, що під час сварки вона нібито вихопила з рук потерпілого скалку, яку кинула під диван. Такі показання свідчать про наявність у обвинуваченої можливості припинити злочинне посягання на неї за допомогою цієї скалки, чого вона не зробила.

При цьому, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо непереконливості свідчень обвинуваченої ОСОБА_10 про наявність погрози ножем з боку ОСОБА_13 з огляду на непослідовність її показань, оскільки обвинувачена спочатку стверджувала, що потерпілий погрожував їй ножем, і саме цей ніж вона вихватила у нього на який потім наткнувся ОСОБА_13 . Потім обвинувачена змінила свої показання та вказала, що після того як вона вихватила ніж у ОСОБА_13 він схопив зі столу інший ніж, яким продовжував їй погрожувати. Після чого обвинувачена знову змінила свої свідчення та вказала, що ОСОБА_13 погрожував їй коричневим ножем, який вона у нього не вихвачувала, а взяла зі столу інший ніж та коли розверталася з ним ймовірно поранила чоловіка. У судовому засіданні обвинувачена дала аналогічні свідчення, уточнивши, що ОСОБА_13 погрожував їй ножем з коричневою ручкою, приблизно 15 см., а вона захищаючись взяла зі столу керамічний ніж довжиною 20 см., яким було спричинено тілесне ушкодження ОСОБА_13 . При цьому обвинувачена не може пояснити куди міг подітися той ніж, що був у руці ОСОБА_13 , а також не може пояснити чому ніж, яким було спричинене тілесне ушкодження опинився на подвір`ї.
Із врахуванням вищевказаного висновку комісійної експертизи № 55 показань експерта ОСОБА_22 , та показань самої ОСОБА_57 які вона неодноразово змінювала, та враховуючи те, що вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, намагалася позбутися предмету злочину, оскільки ніж яким було завдано нею удар був знайдений на території подвір`я (земельної ділянки), показань свідка ОСОБА_20 , експерта ОСОБА_22 , колегія суддів вважає правильним висновок суду першої станції, що в момент нанесення тілесного ушкодження і, зокрема, удару в область серця потерпілого, який було нанесено ОСОБА_58 із значною силою, про що вказує пошкодження міжреберного хряща, остання не перебувала у стані необхідної оборони.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності небезпеки, що загрожувала обвинуваченій ОСОБА_10 та яка могла би бути підставою для її захисту саме шляхом застосування ножа, оскільки об`єктивних даних, які б свідчили про реальне посягання ОСОБА_13 на охоронювані законом права обвинуваченої ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження, вході судового розгляду. При цьому за даними судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_10 № 84 від 20.05.2015 року у неї на тілі наявні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.

Крім того, доводи захисника викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що в момент заподіяння тілесних ушкоджень обвинувачена ОСОБА_10 не перебувала у стані алкогольного сп`яніння та судом безпідставно було враховано в якості доказу висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення наркотичного чи іншого сп`яніння, яким було встановлено що остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими та безпідставними.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчим СВ Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_59 20.09.2015 року було надано доручення начальнику Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_60 , доручити підпорядкованим співробітникам проведення слідчої дії по кримінальному провадженню за №0000925 від 20.05.2015 року про проведення освідування на предмет виявлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 .

На виконання вказаного доручення головному лікарю Знам`янської ЦРЛ ОСОБА_61 20.05.2015 року о 01 год. 40 хв. було видано направлення для судово-медичного освідування ОСОБА_10

20.05.2015 року о 01 год. 40 хв. лікарем ОСОБА_62 було проведено медичне освідування та був складений висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого встановлено, що ОСОБА_10 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. (Т.1 а. с. 155-157). Сумніви у належності та достовірності зазначених доказів у колегії суддів відсутні. При цьому колегія суддів також враховує вищезазначені показання свідків ОСОБА_20 - медичного працівника швидкої медичної допомоги, ОСОБА_12 та показаннями потерпілої ОСОБА_7 стосовно перебування обвинуваченої, на місці події після скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, безпідставними та необґрунтованими є доводи захисника з приводу визнання недопустимими доказом ухвали на підставі, якої було проведено негласні слідчі розшукові дії та результатів проведення негласних слідчих розшукових дій аудіо, відео контролю особи ОСОБА_10 , оскільки ухвала, якою надавався дозвіл на їх проведення була відкрита стороні обвинувачення у судовому засіданні суду першої інстанції.

Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження 20.05.2015 року слідчий суддею апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_63 було задоволено клопотання слідчого СВ Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції ОСОБА_64 , погодженого заступником Знам`янського міжрайонного прокурора ОСОБА_65 про надання дозволу на проведення негласних слідчих розшукових дій - аудіо, відео контролю особи - ОСОБА_10 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. За результатами проведення негласної слідчої розшукової дії 30.07.2015 року було складено протокол, до якого надано оптичні диски із записами результатів проведення негласних слідчих розшукових дій. ( том.1, а. с. 191-193). Дані докази були отримані із дотриманням положень глави 21 «Негласні слідчі розшукові дії».

