Провадження №1-кп/127/512/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2017 р. за № 0005224 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йосипівка, Козятинського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, непрацюючого, розлученого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, в липні 2017 році зареєстрував суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_10 . Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи від імені останнього та маючи намір отримати замовлення, в мережі інтернет розмістив оголошення щодо проведення будівельних робіт. На початку жовтня 2017 року ОСОБА_5 , будучи безробітним, представився ОСОБА_11 працівником Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_10 » та запевнив останнього, що він разом з працівниками підприємства може в короткий термін провести будівельні роботи по зведенню прибудови балкону до квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_8 , і тим самим збільшити площу помешкання. В подальшому, ОСОБА_5 , маючи намір надати правдивість своїм намірам, перебуваючи поруч будинку АДРЕСА_4 , провів заміри місця, де мав бути прибудований балкон, та здійснив розрахунки вартості виконання робіт. Після чого, доводячи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння коштами шляхом обману до кінця та з корисливим мотивом, 10.10.2017 року близько 15 год. ОСОБА_5 прийшов до квартири АДРЕСА_3 , та, бажаючи надати законності своїм діям, розуміючи, що він не являється працівником Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_10 », при цьому продовжуючи діяти від його імені, уклав договір про виконання робіт на прибудову балкону до квартири АДРЕСА_3 між Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_10 » та ОСОБА_11 . Після чого, під приводом необхідності придбання будівельних матеріалів для проведення будівельних робіт балкону, ОСОБА_5 переконав ОСОБА_11 передати йому передоплату в розмірі 50 відсотків від вартості робіт. ОСОБА_11 , будучи введеним в оману, вважаючи ОСОБА_5 працівником Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_10 » та, будучи завірений в його порядності, передав останньому кошти в розмірі 28 000 грн., які належали його дружині ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_5 будівельні матеріали не придбав, до виконання будівельних робіт з прибудови балкону не приступив та робіт не провів, а отриманими від ОСОБА_11 коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 28 000 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що він займається проведенням будівельних та ремонтних робіт. В середині вересня 2017 року до нього зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що є замовлення прибудувати балкон. Він зателефонував особі на ім`я ОСОБА_12 та вони домовилися про зустріч, однак зустріч так і не відбулася. На початку жовтня 2017 року йому зателефонували і повідомили, що ОСОБА_12 наполягає на зустрічі. Після чого він зустрівся з ОСОБА_11 та обговорили побажання клієнта. Він пообіцяв ОСОБА_11 порахувати всі види робіт, які необхідні для прибудови балкону. Потрібно було зробити прибудову, яка мала бути на металевих сваях, площею 6,5 кв.м. чи 13 кв.м., також потрібно було демонтувати частину стіни, щоб зробити дверний отвір. Протягом дня він підрахував вартість робіт і повідомив, що у випадку прибудови площею 6,5 кв.м. вартість робіт буде 28 000 грн., а площею 13 кв.м. вартість робіт буде 56 000грн. На наступний день йому зателефонував ОСОБА_11 і повідомив, що він хоче прибудову площею 13 кв.м. 10.10.2017 року він приїхав до квартири АДРЕСА_3 та вони обговорили деякі питання і уклали договір. В договорі не вказано термін виконання робіт, оскільки термін виконання залежав від того, коли буде отримано дозвільні документи на проведення цих робіт. Він підписав договір від імені ФОП " ОСОБА_10 ", в якому на той час працював, в договорі він вказав своє прізвище і поставив печатку в присутності ОСОБА_11 . Потім вони з ОСОБА_11 домовилися, що він закупить всі необхідні матеріали і зачекає, коли ОСОБА_11 скаже приступити до виконання робіт. Він повідомив ОСОБА_11 , що потрібно отримати відповідні дозволи, оскільки для того щоб встановити сваї