Справа № 298/455/19
Провадження № 1-кп/304/235/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000663 від 13 жовтня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. В.Березний Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючої, одруженої, українки, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 367 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона, будучи згідно наказу № 102-к від 10 серпня 2007 року службовою особою наділеною адміністративно-господарськими функціями по веденню бухгалтерського обліку начальником відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області, знаходячись на робочому місці, умисно, з корисливих спонукань, в січні 2014 року попередньо підписавши у голови Великоберезнянської РДА розпорядження № 9-р від 21 січня 2014 року, шляхом зміни першої сторінки внесла до вказаного офіційного документу завідомо неправдиві відомості щодо відсотків преміювання окремих працівників, зокрема змінивши відсотки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зі 100 на 150, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зі 100 на 200; в лютому 2014 року попередньо підписавши у голови Великоберезнянської РДА розпорядження № 19-р від 13 лютого 2014 року, шляхом зміни першої сторінки внесла до вказаного офіційного документу завідомо неправдиві відомості щодо відсотків преміювання окремих працівників, зокрема змінивши відсотки ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зі 100 на 150, і ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зі 100 на 200, а також у жовтні 2014 року попередньо підписавши у голови Великоберезнянської РДА розпорядження № 108-р від 14 жовтня 2014 року, шляхом зміни першої сторінки внесла до вказаного офіційного документу завідомо неправдиві відомості щодо відсотків преміювання окремих працівників, зокрема змінивши відсотки ОСОБА_6 із 40 на 200 та ОСОБА_4 із 40 на 210, за якими відповідно були проведені нарахування заробітної плати для її виплати працівникам, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 366 КК України.

Також ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона, будучи згідно наказу № 102-к від 10 серпня 2007 року службовою особою наділеною адміністративно-господарськими функціями по веденню бухгалтерського обліку начальником відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області, знаходячись на робочому місці, умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи службовим становищем, в січні, лютому та жовтні 2014 року, підписавши у голови Великоберезнянської РДА відповідні розпорядження № 9-р від 21 січня 2014 року, № 19-р від 13 лютого 2014 року та № 108-р від 14 жовтня 2014 року, до яких внесла завідомо неправдиві відомості щодо відсотків преміювання окремих працівників, за якими були проведені нарахування заробітної плати для її виплати працівникам, чим привласнила кошти державного бюджету Великоберезнянської РДА на загальну суму 4 963 грн та розтратила кошти державного бюджету Великоберезнянської РДА в інтересах інших осіб на загальну суму 13 072,70 грн, зокрема: у січні 2014 року у своїх інтересах на суму 1 674,40 грн та в інтересах інших осіб, а саме ОСОБА_6 1 136,40 грн, ОСОБА_8 1 782,20 грн та ОСОБА_7 609 грн, на загальну суму 3 527,60 грн; у лютому 2014 року у своїх інтересах на суму 1 218 грн та в інтересах інших осіб, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 609 грн, ОСОБА_8 1 218 грн, ОСОБА_14 688,50 грн та ОСОБА_16 696 грн, на загальну суму 7 474,50 грн; у жовтні 2014 року у своїх інтересах на суму 2 070,60 грн та в інтересах ОСОБА_6 на суму 2 070, 60 грн, що підтверджується висновком судової економічної експертизи №11/669 від 14 грудня 2018 року, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 191 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона, будучи згідно наказу № 102-к від 10 серпня 2007 року службовою особою наділеною адміністративно-господарськими функціями по веденню бухгалтерського обліку начальником відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області, знаходячись на робочому місці, в період з 01 січня 2014 року по 31 липня 2015 року, умисно порушила: - вимоги п. 3.2. Положення про преміювання працівників Великоберезнянської державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови РДА від 10 вересня 2012 року № 223, яким визначено, що премія нараховується щомісячно у відсотках до посадового окладу, в той же час здійснюючи преміювання у відсотках до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років, а також здійснюючи преміювання працівників протягом року, а не за результатами їх трудової діяльності, в результаті чого були необґрунтовано нараховані та виплачені премії окремим працівникам за 2014 рік на загальну суму 49 447,99 грн; - вимоги ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. п. 2, 5 постанови КМУ від 06 лютого 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», що призвело до неправильного визначення базового місяця при розрахунку індексації заробітної плати та неврахування фіксованої суми індексації при її розрахунку, в результаті чого індексація була зайво нарахована та виплачена окремим працівникам на загальну суму 37 779,64 грн; - вимоги п. 2 р. ІІ, п. п. 3, 4 р. ІІІ Постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», що призвело до необґрунтованого нарахування та виплати матеріальної допомоги окремим працівникам у 2014 році та за сім місяців 2015 року на загальну суму 13 536,32 грн, та заробітної плати за час відпустки окремим працівникам за сім місяців 2015 року на загальну суму 5 272,71 грн, а також вимоги розпорядження голови Великоберезнянської РДА «Про надбавку за високі досягнення» від 22 січня 2015 року № 7-р, в якому головного спеціаліста ОСОБА_8 серед працівників зазначено не було, внаслідок чого останній безпідставно нарахована та виплачена надбавка за високі досягнення на суму 891,10 грн. Зазначені дії ОСОБА_4 призвели до порушення порядку розрахунку, нарахування та виплати коштів окремим працівникам Великоберезнянської РДА у завищених розмірах на суму 106 927,76 грн, що згідно висновку судово-економічної експертизи № 11/669 від 14 грудня 2018 року у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим заподіяла державним інтересам в особі Великоберезнянської РДА істотної шкоди, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 367 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинених злочинах визнала повністю, щиро розкаялася та заявила суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності, так як з моменту вчинення нею злочинів, які є злочинами невеликої та середньої тяжкості, станом на день ухвалення судового рішення минуло більше чотирьох років. Крім того у вказаному клопотанні просила залишити цивільний позов без розгляду та зменшити судові витрати в частині проведеної експертизи в сумі 22 022 грн до 1 000 грн як необґрунтованої.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченої, оскільки вважає, що для цього наявні всі правові підстави.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з такого.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується та визнає свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України як внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; ч. 2 ст. 191 КК України як привласнення та розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та ч. 1 ст. 367 КК України як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, які згідно ст. 12 цього Кодексу відносяться до злочинів невеликої тяжкості, за які, зокрема, передбачено покарання у виді обмеження волі (ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України) та середньої тяжкості (ч. 2 ст. 191 КК України).