Протокол від 30.07.2015 року про проведення негласних слідчих розшукових дій із додатками до нього у тому числі оптичні диски були відкриті сторонам кримінального провадження, у порядку ст.290 КПК України, після закінчення досудового розслідування при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.

Крім того, прокурором вживалися заходи щодо розсекречення ухвали слідчого судді апеляційного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 року, згідно якої надавався дозвіл на проведення негласних слідчих розшукових дій, передбачених ст.260 КПК України, стосовно обвинуваченої ОСОБА_10 . Разом із тим, ухвала слідчого судді апеляційного суду Кіровоградської області була розсекречена експертною комісією апеляційного суду (акт №59 від 09.08.2017 року, для службового користування) апеляційним судом Кіровоградської області 15.08.2017 року та одразу була надана прокурором до суду першої інстанції у судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження де була відкрита, із дотриманням вимог ст.290 КПК України, сторонам кримінального провадження.( том. 4 а.с. 134-140).

При цьому колегія суддів враховує положення викладені у Постанові від 16.10.2019 року Великої Палати Верховного Суду (справа №640/6847/15-к, провадження №13-43кс19) щодо допустимості ухвал слідчих суддів на підставі яких було проведено НСРД в якості доказів, які були відкриті стороні кримінального провадження під час судового розгляду у суді першої інстанції.

А тому, враховуючи вищевикладене, підстави для визнання зазначених негласних слідчих розшукових дій та ухвали якою надавався дозвіл на їх проведення недопустимими доказами колегія суддів не вбачає.

Також доводи сторони захисту з приводу наявності у ОСОБА_10 стану душевного хвилювання на момент здійснення захисту, є необґрунтованими та безпідставними та спростовуються вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами. При цьому колегія суддів враховує, що в момент скоєння кримінального правопорушення обвинувачена перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Крім того після вчинення злочину намагалася позбутися предмету злочину, ножа, яким було завдано тілесних ушкоджень потерпілому оскільки той був знайдений на території подвір`я (земельної ділянки). При цьому також колегія суддів враховує, що обвинувачена як під час слідчих експериментів так і під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції неодноразово змінювала свої показання, щодо обставин та механізму завдання тілесних ушкоджень потерпілого. Крім того дані доводи спростовуються вищезазначеними показаннями допитаної в якості свідка у суді першої інстанції медичного працівника швидкої допомоги ОСОБА_20 , свідків ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_7 , які спілкувалася з обвинуваченою одразу після скоєння кримінального правопорушення, та іншими вищевказаними зібраними по кримінальному провадження доказами. Не підтверджує наявність сильного душевного хвилювання в момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , які призвели до його смерті і висновок судово-психіатричної експертизи №421 від 18.02.2015 року на який посилається у своїй апеляційній скарзі захисник.

Крім того доводи захисту з приводу того, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, переглянувши запис який містився на відеодиску доданого до протоколу є необґрунтованим та безпідставними. Оскільки згідно ст.23 КПК України, суд безпосередньо досліджує зібрані по кримінальному провадженню докази у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що підстави для перекваліфікації дій обвинуваченої на ст.118 КК України відсутні.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд першої, дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, від якого настали тяжкі наслідки - смерть людини, обставини його вчинення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно. Врахував відсутність пом`якшуючих покарання обставин та врахував обтяжуючу обставину покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та правильно призначив покарання в межах санкцій інкримінованої статті кримінального закону, ближче до найнижчої межі, яке на переконання колегії суддів повністю відповідає тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченої, є обґрунтованим, і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як нею самою, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

Доводи сторони обвинувачення щодо м`якості призначеного ОСОБА_10 покарання є необґрунтованими та безпідставними.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції в повній мірі врахував особу обвинуваченої, обставини вчинення кримінального правопорушення, обтяжуючі обставини та відсутність пом`якшуючих обставин та призначив обвинуваченій ОСОБА_10 необхідне і достатнє покарання, підстави для його посилення колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог закону розглянувши заявлені потерпілими по кримінальному провадженню цивільні позови. Суд обґрунтовано послався при цьому на пункт 29 постанови Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», що вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством. Для покладання на особу відповідальності за заподіяння шкоди закон вимагає наявності наступних підстав, а саме матеріальної шкоди, розмір якої підтверджений потерпілим документально, неправомірності рішень, дій чи бездіяльності особи яка заподіяла шкоду, її вини в цьому та причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями особи та наслідками у виді матеріальної шкоди.
Суд правильно частково задовольнив вимоги потерпілої ОСОБА_10 про стягнення на її користь завданої в результаті вчиненого кримінального правопорушення, від якого настала смерть сина, моральної шкоди в розмірі 350000 грн. та правильно вирішив цивільний позов ОСОБА_12 , брата потерпілого ОСОБА_13 , частково задовольнивши його та стягнувши 50 000 грн. моральної шкоди у зв`язку зі смертю брата. Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення зазначених до стягнення сум.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія судів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2019 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4