потрібно вкопатися на глибину 1,5 метри і тому потрібно знати, чи є якісь мережі, які можуть бути пошкоджені. ОСОБА_11 йому повідомив, що з оформленням документів він все вирішить. ОСОБА_11 розповів, що він працює в прокуратурі, під час розмови з`ясувалося, що у них є спільний знайомий, при ОСОБА_11 він зателефонував до ОСОБА_13 і поспілкувався з ним. Потерпілу він побачив вперше, коли вона була в судовому засіданні. До цього він її ніде не бачив і з нею не спілкувався. Для виконання робіт він закупив в м. Бровари 400 блоків. Потім виявилося, що не було необхідного металу, а саме труби, тому він згодом взяв 200 швеллерів, щоб можна було отримати металеві стовпи. Блоки він закупив по ціні 42 грн. за 1 шт. і витратив 16 840 гривень, а на закупівлю металу він витратив 9 000 гривень. Через деякий час до нього зателефонував ОСОБА_11 та повідомив, що балкон вже робити не потрібно і наполягав на поверненні йому коштів, на що він йому повідомив, що кошти зможе повернути, коли продасть закуплений матеріал, оскільки вільних коштів у нього не було. Він планував закуплені матеріали використати на інших об`єктах та повернути кошти ОСОБА_11 . Через 2 тижні після цього, йому зателефонували працівники поліції і повідомили, що відносно нього написана заява про порушення кримінального провадження за вчинення шахрайських дій. Він не мав можливості приступити до виконання робіт без дозволу на прибудову балкону, оскільки під час проведення будівельних робіт могли натрапити на електрокабель чи на мережу водопостачання. Він визнає цивільний позов в сумі 28 000 гривень, однак не визнає, що вчинив шахрайські дії, що є шахраєм. Коли йому повідомили, що порушено кримінальне провадження, він вирішив кошти не повертати до повного завершення розгляду даної справи. Частину матеріалів, а саме метал, було реалізовано в лютому 2019 року, а блоки у нього зберігаються вдома. До листопада 2018 року в ФОП працювало 2 особи, поділу обов`язків у них не було. Після травми у ОСОБА_10 погіршилася пам`ять і він забував події. На даний час підприємство не працює, оскільки ОСОБА_10 помер. Річний звіт за 2018 рік по підприємству він подавав особисто. Право підпису мали 2 особи, він і ОСОБА_10 . Кошти ОСОБА_11 він не повернув, оскільки частина матеріалів реалізована тільки в 2019 році, а блоки ще не реалізовані і знаходяться у нього вдома. Кримінальне провадження було порушене через 2 тижні після того, як вони з ОСОБА_11 домовилися про прибудову балкону. Закупівля матеріалів у нього зайняла 2 тижні. Вони закупили матеріал, завезли матеріал і чекали дозвільні документи. Через тиждень до нього зателефонував ОСОБА_11 і повідомив, що балкон робити вже не потрібно і потрібно повернути кошти. Він ОСОБА_11 не відмовляв у поверненні кошті, а повідомив, що поверне кошти після реалізації закуплених матеріалів. Просить його виправдати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що вона вирішила витратити грошові кошти на прибудову балкону до квартири АДРЕСА_3 . Чоловік ОСОБА_11 почав шукати робітників по оголошеннях в мережі інтернет. Зустріч відбулася в приміщенні їх квартири. Прийшов ОСОБА_5 та запропонував варіанти. Вона з чоловіком ОСОБА_11 вирішили погодитись на запропонований варіант. В жовтні 2017 року в приміщенні їх квартири було укладено договір між її чоловіком ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , так як вона на той час працювала. Згідно договору їм мали побудувати балкон 13 квадратних метрів загальною вартістю 56 000 гривень. Була домовленість, що ОСОБА_5 зможе приступити до роботи через два тижні. Вони зачекали два тижні, однак ОСОБА_5 не було, роботи не проводилися, і вони почали йому телефонувати. Почалися відмовки, що немає матеріалів. Запропонував їм купити матеріали, на що вони відмовилися. Потім були ще якісь відмовки. Ближче до кінця місяця вони вирішили, що їм слід повернути свої кошти. Після чого її чоловік ОСОБА_11 зателефонував до ОСОБА_5 з проханням повернути їм кошти. ОСОБА_5 погодився, але запропонував все ж побудувати балкон. Особисто вона ОСОБА_5 телефонувала двічі. ОСОБА_5 говорив, що коштів немає. На що вона сказала, що у разі якщо він не поверне кошти, вона змушена буде звернутися до суду. Потім вони вирішили звертатися до поліції. Для їх сім`ї 28 000 гривень це велика сума коштів. ОСОБА_5 жодних робіт не виконав. Цивільний позов підтримує та просить задовольнити.