Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/968/17
Провадження № 1-кп/499/4/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2019 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського районну Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000321 внесеного до ЄРДР від 12.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні має три неповнолітні дитини, офіційно не працюючого, раніше судимого:

16.04.2013 року Іванівським районним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.08.2016 року умовно-достроково, не відбута частина строку 1 рік 1 місяць 24 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи судимим за злочини проти власності, будучи звільненим від відбування покарання умовно-достроково, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та скоїв однорідний злочини у період умовно-дострокового звільнення за наступних обставин.

Так, 11.08.2017 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Великий Буялик Іванівського району Одеської області та вживаючи алкогольні напої біля магазину «Іван», помітив, що до магазину під`їхав автомобіль, з переднього сидіння якого, під час відкриття передніх дверей водієм автомобілю, звідти випала чоловіча сумка чорного кольору, яка належала водію автомобілю ОСОБА_5 , який є потерпілим по даному кримінальному провадженню, після чого у ОСОБА_4 винник умисел на таємне викрадення чужого майна з метою особистої наживи. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих та потерпілого, підійшов до переднього колесу авто та шляхом вільного доступу викрав чоловічу сумку чорного кольору та попрямував в зворотному від магазину напрямку. Відійшовши від місця вчинення злочину приблизно на 15-20 метрів, точну відстань встановити не представилося можливим, ОСОБА_4 був викритий потерпілим та на його вимогу повернув викрадене майно.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 180,00 (сто вісімдесят) гривень, оскільки відповідно до висновку товарознавчого дослідження №23082017-1 від 23.08.2017 року, вартість викраденої чоловічої сумки складає 180,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаювався, надав суду покази, які відповідають вищенаведеним обставинам, при цьому не оспорюючи ні мету ні спосіб вчинення злочину, зазначив, що дійсно в серпні місяці 2017 року він вживаючи алкогольні напої біля магазину «Іван» в с. Великий Буялик, помітив, що під`їхав до магазину автомобіль з товаром та звідти вийшов невідомий йому чоловік, в якого з переднього сидіння випала чоловіча сумка, після чого він вирішив її викрасти з метою заволодіння речами, які знаходяться в ній. Викравши дану сумку, він відійшов від магазину приблизно на 20 метрів, після чого його наздогнав потерпілий та він віддав йому дану сумку. Також обвинувачений просив до вступу вироку в законну силу змінити обраний йому запобіжний захід на домашній арешт.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позицій, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_4 , маючи непогашену та не зняту судимість за вчинення корисливого злочину, в період умовно-дострокового звільнення, вчинив таємне викрадення чужого майна, яке належало ОСОБА_5 (крадіжка), повторно, у зв`язку із чим суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання суд у відповідності до Кримінального Кодексу України виходячи із загальних засад призначення покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.66 КК України суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 - його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, особу винного, а саме те, що він раніше судимий, офіційно не працює, характеризується посередньо, матеріальна шкода завдана злочинами відшкодована, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зважаючи на встановлене, суд приходить до переконання, що обвинуваченому потрібно призначити міру покарання у виді позбавлення волі в межах строку, визначеного санкцією ч.2 ст.185 КК України та з застосуванням положення ч.1 ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив даний злочин в період умовно - дострокового звільнення.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Цивільні позови по справі не заявлялись.

Витрати на залучення експертів відсутні.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою необхідно залишити в силі, оскільки ризики визначені ст.177 КПК України продовжують існувати, а також враховуючи спосіб життя обвинуваченого, та ту обставину, що він раніше судимий, його репутацію, ухиляння від явки до суду, для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не буде достатнім для забезпечення виконання даного вироку суду та запобігання ризиків його переховування від органів виконання покарань та запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, тому клопотання обвинуваченого про обрання йому міри запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 5 (місяців).

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 16.04.2013 року у виді 1 року 1 місця 24 дні і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Обрану ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 11.08.2019 року.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання час його перебування під вартою під час судового розгляду в період з моменту фактичного затримання 11.08.2019 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку день тримання під вартою за день позбавлення волі.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речовий доказ по справі вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області. У разі тримання обвинуваченого під вартою, строк оскарження вироку суду відраховується з моменту вручення обвинуваченому копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити сторонам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1