Дата документу 28.11.2019 Справа № 310/4474/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/1174/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/4474/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 від 08.11.2019 року про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_8 .

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 08 листопада 2019 року по 07 січня 2020 року.

Згідно зі змістом судового рішення, 20.07.2017 року старший слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню № 0000527 від 11.02.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, яке ухвалами слідчого судді від 20.07.2017 року, 05.07.2018року, 01.07.2019 року було зупинено до розшуку підозрюваного.

08.11.2019 року заступник керівника Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 звернувся з клопотанням про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_8 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11 лютого 2017 року, приблизно о 04 годині 25 хвилин, знаходячись в кафе «Пінта» яке розташоване за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Шмідта, будинок № 1, ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_13 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс приблизно десять ударів в область голови, тулубу та приблизно два удари дерев`яним стільцем в область нижніх кінцівок, чим спричинив йому згідно висновку експерта № 288 від 10.05.2017 тілесні ушкодження, а саме: три синці на правій половині грудної клітини, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; синці в скроневій області голови, поверхні шиї, в області лівої вушної раковини, лівої поблизу вушної області, що супроводжувались забоєм головного мозку середнього ступеню в лівій гемісфері, правостороннім геміпарезом легкого ступеню, астено-цифалгічним синдромом, з явищами пірамідної недостатності, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які не супроводжувались небезпечними для життя явищами, спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше ніж як 21 день); по внутрішній поверхні області правого гомілкового суглобу рвана рана лінійної форми до 10 сантиметрів, в рану вистоїть внутрішня лодижка с фрагментами верхівки лодижки, по зовнішній поверхні області правого гомілкового суглобу садна шкіри до 1x3 сантиметрів з шкіряним синцем 5x3 сантиметри, відкритий двох-кістковий перелом кісток правої гомілки зі зміщенням, відкритий вивих правої стопи, травматичне ушкодження більше гомілкового нерву правої стопи, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які не супроводжувались небезпечними для життя явищами, спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше ніж як 21 день).

Крім того, 11 лютого 2017 року, приблизно о 04 годині 25 хвилин, знаходячись у в кафе «Пінта» яке розташоване за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Шмідта, будинок № 1, ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_14 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_14 кулаком правої руки удар в область обличчя від якого потерпілий впав на підлогу, відразу після чого продовжуючи свої злочинні дії, наніс йому лівою ногою удар по верхній кінцівці спричинивши ОСОБА_14 згідно висновку експерта № 72 від 11.02.2017 року тілесні ушкодження, а саме: синці на обличчі, на лівій верхній кінцівці, садно на обличчі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Під час судового провадження слідчий та прокурор підтримали змінене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, оскільки встановлена наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 вільно пересуваючись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а обставини, які зазначені в попередньому клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпали.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та застосовуючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, а також наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_8 до теперішнього часу переховувався від органів досудового розслідування та суду, що унеможливлювало проведення слідчий дій за його участю та прийняття процесуальних рішень у розумні строки, та перебував у розшуку, не має міцних соціальних зв`язків в м. Бердянську, останній час проживав в м. Києві, не працює, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів зазначає, що заступник керівника Бердянської місцевої прокуратури змінив попереднє клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на нове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тим самим відмовився, як представник обвинувачення, від раніше заявленої вимоги про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з цим слідчий суддя не звернув на це увагу та обрав підозрюваному запобіжний захід з власної ініціативи, що призвело до істотного порушення кримінального процесуального закону. Слідчим суддею жодним чином не вмотивовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, заявленого прокурором у клопотанні, для запобігання ризику, який доведено стороною обвинувачення.

Також зазначає, що слідчий суддя у судовому засіданні встановив, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.194 КПК України, оскільки слідчий суддя зобов`язаний встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а встановлення вини у вчинення злочинів можливе лише при розгляді справи судом по суті.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя вийшов за межі розгляду поданого клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки у мотивувальній частині ухвали, після викладення формулювання підозри та пояснень підозрюваного, думки прокурора та слідчого, приймає рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання та обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання щодо якого не підтримується стороною обвинувачення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Тобто слідчим суддею застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з власної ініціативи, так як стороною обвинувачення таке клопотання змінено на інше.

Також зазначає, що доказів існування ризиків не наведено, всі доводи є суто гіпотетичними та не мають під собою належних підстав.

Звертає увагу суду, що підозрюваний давно не проживає в м. Бердянськ та переїхав жити до м. Києва, ще до вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, де саме він має міцні соціальні зв`язки: дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі та планує народження дітей, раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_8 зацікавлений у повному, всебічному та об`єктивному розслідуванні та судовому розгляді справи, оскільки повністю визнає свою провину у вчиненому, готовий повернутись до м. Бердянськ, де буде проживати разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на нього обов`язків.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг; прокурора, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 11 лютого 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000527, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, яке ухвалами слідчого судді від 20.07.2017 року, 05.07.2018року, 01.07.2019 року було зупинено до розшуку підозрюваного.

19.07.2017 року повідомлення про зміну підозри ОСОБА_8 вручено його матері ОСОБА_15 .

08 листопада 2019 року ОСОБА_8 було затримано.

08.11.2019 року заступник керівника Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 звернувся з клопотанням про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 від 08.11.2019 року про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_8 , та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

На думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», §219, 21.04.2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у ст.5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, §57).

Колегія суддів, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Також, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Суд першої інстанції вірно встановив, що існує ризики заявлені у клопотанні слідчого та клопотанні прокурора про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте зазначені ризики мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочинів, які законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості та невеликої, має постійне місце проживання у місті Бердянську, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. При цьому, з урахуванням мінімальних ризиків та наявності доказів причетності підозрюваного ОСОБА_8 до злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, суд обмежившись лише посиланням на законодавчі норми кримінального процесуального закону застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, належним чином не обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення про тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, є невмотивованим.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (див. також справу «Буткевічюс проти Литви»).

Також, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

На думку колегії суддів, слідчий суддя районного суду під час розгляду клопотання слідчого не в повній мірі оцінив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не визначив мету та цілі, які стоять за ним, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного ОСОБА_8 та практики Європейського суду з прав людини, а саме ст.5 Конвенції, згідно якої кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, підстав, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу за матеріалами справи не встановлено.

Більш того, відповідно до вимог ч.2 ст.185 КПК України якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

З наданих суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що 08 листопада 2019 року заступник керівника Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_16 звернувся до суду з клопотанням про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та просив слідчого суддю застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до вимог ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказані вимоги кримінального процесуального кодексу при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею дотримані не були. Слідчий суддя належним чином не перевірив зміст клопотання прокурора про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , в ухвалі обмежився лише викладом обставин, які були встановлені органом досудового розслідування, та фактично вийшов за межі зміненого прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу, що є неприпустимим.

Колегія суддів вважає, що вищевказані порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущені слідчим суддею, є істотними, оскільки потягли порушення права підозрюваного на захист та перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Таким чином, враховуючи вимоги зміненого прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу, в якому прокурор просив слідчого суддю застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, незначний ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню, на підставі чого ухвалу слідчого судді слід скасувати та постанови нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 від 08.11.2019 року про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 08 листопада 2019 року по 07 січня 2020 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 від 08.11.2019 року про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на два місяці, але в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_8 :

1) прибувати за вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися з місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками по даному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до вимог ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали направити слідчому СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 та начальнику ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11» для виконання.

Контроль за виконанням зобов`язань домашнього арешту покласти на процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 07 січня 2020 року включно.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4