У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника та правокористувачів майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000387 начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000387 начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

З внесеного клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що 14.11.2019 року прокуратурою Закарпатської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості, що можуть свідчити про самовільне, всупереч установленому законом порядку, проведення будівельних робіт, та розпочато кримінальне провадження № 0000387.

Встановлено, що замовником ОСОБА_5 здійснюється будівництво багатоквартирного будинку у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :03:001:0015 без відповідних дозвільних документів, а також вже розпочато реалізацію квартир у вказаному багатоквартирному будинку.

З набуттям чинності у 2011 році Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснення державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду з питань будівництва, містобудування та архітектури, а також питання надання дозволу (реєстрації декларації) на виконання будівельних робіт на території м. Ужгорода відноситься до повноважень управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради.

12.11.2019 року прокуратурою області отримано відповідь від управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради про те, що в період 21.10.2019 року по 30.10.2019 року спеціалістами управління ДАБК проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті за вищевказаною адресою.

Перевіркою ДАБК встановлено, що замовником ОСОБА_5 попередні приписи ДАБК від 19.08.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт не виконано, а саме: на момент проведення перевірки виявлено, що будівельні роботи не зупинені. Замовником додатково влаштовано монолітний залізобетонний каркас з 1-го по 3-й поверх. Більше того, дозвільні документи, що дають право виконувати будівельні роботи, відсутні.

За твердженням прокурора, вказане дає підстави вважати, що вищевказане будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється самоправно.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ст. 356 КК України.

Водночас, незважаючи на відсутність дозвільних документів на проведення будівельних робіт, встановлено, що площа будівництва огороджена парканом, проте будівництво проводиться, у тому числі із залученням великої кількості будівельної техніки, баштових кранів та значної кількості працівників.

Прокурор зауважує, що також до перевірки вищевказаного об`єкту було залучено управління Держпраці у Закарпатській області та 19.11.2019 року до прокуратури області надійшла відповідь управління Держпраці про проведення інспекційного відвідування, у ході якого встановлено, що на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 , займається будівельними роботами фізична особа-підприємець ОСОБА_6 .

Таким чином, прокурор вказує, що замовником ОСОБА_5 , а також фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , у порушення ст. ст. 26, 29, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», без відповідних дозвільних та правовстановлюючих документів, здійснюються незаконні дії з будівництва на земельній ділянці у АДРЕСА_1 , з кадастровим № :03:001:0015, житлового багатоповерхового будинку з приміщеннями комерційного призначення, чим державним інтересам заподіяна значна шкода.

Зважаючи на це прокурор зазначає, що у даному кримінальному провадженні слід призначити будівельно-технічну експертизу з метою встановлення факту та характеру допущених при проведенні будівельних робіт порушень, виявлених у тому числі працівниками ДАБК.

З огляду на викладене, прокурор наголошує на тому, що досудовим розслідуванням виявлено достатньо даних, які можуть свідчити про незаконність проведення будівельних робіт на земельній ділянці у АДРЕСА_1 , з кадастровим № :03:001:0015, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно.

Прокурор вказує, що метою накладення арешту згідно з процесуальними нормами п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Ураховуючи наведене та наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, прокурор просить постановити ухвалу про арешт на земельну ділянку у АДРЕСА_1 , з кадастровим № :03:001:0015, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка належить землевласнику ОСОБА_7 , правокористувачам згідно з договорами суперфіцію ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а також розташованих на ній об`єктів будівництва, будівель, споруд, тимчасових архітектурних форм, інших об`єктів незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а саме шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_7 , правокористувачів майна ОСОБА_8 , ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.
Заслухавши прокурора, представника власника та правокористувачів майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з витягом з кримінального провадження № 0000387, сформованим станом на 20.11.2019 року, органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 189588068, дата формування: 20.11.2019) власником в цілому земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0015, площею 0,4221 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Відповідно до інформації про державну реєстрацію іншого речового права на підставі договору про право забудови земельної ділянки (договір суперфіцію) серія та номер: 127, виданий 26.01.2017, видавник: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , правокористувачем земельної ділянки площею 0,175 га, що позначена в додатку до договору як «ділянка № 2 (0,175 га), є ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_2 ). Вид іншого речового права: право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Зміст, характеристика іншого речового права: здійснення суперфіціарієм будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, безстрокове.

Крім того, згідно з інформацією про державну реєстрацію іншого речового права на підставі договору про право забудови земельної ділянки (договір суперфіцію) серія та номер: 2319, виданий 18.09.2015, видавник: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , іншим правокористувачем є ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), а саме щодо об`єкта іншого речового права: суперфіціар надає, а суперфіціарій приймає в користування земельну ділянку площею 0,071 га, що позначена в додатку до даного договору як «III черга будівництва (0,071 га)» для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Вид іншого речового права: право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Зміст, характеристика іншого речового права: безстрокове.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на звернення прокурора щодо перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :03:001:0015 в м. Ужгород, виконавчий комітет Ужгородської міської ради повідомив, що спеціалістами управління ДАБК проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті за вищевказаною адресою в період з 21.10.2019 року по 30.10.2019 року. Під час перевірки встановлено, що вимоги приписів від 19.08.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, замовником ОСОБА_5 не виконано, а саме: на момент проведення перевірки виявлено, що будівельні роботи не зупинені. Замовником додатково влаштовано монолітній залізобетонний каркас з 1-го по 3-й поверх. Дозвільні документи, що дають право виконувати будівельні роботи, відсутні. За результатом перевірки складені документи, які вимагаються постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», а саме: акт № 196 від 30.10.2019 року, протокол про адміністративне правопорушення від 30.10.2019 року, припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 30.10.2019 року. Замовника притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № 114 від 06.11.2019 року.