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що потерпіла ОСОБА_8 є його дружиною. Він проживає зі своєю дружиною ОСОБА_8 в АДРЕСА_5 . В кінці вересня 2017 року ними було спільно вирішено про необхідність здійснення прибудови балкону, оскільки вони мешкають на першому поверсі, в однокімнатній квартирі, і щоб розширити межі житлової площі, вони вирішили зробити прибудову. При цьому, грошові кошти, які ними було вирішено виділити на прибудову даного балкону, були подаровані їм на весілля та відкладені на купівлю зимового одягу для дружини, тому дані кошти знаходилися в його дружини ОСОБА_8 . Ним в кінці вересня 2017 року в мережі інтернет було знайдено оголошення щодо можливості здійснення такої прибудови. Він не може пригадати, на якому сайті знайшов оголошення. Можливо оголошення подавала посередницька фірма. Він зателефонував за одним із вказаних номерів, який, на жаль, в нього не зберігся. Коли зателефонував, то спілкувався із жінкою. Йому повідомили, що дійсно є така можливість здійснити прибудову та йому перетелефонують. Це був спеціалізований сайт, тому що були картинки, як виглядають балкони, як здійснюється прибудова, облицювання балкону, внутрішня частина балкону. Потім з ним зв`язався чоловік, який представився ОСОБА_14 , та сказав, що він дійсно займається ремонтними роботами та може здійснити прибудову балкону. Він з ним домовився про зустріч. Деякий час в них не виходило зустрітися. Від дзвінка до першої зустрічі пройшов тиждень. На початку жовтня 2017 року ОСОБА_5 приїхав до нього додому, зайшовши в квартиру, здійснив огляд квартири, щоб йому стало зрозуміло, що необхідно зробити, яку прибудову, які необхідно виконати ремонтні роботи. При цьому ОСОБА_5 сказав, що в даній ситуації є можливість збудувати балкон менший і більший, 7 кв. м та 13 кв. м. На той час він не міг відповісти, яку квадратуру їм необхідно зробити, оскільки ОСОБА_5 мав виконати розрахунок, скільки буде коштувати менший балкон, скільки більший, а йому необхідно було порадитись вдома. Згодом ОСОБА_5 в телефонному режимі йому повідомив, що балкон 7 кв. м буде коштувати 36 000 гривень, а 13 кв. м 56 000 гривень. Він з дружиною вирішили здійснити прибудову балкону розміром 13 кв. м за 56 000 гривень. Після цього вони домовилися зустрітися з ОСОБА_5 , укласти відповідний договір і обговорити деталі даної прибудови. 10.10.2017 року близько 15 год. 00 хв. приїхав ОСОБА_5 . Зайшовши в квартиру, вони пішли на кухню та почали обговорювати можливість розпочати ремонтні роботи. В ході розмови ОСОБА_5 запитав його, де він працює. Він назвав своє місце роботи, після чого ОСОБА_5 повідомив, що знає його колегу ОСОБА_13 . Почав розповідати, що знає ОСОБА_15 тривалий час, почав розповідати певні обставини життя ОСОБА_15 . Потім ОСОБА_5 в його присутності зателефонував ОСОБА_15 та повідомив, що він зараз знаходиться в квартирі ОСОБА_16 та буде здійснювати ремонтні роботи. Вони про щось поспілкувалися і ця розмова була завершена. Потім ОСОБА_5 повідомив, що він колись був головою сільської ради, чи то займав якусь посаду, зараз займається ремонтними роботами. Тобто чоловік був поважного віку, розповідав все цікаво, і, беручи до уваги наявність саме спільного знайомого ОСОБА_15 , в нього не виникло жодних сумнівів у добропорядності намірів ОСОБА_5 . Після цього вони вирішили укласти договір. Договір заповнював власноручно ОСОБА_5 . Договір було укладено від імені Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_10 ». Заповнивши даний договір, він поцікавився, що це за Фізична особа-підприємець. ОСОБА_5 сказав, щоб він не звертав на це уваги, оскільки ця фізична особа-підприємець була оформлена з метою, аби в них не було проблем при здійсненні ремонтних робіт, оскільки вони також мають роботи з певними бюджетними організаціями. Беручи до уваги наявність спільного знайомого та телефонний дзвінок в його присутності, в нього не виникло жодних сумнівів. Він подивився договір, в якому не було зазначено, в чому