490/3738/19 12.11.2019
н/п 1-кп/490/466/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3738/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001232 від 02.04.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Гадяч, Полтавської області, є громадянкою України, має вищу освіту, не заміжня, працює художнім керівником в Розбишівському сільському будинку культури, раніше не судима, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

15.02.2019 року близько 18:30 години, ОСОБА_5 пішла разом із ОСОБА_3 до супермаркету "АТБ", що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, пр.Центральний, 154. Знаходячись біля входу до вищевказаного вказаного супермаркету, ОСОБА_5 передала ОСОБА_3 свою банківську картку № НОМЕР_1 аби вона розрахувалась у магазині на приблизну суму 100 грн. та повідомила їй персональний ідентифікаційний код від картки.

Після чого, ОСОБА_3 придбала товар у магазині на загальну суму 92,90 грн., але скориставшись тим, що потерпіла не згадувала про картку, маючи на меті в подальшому заволодіти грошовими коштами, що залишились на картці, ОСОБА_3 залишила банківську картку № НОМЕР_1 собі.

Так, 16.02.2019 року близько 13:01 години ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м.Миколаїв, пр.Центральний, 154, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою подальшого заволодіння грошовими коштами та особистого збагачення, скориставшись банкоматом АТ КБ "ПриватБанк", використовуючи банківську картку № НОМЕР_1 ПриватБанку, знаючи її персональний ідентифікаційний код, таємно зняла грошові кошти в сумі 400 грн., які належали ОСОБА_5 .. Викраденим майном, ОСОБА_3 розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму 400 грн..

Крім того, 29.03.2019 року близько 12:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись в кімнаті гуртожитку, в якій проживала разом з ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документу - банківської картки № НОМЕР_2 , з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, які знаходились на ній та належали ОСОБА_7 та особистого збагачення, скориставшись тим, що потерпілої не було вдома та за нею ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, таємно викрала вищевказану платіжну банківську картку, яка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку. В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

Кримінальним кодексом України визначено поняття "офіційний документ", а саме це документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про інформацію" № 2657-ХІІ від 02 жовтня 1992 року, п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч.4 ст.51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року, п.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. При цьому одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо), які являють собою емітовані в установленому законодавством порядку пластикові чи іншого виду картки, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжні картки є власністю емітента (банка) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту, в тому числі і фізичній особі - держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки.

Аналіз зазначених норм законів та нормативно-правових актів свідчить про те, що за своїм юридичним значенням (правовим режимом) та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти - засоби доступу до банківських рахунків повністю відповідають визначенню поняття "офіційний документ" і є різновидом офіційних документів, а тому за певних умов можуть виступати предметом злочинів, склад якого передбачено ст.357 Кримінального кодексу України.

Після того, як ОСОБА_3 викрала офіційний документ, а саме - банківську картку № НОМЕР_2 ПриватБанку, що належала ОСОБА_7 в неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами, які знаходилися на ній, при цьому, щоб її протиправні дії були не помічені потерпілою, ОСОБА_3 вирішила знімати грошові кошти частинами.

Так, 29.03.2019 року близько 13:03 години, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м.Миколаїв, пр.Центральний, 74/4, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами та особистого збагачення, скориставшись терміналом ПАТ КБ "ПриватБанк", використовуючи офіційний документ - банківську картку № НОМЕР_2 ПриватБанку, знаючи її персональний ідентифікаційний код, таємно зняла частину грошових коштів в сумі 1000 грн.. Викраденим майном, ОСОБА_3 розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 1000 грн..

Крім того, 30.03.2019 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м.Миколаїв, вул.Декабристів, 21, продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами та особистого збагачення, скориставшись терміналом ПАТ КБ "ПриватБанк", використовуючи офіційний документ - банківську картку № НОМЕР_2 ПриватБанку, знаючи її персональний ідентифікаційний код, таємно зняла грошові кошти в сумі 500 грн., які належали ОСОБА_8 .. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 500 грн..

Крім того, 30.03.2019 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м.Миколаїв, вул.Соборна, 12, продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами та особистого збагачення, використовуючи офіційний документ - банківську картку № НОМЕР_2 ПриватБанку, знаючи її персональний ідентифікаційний код, таємно розрахувалась за придбаний товар на суму 106 грн., які належали ОСОБА_7 , тим самим спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_7 на суму 106 грн..

Своїми протиправними діями, що виразились у таємному викраденні грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_2 , що емітована в АТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_3 спричинила матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 1606 грн..

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України винною себе визнала в повному обсязі та підтвердила факт вчиненням нею вказаних злочинів при викладених вище обставинах. У вчиненому щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, як обвинувачена ОСОБА_3 визнала фактичні обставини справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 :

- за епізодом від 16.02.2019 року - за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за епізодом від 29.03.2019 року - за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів;

- за епізодами від 29.03.2019 року, 30.03.2019 року - за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що вона вчинила злочини невеликої та середньої тяжкості, її особу, а саме те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем свого навчання характеризувалась позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, як обставину, що пом`якшує покарання - повне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, складеної старшим інспектором Інгульського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_9 , з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченої ОСОБА_3 , її спосіб та умови життя, а також середній рівень ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження його волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, орган пробації вважає доцільним покладання на неї обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Встановивши в судовому засіданні такі обставини, як щире каяття обвинуваченої у вчиненому, усвідомлення протиправності своїх дій, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим, суд на підставі ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, визнає ці обставини пом`якшуючими і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєних злочинів. Встановлені обставини свідчать про те, що мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченій покарання не пов`язаного з позбавленням волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що буде відповідати принципу розумності та справедливості і буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту строком на 4 /чотири/ місяці;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 /два/ роки;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 /один/ рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 /одного/ року з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1