Згідно з вимогами пунктів 2, 3 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, а у разі вчинення злочину середньої тяжкості п`ять років.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як роз`яснено в п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 367 КК України, є продовжуваними та були вчинені нею відповідно у жовтні 2014 року та липні 2015 року, які у свою чергу згідно зі ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, відтак на час судового розгляду справи сплив, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того на час судового розгляду справи сплив і передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України п`ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності за інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, оскільки таке, будучи продовжуваним, було вчинене нею у жовтні 2014 року та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачена ухилялася від досудового слідства та суду.

Таким чином, суд, за наявності згоди ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до висновку про необхідність її звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 367 КК України та закриття відносно неї кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000663.

Строк застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання закінчився 21 травня 2019 року, на даний час клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Що стосується вирішення цивільного позову Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків, то суд приходить до такого.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений статтею 129 КПК України. Частиною першою вказаної статті передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч. 1 ст. 129 КПК України.

Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки такий вирішується судом згідно зі ст. 129 КПК України у випадку постановлення вироку чи ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому вказані цивільні позови необхідно залишити без розгляду, та роз`яснити потерпілій стороні, що наведене не позбавляє її як цивільного позивача можливості вирішити позов у порядку цивільного судочинства.

Що стосується процесуальних витрат, то оскільки питання щодо таких вирішується судом у підсумковому рішенні (викладеному у формі вироку), яким відповідно завершується провадження у стадії судового розгляду (п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ч. 4 ст. 374 цього Кодексу), а покладення судових витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, у справах публічного обвинувачення кримінальним процесуальним законом (ст. 124 КПК України) не передбачено, тому рішення щодо таких судом не приймається.

Питання речових доказів вирішуватиметься у порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 49 КК України, ст. ст. 284 ч. 2, 286, 288, 314, 369, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 цього Кодексу звільнити у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків залишити без розгляду.

Речові докази, а саме 333 документи на 415 аркушах у десяти томах, що вилучені з відділу персоналу та організаційної роботи апарату Великоберезнянської районної державної адміністрації; документи у двадцяти чотирьох томах на 1 592 аркушах, що вилучені з відділу фінансового-господарського забезпечення апарату Великоберезнянської районної державної адміністрації, а також вилучені із Великоберезнянської районної державної адміністрації особові справи ОСОБА_4 на 118 аркушах, ОСОБА_8 на 119 аркушах, ОСОБА_6 на 192 аркушах, посадову інструкцію ОСОБА_6 на 4 аркушах, положення про відділ організаційної та кадрової роботи Великоберезнянської районної державної адміністрації на 9 аркушах, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження повернути до Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1