полягали ремонтні роботи, проте вони усно це обговорили. Вони уклали договір 10.10.2017 року. Печатка була Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_10 ». Він так зрозумів, що ОСОБА_5 діяв як представник ФОП « ОСОБА_10 ». Договір підписав ОСОБА_5 із зазначенням власного прізвища. Ремонтні роботи мали розпочатися в кінці тижня, тобто 14-15 жовтня 2017 року мали приступити до виконання робіт. Після цього він надав грошові кошти ОСОБА_5 в сумі 28 000 грн., той виписав касовий ордер, розписався в ньому, надав йому документи, а саме, витяг з реєстру фізичних осіб-підприємців щодо ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_5 поїхав. Термін початку виконання робіт вони обговорили усно. В кінці тижня ОСОБА_5 не зміг приїхати та розпочати прибудову. Щоразу у ОСОБА_5 були різні причини для відмови, то в нього захворіла дитина, то він сам захворів, то в нього тиск, то в нього температура, то матеріалів не міг закупити, то матеріали куплені, але вони знаходяться в когось в гаражі, який замкнутий, а особи немає. Тобто, фактично кожен день він телефонував ОСОБА_5 , оскільки сума була суттєвою і він почав турбуватися. Пройшло два-три тижні, кожного дня він телефонував ОСОБА_5 , той сам деколи йому телефонував та вибачався, що не може приїхати. Так тривало три тижні. Також розмова була про те, що прибудову слід здійснити за три тижні, оскільки балкон слід було виготовити до зими. На початку листопада 2017 року він зателефонував до ОСОБА_5 та попросив повернути грошові кошти. Той відразу погодився, однак повідомив, що він за ті гроші придбав певні матеріали і йому потрібен певний час, щоб повернути ці кошти. З моменту, коли вони домовилися про повернення грошових коштів, він телефонував до ОСОБА_5 практично кожного дня. ОСОБА_5 то брав слухавку, то не брав, говорив, що завтра з ним розрахуються якісь працівники, то він візьме кредит у банку, то йому банк відмовляв у видачі кредитних коштів. Все це тривало ще десь два тижні. Тобто, фактично з моменту укладення договору, місяць тривали ці події. Він почав з дружиною хвилюватися, вона запропонувала писати заяву в правоохоронні органи. Якщо він не помиляється, то одного разу його дружина ОСОБА_8 спілкувалася з ОСОБА_5 . В другій половині листопада 2017 року вони звернулися до поліції. При цьому, жодного разу, коли він попросив повернути кошти, ОСОБА_5 не запропонував здійснити будівництво. Десь в кінці листопада він припинив телефонувати ОСОБА_5 . Після того ОСОБА_5 жодного разу не зв`язався ні з ним, ні з його дружиною, не запропонував повернути грошові кошти. Один раз ОСОБА_5 сказав, що частково може повернути кошти в сумі 10 000 гривень та чи погоджується він на це. Він на це не погодився, оскільки постійно чув від того відмовки, тому попросив повернути всі кошти одразу. Станом на сьогодні балкон не побудовано, матеріалів, які ОСОБА_5 повідомляв, що купив, він так і не бачив. При спілкуванні з ОСОБА_5 , той сказав, щоб він не хвилювався, що після того, як буде здійснена прибудова можна буде все оформити. ОСОБА_5 дивився лише на пломби опалення та сказав, що там можуть бути якісь проблеми, щоб здійснити опалення до опалювального сезону, але вони все вирішать. ОСОБА_5 не здійснив жодних робіт, коштів на даний час не повернуто. Він зрозумів, що його ошукали, тому звернувся в правоохоронні органи.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим він в 2004 році працював на одному підприємстві, в подальшому вони десять років не бачилися. Він не пам`ятає, в який період часу це було, до нього зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що знаходиться з його колегою ОСОБА_11 та має чи то ставити вікна на балконі, чи то будувати балкон. Наступного дня він запитав ОСОБА_11 щодо балкону. ОСОБА_11 відповів, що домовився з ОСОБА_5 , що той будуватиме балкон і дав завдаток. Скільки грошей він не пам`ятає, чи то 20 000, чи то 25 000 гривень. ОСОБА_11 сказав, що ОСОБА_5 йому повідомив, що вони знайомі. Він відповів, що дійсно знайомі, працював з ним разом на одному підприємстві, підтримували товариські відносини. ОСОБА_11 запитав, чим займається ОСОБА_5 . Він відповів, що йому не відомо. ОСОБА_11 сказав, що вони все