Справа № 442/8524/19
Провадження № 1-кс/442/1995/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року cлідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, -

в с т а н о в и в :

Скаржниця звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність слідчої СВ Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 щодо не залучення її, як потерпілої, до кримінального провадження за № 0002252 від 05.12.2019 та щодо не ознайомлення її з правами та обов`язками потерпілої після ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за № 442/7954/19 від 22.11.2019; зобов`язати слідчу СВ Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 залучити її, як потерпілу до кримінального провадження за №0002252 від 05.12.2019 згідно повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 11.11.2019.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.11.2019 звернулася до Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області з заявою про вчинення злочину, а саме: що начальник Дрогобицького РЕМу ОСОБА_5 , виконав огляд електролінії передач, що йде над її будівлями від електроопори № 25 до електроопори № 26 на вул. Завіжній у м. Дрогобичі, та надав, як свідок, завідомо неправдиві показання щодо діючих технічних параметрів повітряної лінії між вказаними опорами Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області у справі № 442/3437/18, видаючи частину діючої однофазної (ПЛ 0,23 кВ) зовнішньої лінії електропередач споживача власника двоповерхового цегляного будинку, будівництво якого розпочалося після 1972 року по вул. Завіжній, 20 у м. Дрогобич) за трьохфазну (ПЛ 0,4 В) неіснуючу суспільну (вуличну) лінію електропередач ТП-24 Л-8 між опорами № 25 і № 26, яка нібито є власністю ПрАТ «Львівобленерго» від 1957 року. Внаслідок неправдивих показань їй завдано істотної шкоди, тому в повідомленні просила залучити її як потерпілу в кримінальному провадженні. Однак, досудове розслідування не було розпочато в строк, передбачений чинним КПК України, тому 18.11.2019 звернулася до суду з скаргою, де просила зобов`язати Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення - злочин, передбачений статті 384 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.11.2019 її скаргу на бездіяльність слідчого СВ Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області задоволено, зобов`язано Дрогобицький ВП ГУ НП у Львівській області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за повідомленням ОСОБА_3 від 11.11.2019. 06.12.2019 отримала витяг з ЄРДР за № 0002252 від 05.12.2019 в якому слідча ОСОБА_4 не зазначила її, як потерпілу. За таких обставин скаржниця вважає, що в діях слідчої ОСОБА_4 вбачається порушення ст. 382 КК України, тобто невиконання судового рішення.
Слідчий Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області та прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури в судове засідання не з`явилися, однак, відповідно до ст. 306 КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Розглянувши скаргу, перевіривши матеріали по скарзі, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана не обґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0002252 від 05.12.2019 .

Як вбачається з копії повідомлення ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, остання в такому просила залучити її як потерпілу в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
При цьому, згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Однак, відсутнє будь яке рішення слідчого в межах розгляду даного кримінального провадження щодо визнання ОСОБА_3 потерпілою.

З вищенаведеного випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.
Що стосується вимог заявника про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою, необхідно зазначити, що 12 січня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з цивільних і кримінальних справ оприлюднив узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», де зазначено, що «КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст.55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки».
Враховуючи наведене, слідчий суддя не може зобов`язати слідчого або прокурора визнати особу потерпілою або представником потерпілих.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, про те що скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки на момент розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою, яке заявлено одночасно з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення не розглянуто в порядку ст..220 КПК України, тому ОСОБА_3 позбавлена права оскарження постанови про відому в визнанні потерпілим.
Керуючись ст.ст. 220,303,306-307,309 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській розглянути заяву ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002252 від 05.12.2019 про визнання потерпілою відповідно до вимого ст.55, 220 КПК України, про що повідомити заявника.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті.

Слідчий суддя ОСОБА_1