Справа № 298/550/17
Номер провадження 1-кп/298/12/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвуинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 07 квітня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше судимого Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі,у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 , ч.4 ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2016 року близько 06.00 год., ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та ОСОБА_14 , маючи при собі предмети, пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: ніж, сокиру, дерев`яну палицю, ланцюг та інші предмети, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка полягає в тому, що вони безпричинно пошкодили вхідні двері на будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , та незаконно проникли всередину будинку. ОСОБА_10 , не звертаючи уваги на словесні вимоги мешканців будинку припинити хуліганські дії, наніс удар дерев`яною булавою , яку заздалегідь приніс із собою, по правому плечі ОСОБА_19 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах правого плеча, які згідно висновку експерта № 851 від 29 вересня 2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності. Таким чином, своїми діями ОСОБА_10 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 162 КК України - Порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла, та ч.4 ст. 296 КК України - Хуліганство , тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав та показав, що він дійсно 28 серпня 2016 року заходив у будинок АДРЕСА_3 зі своїми родичами, однак кому він наносив тілесні ушкодження, він не памятає.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що рано-вранці 28 серпня 2016 року, коли вони з дружиною ОСОБА_20 ще спали, до них в будинок увірвалися ОСОБА_21 зі своїми братами. Вони вирвали двері, які були зачинені на ключку, і прямо на ліжку почали його бити. Перший зайшов ОСОБА_21 і два рази вдарив його палицею по голові. Дружина стала його захищати і тоді вони почали бити її. Потім вони стали тягнути його на вулицю, хотіли вбити. Крім того, сокирою розрубали дитяче ліжечко, на якому спала їхня дев`ятирічна онучка інвалід з дитинства. Також того дня в них ночував онук ОСОБА_22 і був свідком цієї події. ОСОБА_21 навмисно визвав своїх братів із м.Самбір. Їх було дуже багато, в тому числі ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . І кожен із них щось мав у руках.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що ввечері вони з чоловіком полягали спати, і ще в будинку були їх четверо онуків. Одна онучка інвалід з дитинства спала в дитячому ліжечку. Вранці, близько 06.00 год. 28 серпня 2016 року почули крик відчинити. Виглянувши у вікно, побачила у дворі близько десять чоловіків, один із яких тут. А саме, це ОСОБА_16 . Вони розрубали залізний ланцюг на хвіртці їх паркану, а вхідні двері, які були зачинені, вирвали. Першим у будинок увірвалися ОСОБА_14 і ОСОБА_16 . Останні накинулися на чоловіка прямо в ліжку, тоді вона лягла на нього щоб захистити. Однак вони схопили її за волосся і кинули на підлогу. Далі чоловіка почали бити у ліжку, а її на підлозі. У ОСОБА_27 і ОСОБА_28 були в руках палиці, а у ОСОБА_29 ланцюг із бензопили. Сокира була у ОСОБА_16 , який розрубав нею дитяче ліжко, на якому лежала їх внучка інвалід. Вона запитала в ОСОБА_30 чому він прийшов, на що той відповів, що він прийшов їй відрубати голову. Бачила, як її чоловіка бив ОСОБА_21 із синами і зятями дерев`яною палицею, а ОСОБА_31 ланцюгом із бензопили.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що в ніч на 28 серпня 2016 року ночував у будинку ОСОБА_32 і ОСОБА_19 . Ще в будинку спав дворічний ОСОБА_33 і в ліжечку їхня онука ОСОБА_34 , яка є інвалідом з дитинства. Ранком він почув, як хтось розбивав паркан, і побіг до вікна подивитися. На вулиці було багато людей, близько 30-ти. Ці люди виламали двері і зайшли в будинок. Обвинувачений ОСОБА_10 почав тягнути його на вулицю, інші почали йому наносити тілесні ушкодження. Потім він впав на землю і далі вже не памятає, що відбувалося.

Потерпіла ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в судовому засіданні дали аналогічні покази.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які підлягають доказуванню, оскільки жодна із обставин не оспорюється сторонами кримінального провадження, а обвинувачений переконав суд, що правильно розуміє зміст цих обставин, розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, і сумнівів у добровільності його позиції суд не має. Тому, допитавши обвинуваченого, потерпілих, дослідивши в судовому засіданні характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_10 та висновки судово-медичних експертиз (а.с.154-156, 144-146 кримінального провадження), суд дійшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , мало місце.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них і обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, і кваліфікує його дії за: ч.4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень; за ч.1 ст. 162 КК України порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла .

Зокрема, судом вважається встановленим, що обвинувачений діяв спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , узгоджено, таємно від сторонніх осіб та несподівано для потерпілих, і їх дії були направлені саме на вчинення хуліганських дій.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення за ч.4 ст. 296 та ч.1 ст.162 КК України відносяться відповідно до тяжких злочинів та до злочинів невеликої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи із вказаних вимог закону, суд, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, враховує тяжкість вчинених ним злочинів, дані про особу винного, відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки не працює, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, схильність до продовження злочинної діяльності. З огляду на наведене, суд приходить до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та обмеження волі в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано його дії із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст.70 та ст.72 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. А також слід врахувати призначене покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_10 остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.ч.1,4 ст.70 КК України ОСОБА_10 призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком призначеного покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року у виді 3(трьох) років два місяці позбавлення волі.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання ОСОБА_10 відбуте частково за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року.

На підставі вимог ст.72 КК України строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його затримання, а саме: з 04 серпня 2017 року (дати, зазначеної у вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року).

Речові докази по справі, а саме: два дерев`яні колики, дві металеві труби, косу, сокиру, дерев`яну булаву, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1