оформили документально. Через деякий час до нього підійшов ОСОБА_11 та повідомив, що вже певний період часу ОСОБА_5 ні балкон йому не побудував, ні грошей йому не віддав та запитав, чи не міг би він зателефонувати до ОСОБА_5 та запитати або попросити побудувати балкон або повернути кошти. Він погодився та набрав ОСОБА_5 , привітався з ним та запитав, що за ситуація з ОСОБА_11 . ОСОБА_5 відповів, що все зробить, все нормально, в нього зараз певні фінансові труднощі, через певний період часу він поверне кошти або побудує балкон. Він передав ці слова ОСОБА_11 . Більше з ОСОБА_5 бесід із даного приводу не було. З приводу даної події він більше спілкувався із ОСОБА_11 і той йому розповів, що ОСОБА_5 грошей не віддав та балкон не побудував.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що працює сільським головою села Йосипівка Козятинського району Вінницької області. ОСОБА_5 є мешканцем даного села. Йому відомо, що ОСОБА_5 займався ремонтними роботами, однак якими саме не відомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 є його троюрідним братом. В березні 2018 року він займався підприємницькою діяльністю та був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а потім захворів і припинив діяльність. Період зайняття підприємницькою діяльністю не пам`ятає, проте довго не займався, оскільки захворів. Займався оформленням балконів, ставив вікна. Де саме робив ремонтні роботи, не пам`ятає, десь у м. Вінниці. За якою адресою зареєстроване ФОП не пам`ятає. Документи про отримання статусу фізичної особи-підприємця отримував сам. Для отримання статусу фізичної особипідприємця він подавав паспорт і заяву, яку писав особисто. Свій рахунок відкривав у «ПриватБанку», куди звертався особисто. Звіти про підприємницьку діяльність подавав. Чи проводив він ремонт в АДРЕСА_5 не пам`ятає. З 2018 року даним видом діяльності займається брат ОСОБА_5 . Він не пам`ятає, чи здійснював реєстрацію ФОП в 2017 році. ОСОБА_5 домовлявся про проведення робіт. Він не знає, від чийого імені ОСОБА_5 домовлявся про виконання робіт та не пам`ятає, чи була в нього печатка фізичної особи-підприємця. Те, що він не пам`ятає подій, пов`язано з його хворобою. Він особисто не бачив, як ОСОБА_5 закуповував будівельні матеріали, проте той їх купував. Скільки разів він подавав звітність про свою фінансову діяльність не знає, цим займався ОСОБА_5 . Чи підписував він якісь документи не пам`ятає. Він не пам`ятає, як 2017 році з`явились відповідні документи. У місто Вінницю він їздив за рахунок ОСОБА_5 , який оплачував дорогу. ОСОБА_5 платив йому 100-150 гривень за те, що він працював. Саме ОСОБА_5 оформив його як фізичну особу-підприємця. Всією діяльністю по даному оформленню займався ОСОБА_5 . Він договори не заключав і йому про це нічого не відомо. Всю діяльність здійснював ОСОБА_5 , який шукав клієнтів, домовлявся. Він нічого не закуповував. Про ремонт балкону по вулиці Келецькій в місті Вінниці йому нічого не відомо. ОСОБА_5 був офіційно в нього працевлаштований, як виконавець робіт. Яким чином ОСОБА_5 був у нього офіційно працевлаштований не пам`ятає. Договір з ОСОБА_5 він не підписував. На подвір`ї, де проживає, є складені будівельні стінові блоки. Коли вони з`явилися, не пам`ятає. Йому не відомо призначення даних стінових блоків, для чого саме вони мали бути використанні.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених і оцінених судом доказів.

З досліджених судом доказів, зокрема з документів, які надані стороною обвинувачення, вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення зареєстровані 08.11.2017 року за № 0005224, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З договору про виконання роботи від 10.10.2017 року, вбачається, що даний договір укладено між ОСОБА_11 (далі - Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 (далі - Виконавець). У відповідності до даного договору Виконавець зобов`язується виконати за завданням Замовника роботу, а саме, виготовити прибудову балкону площею 13 м.кв. за адресою: АДРЕСА_5 . За виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю ціну в розмірі 56 000 грн. Даний договір підписаний замовником ОСОБА_11 та в иконавцем ОСОБА_5 .