06.11.2019 року начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю винесено постанову № 114 по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, а саме за невиконання вимог приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 19.08.2019 року, чим порушено вимоги абз. 4 п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю».

08.11.2019 року головним інспектором управління Держпраці у Закарпатській області складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю № ЗК/408/214/АВ, згідно з яким у ході інспекційного відвідування встановлено, що ОСОБА_6 здійснює свою діяльність згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого дата державної реєстрації ФОП ОСОБА_6 08.11.2007 року. Процес інспекційного відвідування зафіксоване засобами відеотехніки. В ході інспекційного відвідування встановлено, що ФОП ОСОБА_6 займається будівельними роботами за адресою АДРЕСА_1 . У своїй діяльності ОСОБА_6 залучає до роботи найманих працівників. Також ФОП ОСОБА_6 надав договір субпідряду № 01/10/19 з приватним підприємцем ОСОБА_10 на виконання загально-будівельних робіт. В свою чергу ФОП ОСОБА_10 залучає до роботи найманих працівників, з якими уклав трудові договору.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому, за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 84 КПК України передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В силу положень ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Як встановлено у судовому засіданні, не заперечується представником ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_4 та слідує з письмових пояснень ОСОБА_5 від 22.11.2019 року, остання, що діє на підставі договору суперфіцію на частині земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0015 від 18.09.2015 року, з 01.11.2019 року не проводить ніяких будівельних робіт, до отримання відповідних дозвільних документів. ФОП ОСОБА_6 не проводив та не проводить будівельні роботи на належній їй земельній ділянці та між ними не укладався договір підряду. Всі необхідні документи для отримання дозволу на виконання будівельних робіт знаходяться на завершальній стадії і у найближчі терміни буде подано до відповідних органів.
Оцінивши вищенаведене, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно є доказом злочину та зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою проведення будівельно-технічної експертизи у даному провадженні з вказаним майном, беручи до уваги, що прокурором доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя дійшов до висновку про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме у частині накладення арешту на майно на розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0015, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, правокористувачем якої згідно з договором суперфіцію є ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), шляхом заборони останній відчужувати та користуватися вказаним майном, в тому числі заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Що стосується іншої частини вимог клопотання прокурора про арешт майна, а саме накладення арешту безпосередньо на земельну ділянку у АДРЕСА_1 , з кадастровим № :03:001:0015, що належить ОСОБА_7 , у частині щодо правокористувача згідно з договором суперфіцію ОСОБА_8 , а також розташованих на ній об`єктів будівництва, будівель, споруд, тимчасових архітектурних форм, інших об`єктів незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна, слідчий суддя вважає їх безпідставними, оскільки прокурор у даному кримінальному провадженні не навів достатніх підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та не довів необхідність такого арешту.
Згідно з доданим до клопотання про накладення арешту витягом, 14.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, відповідно до яких замовником ОСОБА_5 здійснюється будівництво багатоквартирного будинку у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :03:001:0015 без відповідних дозвільних документів, усупереч вимогам приписів ДАБК про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також вже розпочато реалізацію квартир у вказаному багатоквартирному будинку.

Таким чином, не підлягає задоволенню клопотання в частині накладення арешту на земельну ділянку, оскільки вона не відповідає ознакам, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, так як розслідується кримінальне правопорушення за ст. 356 КК України самоправство, що пов`язано з самовільним будівництвом. Земельна ділянка у даному випадку не стосується предмету розслідування, а саме самовільного здійснення будівництва ряду об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, як встановлено слідчим суддею, замовником ОСОБА_7 управлінню ДАБІ у Закарпатській області подано декларацію про початок виконання будівельних робіт (реєстраційний № 161 від 06.10.2015 року), а саме будівництва багатоквартирних житлових будинків (І черга; секція І; секція ІІ; секція ІІІ) з приміщеннями комерційного призначення в АДРЕСА_1 .
21.02.2019 року замовнику ОСОБА_8 управлінням ДАБК Ужгородської міської ради надано дозвіл на виконання будівельних робіт за № ЗК 67, де генеральних підрядник ФОП ОСОБА_6 , а саме: будівництво багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення в АДРЕСА_1 , місце розташування об`єкта: АДРЕСА_1 , :03:001:0015.

Матеріали провадження не містять відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи ОСОБА_8 , про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого сторона кримінального провадження звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000387 начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно на розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0015, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, правокористувачем якої згідно з договором суперфіцію є ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), шляхом заборони останній відчужувати та користуватися вказаним майном, в тому числі заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1