УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 753/6023/17
провадження № 51 6022 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року,

встановив:
За вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 4 ст. 190 КК на строк 6 років з конфіскацією усього особистого майна в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальних збитків 3 468 133,30 грн коштів, сплачених за придбання квартири, 522 442,82 грн коштів за проведені у квартирі ремонтні роботи, 20 000 грн моральної шкоди та 3 000 грн витрат по складанню звіту про оцінку вартості ремонтних робіт.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року на нерухоме майно ОСОБА_5 в частині 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 36851271), яка, згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2013, належить громадянці ОСОБА_7 .

В іншій частині нерухоме майно ОСОБА_5 , на яке накладено арешт - конфісковано в дохід держави, з метою забезпечення виконання, призначеного судом додаткового виду покарання, а також з метою відшкодування шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_6 , відповідно до задоволеного судом цивільного позову.
Вирішено питання про речові докази.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року вирок місцевого суду залишив без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 ,посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження,істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості просить вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів скасувати та закрити кримінальне провадження.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник ОСОБА_8 , посилаючись на незаконність, на його думку, вироку місцевого та ухвали апеляційного судів, наводить доводи, які фактично зводяться до його незгоди з наданою судами оцінкою доказам, заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому захисник, обмежившись загальними фразами про порушення, допущені, на його думку, судом першої та апеляційної інстанції, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених місцевим та апеляційним судом судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого та ухвали апеляційного судів та закриття кримінального провадження згідно з ч. 1 ст. 438 КПКта з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу

Також, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги захисника.
Крім того, усупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК захисник ОСОБА_8 не долучив до касаційної скаргизавірену належним чином копію ухвали апеляційного суду.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу ОСОБА_8 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3