З квитанції до прибуткового касового ордера № 1/10 від 10.10.2017 року вбачається, що ФОП " ОСОБА_10 " прийняв аванс від ОСОБА_16 за виготовлення балкону в розмірі 28 000 грн. 00 коп. Дана квитанція підписана касиром, без зазначення прізвища касира.

Згідно висновку судового експерта № 7411/7412/17-21 від 27.07.2018 року підписи у графі «Виконавець» у договорі про виконання роботи від 10.10.2017 року та у графі «Касир» квитанції до прибуткового касового ордера № 1/10 від 10.10.2017 року виконанні рукописним способом кульковою ручкою без застосування попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Рукописні записи в Договорі про виконання роботи від 10.10.2017 року, а саме, записи «Вінниця», « ОСОБА_11 », «виготовлення прибудови балкона площею 13 м. кв. за адресою АДРЕСА_5 », «п`ятдесят шість тисяч», « ОСОБА_18 » - виконанні ОСОБА_5 . Підпис в Договорі про виконання роботи від 10.10.2017 року після друкованого слова «Виконавець» - виконаний ОСОБА_5 . Рукописні записи у квитанції до прибуткового касового ордера № 1/10 від 10.10.2017 року, а саме записи «СПД ОСОБА_10 », « ОСОБА_19 », «Аванс за виготовлення балкона», «Двадцять вісім тисяч» - виконані ОСОБА_5 . Підпис у квитанції до прибуткового касового ордера №1/10 від 10.10.2017 року, після друкованого слова «Касир» - виконаний ОСОБА_5 .

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 23.02.2018 року, слідчий експеримент було проведено за участю свідка ОСОБА_11 . Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 повідомив, що в будинку АДРЕСА_4 він проживає зі своєю дружиною в однокімнатній квартирі, що розташована на першому поверсі. Оскільки в даній квартирі відсутній балкон, тому з метою поліпшити свої побутові умови, вони вирішили здійснити прибудову балкону. Після цього вони зустрілися з ОСОБА_5 , уклали відповідний договір від 10.10.2017 року. Внаслідок обману зі сторони обвинуваченого він надав в якості авансу грошові кошти ОСОБА_5 в сумі 28 000 грн., які належали його дружині, той виписав касовий ордер, розписався в ньому, надав йому документи, а саме, витяг з реєстру фізичних осіб-підприємців щодо ОСОБА_10 , однак в подальшому до виконання будівельних робіт не приступив, грошові кошти не повернув.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.02.2018 року вбачається, що свідок ОСОБА_11 впізнав на фотознімку № 1 обвинуваченого ОСОБА_18 , як особу, яка представлявся ОСОБА_5 і, діючи від імені СПД «Яремчук В.М.», уклав 10.10.2017 року з ним договір на виконання робіт, а саме, прибудови балкону та отримав аванс в розмірі 28 000 гривень.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та із витягу з реєстру платників єдиного податку саме ОСОБА_10 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно довідки Тиврівського відділення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 16.01.2018 року інформації про доходи ОСОБА_18 за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року немає.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.
Із суб`єктивної сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.
Як вбачається із роз`яснень, які містяться у п. п. 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до статті 190 КК шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього. Отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання.
Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати. При цьому, наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за наявності підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого статтею 190 КК України.
Як встановлено судом, обвинувачений тривалий час до виконання зобов`язання не приступив, доказів наявності матеріалів та обладнання, а також правових підстав для виконання зобов`язання до суду не надав.
Крім того, жодних доказів того, що кошти в розмірі 28 000 грн., які були отриманні обвинуваченим як передоплата за прибудову балкону, що ним не заперечується, були витраченні саме на придбання будівельних матеріалів для будівництва балкону, до суду не надано.
Тобто, жодних доказів того, що обвинувачений міг виконати взяті на себе зобов`язання за договором про виконання роботи від 10.10.2017 року та вчиняв для цього будь-які дії з часу укладення договору, до суду не надано.

При цьому, не заперечуючи факту отримання коштів, обвинувачений тривалий час кошти не повертає, доказів реальної неможливості повернути кошти до суду не надано.
Встановленні обставини, на думку суду, свідчать про те, що обвинувачений в момент заволодіння коштами мав на меті їх присвоїти, а зобов`язання - не виконувати.
