Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/535/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.189 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2019 року, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтави, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого охоронцем в ПП «Ясень», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.08.2002 Київським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 187 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 07.10.2002 Диканським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 189 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно засуджений до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 05.07.2004 Київським районним судом м. Полтави за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;
- 15.12.2006 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 20.08.2013 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 30.05.2014 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави звільнений із зали суду на підставі пункту «в» ст.ст. 1, 3 ЗУ «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 в зв`язку з відбуттям ним більше половини призначеного строку покарання.
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 11.00 год. 05 серпня 2019 року до 11.00 год. 03 жовтня 2019 року.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину-інваліда 1 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до ст.89 КК України такий, що немає судимості,
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 11.00 год. 05 серпня 2019 року до 11.00 год. 03 жовтня 2019 року.

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000280 від 03.07.2018, стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, які обґрунтовані наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Захисник ОСОБА_7 подав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Задоволено клопотання прокурора - продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 11.00 год. 05 серпня 2019 року до 11.00 год. 03 жовтня 2019 року.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 11.00 год. 05 серпня 2019 року до 11.00 год. 03 жовтня 2019 року.

Своє рішення суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, які під впливом погроз, умовлянь чи переконань з боку обвинуваченого зможуть змінити свої показання або відмовитись від них. Також, ОСОБА_9 неодноразово судимий за умисні, корисливі злочини, дані обставини дають суду підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити нові злочини, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, які під впливом погроз, умовлянь чи переконань з боку обвинуваченого зможуть змінити свої показання або відмовитись від них, дані обставини дають суду підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може ухилитися від суду з метою уникнення покарання, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу обравши його підзахисним більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 21.00 до 06.00 часу доби із дієвим застосуванням обов`язку носити електронні засоби контролю та покладенням на них наступних обов`язків: не відлучатися із міста без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 позитивно характеризується, одружений, має дітей, а під час тримання під вартою захворів, на попередні судові засідання не зміг прибути у зв`язку із хворобою, а у медичній частині Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» надати йому належну медичну допомогу неможливо, має постійне місце проживання, сукупно із обставинами безперервного утримання його під вартою, строк якого становить рівно один рік поспіль, що зменшує ризики щодо можливості переховування його від суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 позитивно характеризується, має дитину, яка є інвалідом і потребує постійного нагляду, має постійне місце проживання, сукупно із обставинами безперервного утримання його під вартою, строк якого перевищує один рік поспіль, що зменшує зменшення ризиків щодо можливості переховування його від суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.
Запобігання первісно визначених ризиків обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які мають непогашену судимість не виключається в умовах домашнього арешту в нічний час із застосуванням засобів електронного контролю.
Вказане узгоджується із правовою позицією Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії» від 02.08.2001 року, де зазначено, що за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі.
Ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджуються. Доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинувачення не має, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які давно зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не мають наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків, потерпілого відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочини не збираються.

Сама лише тяжкість інкримінованого злочину - не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразова вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (наприклад, справа «Летельє проти Франції»).

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вже надали свідчення по даній справі та сприяють об`єктивному та повному розслідуванню.
Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але в жодному випадку не на припущеннях.
У зв`язку з цим, на думку захисту жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Між тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оцінюючи в сукупності обставини інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вважає що у суду першої інстанції були всі підстави застосувати інший запобіжний захід, більш м`який, ніж тримання під вартою, який є невмотивовано жорстоким, а саме - домашній арешт у нічний час, яка б стимулювала ОСОБА_9 та ОСОБА_8 забезпечити виконання покладених на них обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваних, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 03.07.2018, стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_9 , ОСОБА_8 міг вчинити злочин передбачений ч.2 ст.189 КК України.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 , ОСОБА_8 до вчинення злочину, обвинувачення у якого їм повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо них обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Отже, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , встановив наявність ризиків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що вони можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, які під впливом погроз, умовлянь чи переконань з боку обвинуваченого зможуть змінити свої показання або відмовитись від них.

Також, необхідно зазначити про особу ОСОБА_9 , який офіційно не працює та не має постійного місця роботи, неодноразово судимий за умисні, корисливі злочини, дані обставини свідчить про те, що останній не бажає ставати на шлях виправлення.
Відповідно до даних про особу ОСОБА_8 , який офіційно не працює та не має постійного місця роботи, жодних заробітків, не одружений, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків..
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та застосував до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, застосований до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційні доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають міцні соціальні зв`язки колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки наявність позитивної характеристики, місця проживання та малолітніх дітей жодним чином не завадило вчинити їм умисний тяжкий злочин.

При цьому необхідно зазначити про те, що ОСОБА_9 не прибував на судові засідання тим самим намагався затягнути розгляд матеріалів кримінального провадження. Обвинувачені не визанютьобставини вчинення кримінального правопорушення, які викладені потерпілим, а тому можуть вплинути на нього з метою зміни ним викладених свідчень.

Апеляційні доводи захисника стосовно того, що стороною обвинувачення не підтверджуються ризики є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням сукупності всіх обставин, д того ж немає необхідності чекати настання ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, необхідно зазначити про те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Також колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не мають наміру переховуватися від суду, впливати на свідків, потерпілого відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинувачених не має можливості, скоювати нові злочини не збираються. Адже обвинувачені вчинили умисний тяжкий злочин та з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин можуть незаконно впливати на свідків та потерпілого, які під впливом погроз, умовлянь чи переконань з боку обвинуваченого зможуть змінити свої показання або відмовитись від них, можуть переховуватись від суду та вчиняти нові злочини.

Сукупність обставин в яких підозрюється ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та їх особистість істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діяння, оскільки останні за наявності місця проживання та малолітніх дітей жодним чином не завадило вчинити їм умисний тяжкий злочин.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останньою процесуальних обов`язків і надасть їм змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2019 року, якоюОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2019 року, якою продовження строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 днів, а саме з 11.00 год. 05 серпня 2019 року до 11.00 год. 03 жовтня 2019 року та стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовження строк тримання під вартоюна 60 днів, а саме з 11.00 год. 05 серпня 2019 року до 11.00 год. 03 жовтня 2019 року, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10 Ремез