Справа № 478/1631/19 Провадження № 1-в/478/324/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2019 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Казанківської ВК № 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською виправною колонією № 93 клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання, вказуючи на те, що він має чотири стягнення, які він перекрив чотирма заохоченнями за сумлінне стягнення до праці. Працював по договору з грудня 2017 року в Ольшанській виправній колонії № 53 до її розформування, а тому, заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі Казанківська виправна колонія (№ 93).
На момент розгляду клопотання невідбутий строк покарання складає 1 рік 1 місяць 18 днів.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника Казанківської ВК № 93 та думку прокурора, які просили відмовити в задоволенні клопотання, засудженого, який просив звільнити його умовно-достроково, суд дійшов наступного висновку.
За змістом ст.81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка.
Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2015 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.01.2017 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.345 КК України та на підставі ст.ст. 70, 71, 72 КК України призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Судом встановлено, що постановою начальника Ольшанської ВК № 53 від 31.10.2017 року, ОСОБА_5 було поміщено в ДІЗО строком на 10 діб без виведення на роботу, у зв`язку з порушенням вимог режиму утримання, що полягало у зберіганні заборонених предметів та недотримання правомірних взаємовідносин з персоналом установи виконання покарань.
Постановою начальника Ольшанської ВК № 53 від 19.06.2018 року, ОСОБА_5 було поміщено в ДІЗО строком на 13 діб без виведення на роботу, у зв`язку з порушенням вимог режиму утримання, що полягало в перешкоджанні особистого догляду та нетактовної поведінки з представниками адміністрації виправної колонії.
Постановою начальника Ольшанської ВК № 53 від 30.07.2018 року, ОСОБА_5 було поміщено в ДІЗО строком на 14 діб без виведення на роботу, у зв`язку з порушенням вимог режиму утримання, яке виразилося у відсутності на вечірній перевірці та перебуванні з ознаками алкогольного сп`яніння.
Постановою начальника Ольшанської ВК № 53 від 30.11.2018 року, на ОСОБА_5 було накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, у зв`язку з порушенням форми одягу.
Відповідно до характеристики Ольшанської ВК № 53 від 05.02.2019 року, ОСОБА_6 працевлаштований на виробництві установи, не приймає участі в роботах з благоустрою місць позбавлення волі та ремонтних роботах на відділенні СПС № 8. Двохгодинні відпрацювання виконує, але під контролем. Засуджений входить до числа засуджених, які мають негативну спрямованість. За характером скритний, має неповну середню освіту, проте не навчається в Ольшанському виправному центрі № 53, оскільки не має бажання. Соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими не підтримує.
Згідно довідки Ольшанської ВК № 53 від 12.02.2019 року № 8, ОСОБА_5 з 23.03.2016 року був працевлаштований на посаду робітника дільниці механічної роботи. За період з березня 2016 року по 2018 рік, виявив бажання працював лише 10 місяців (5 місяців в 2017 році, 5 місяців в 2018 році). Станом на 01.01.2019 року мав заборгованість за харчування та комунально-побутові послуги у загальному розмірі 9184 грн. 04 коп.
Відповідно до медичної довідки Ольшанської ВК № 53, ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи, проте працездатний з працевлаштуванням.
Відповідно до витягу з протоколу № 22 від 11.09.2019 року, адміністративною комісією Казанківської ВК № 93 було відмовлено засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів своє виправлення, оскільки не здатний до самокерованої та правослухняної поведінки.
Як вбачається з характеристики Казанківської ВК № 93 від 02.09.2019 року, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в колонії з 26.06.2019 року, був розподілений у відділення №13 та не працевлаштований за власним бажанням. Не приділяє уваги до необхідності до дбайливого ставлення до майна установи, безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у її виконанні.
Встановлений режим утримання не порушує, стягнень та заохочень не має. У скоєному злочинні розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає несправедливою. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить правильні висновки. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». За характером скритний, не щирий. Зовні не завжди охайний, дотримується вимог санітарії та гігієни тільки під контролем, намагається утримувати в чистоті спальне місце та при ліжкову тумбочку.
За весь час відбуття покарання, до засудженого ОСОБА_5 було застосовано чотири заохочення та чотири стягнення.

Суд враховує, що до засудженого ОСОБА_5 раніше було застосовано умовно-дострокові звільнення від відбуття покарання, але він після звільнення на шлях виправлення не ставав та продовжував вчиняти злочини, в тому числі тяжкі.
Наведені обставини в сукупності із встановленими судом даними про особу, його поведінкою за весь час відбуття покарання, ставленням до праці, тяжкістю вчинених ним злочинів, неодноразових судимостей, продовження вчинення злочинів після умовно-дострокових звільнень, наявність непогашених дисциплінарних покарань, дає підстави вважати про неготовність його до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки, у зв`язку з чим, клопотання про умовно - дострокове звільнення не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1