Суд зазначає, що до суб`єктів обману при вчиненні шахрайства належать не лише власники, а й інші особи, уповноважені на вчинення юридично значущих дій стосовно майна. Введення таких осіб в оману дає підстави говорити про опосередковане вчинення шахрайства. Оскільки стаття 190 КК України не вимагає, щоб особа, яка вводиться в оману при вчиненні шахрайства, і потерпілий від цього злочину (тобто той, кому заподіюється майнова шкода) збігались.
Крім того, як встановлено в судовому засіданні, даний договір укладено між ОСОБА_11 (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 (Виконавець).

З квитанції до прибуткового касового ордера № 1/10 від 10.10.2017 року вбачається, що ФОП " ОСОБА_10 " прийняв аванс від ОСОБА_16 за виготовлення балкону в розмірі 28 000 грн. 00 коп. Дана квитанція підписана касиром, без зазначення прізвища касира.

Однак, як встановлено судом з показань свідка ОСОБА_10 , про укладення даного договору, а також про домовленності обвинуваченого щодо прибудови балкону та про отримання обвинуваченим коштів, йому відомо не було.

При цьому суд зазначає, що наявність формальних цивільно-правових відносин не свідчить про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину та не є перешкодою для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 190 КК України.
Наведені вище обставини у поєднанні з приховуванням обвинуваченим певних фактів та повідомленням учасникам зобов`язання неправдивих відомостей щодо його предмету, істотних умов, складу та волевиявлення учасників, свідчать про те, що ці обставини суттєво вплинули на рішення потерпілої про передачу коштів обвинуваченому в якості передоплати за прибудову балкону, а тому суд дійшов висновку, що прийняття потерпілою такого рішення відбулося внаслідок обману зі сторони обвинуваченого.
Показання потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про виконання роботи від 10.10.2017 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 1/10 від 10.10.2017 року, засвідченими підписами.
При цьому, в судовому засіданні встановлено, що потерпіла зрозуміла, що її ввели в оману, вже після того, як добровільно грошові кошти були передані обвинуваченому і останній тривалий час до виконання робіт не приступив та кошти не повертав.
Таким чином, нормативне визначення шахрайства в поєднанні з фактичними обставинами справи, встановленими під час судового розгляду, дають підстави дійти висновку, що дії обвинуваченого мають розцінюватись як заволодіння чужим майном шляхом обману.
Наведені вище ознаки вчиненого обвинуваченим злочину, які полягають у протиправному заволодінні чужим майном шляхом обману потерпілої, а також у добровільній передачі грошових коштів, є ознаками саме об`єктивної сторони шахрайства (ч. 1 ст. 190 КК України).
Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин справи діяння обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, а доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність у діях обвинуваченого складу злочину, є безпідставними.
При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_5 суд оцінює критично, як намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами, які між собою узгоджуються і доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Під час судового провадження суд, у відповідності з вимогами ст. 349 КПК України, дослідив докази у тому обсязі, як про це просили учасники судового провадження. Зокрема, допитав потерпілу, свідків, обвинуваченого, дослідив інші надані докази. Клопотань про дослідження будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування висунутого ОСОБА_5 обвинувачення учасники судового провадження не заявляли.

Дослідивши і проаналізувавши надані суду докази - кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

Суд визнає дані докази належними та допустимими, сумнівів у їх достовірності немає.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покаранняу виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 190 Кримінального кодексу України. Суд не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.

Що стосується цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд зазначає таке.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з цивільного позову, потерпіла ОСОБА_8 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 28 000 грн. 00 коп., сплачених йому як передоплату за прибудову балкону.

В судовому засіданні потерпіла цивільний позов підтримала та просила його задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений винним себе у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, однак зазначив, що цивільний позов визнає та згоден повернути кошти в сумі 28 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи встановлені під час судового провадження обставини та надані докази, суд вважає, що цивільний позов є обгрунтованим, а тому цивільний позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути із обвинуваченого на користь потерпілої 28 000 грн. 00 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта №7411/7412/17-21 від 27.02.2018 року в розмірі 2 860 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100,124,349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 2 860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні договір про виконання роботи від 10.10.2017 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 1/10 від 10.10.2017 року, DVD-R диск із записом слідчого експерименту від 23.02.2018 року, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя