Справа № 358/1932/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2709/2019 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі :
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції, в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Богуславського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Богуславського району Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 14435,45 гривень витрат понесених на лікування, 30 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5000 гривень витрат на оплату правничої допомоги адвоката, всього 49435 (сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 45 копійок.
Позов прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» 15475 (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 59 копійок коштів, витрачених на стаціонарне лікування ОСОБА_9 , яка потерпіла від злочину.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь Комунального некомерційного підприємства Богуславської районної ради «Богуславська центральна районна лікарня» 4201 (чотири тисячі двісті одна) гривня 40 копійок коштів, витрачених на стаціонарне лікування ОСОБА_9 , яка потерпіла від злочину.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів,-

В С Т А Н О В И Л A:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 22 листопада 2017 року о 16 год. 50 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Seat Malaga», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , зі швидкістю близько 40 км/год. Керуючи вказаним автомобілем поблизу будинку № 30 по вул. Васильківська в с. Іванівка Богуславського району Київської області у напрямку до свого подвір`я в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 проявив неуважність під час керування транспортним засобом та втратив візуальний контроль за напрямком руху керованого ним автомобіля. В зв`язку із проявленою неуважністю та безпечністю під час керування транспортним засобом ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 1.5, п.п «б», «д» п. 2.3, п.п. «а» п. 2.9, п. 10.1, п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не переконавшись у безпечності руху керованого ним транспортного засобу, здійснюючи рух по правому краю дорожнього покриття, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , яка їхала на велосипеді, тримаючись лівого узбіччя, в зустрічному напрямку руху автомобіля. Після цього ОСОБА_7 в порушення п.п. «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е» п. 2.10 Правил дорожнього руху України, будучи причетним до дорожньо - транспортної пригоди, не зупинивши транспортний засіб, з місця пригоди зник та переховувався в приміщенні власного будинку за місцем свого проживання.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді «рвано-забійної рани передньої поверхні правого колінного суглобу та верхньої третини правої гомілки довжиною до 25 см». Згідно з висновком експерта № 69/К від 23.07.2018 року вказане ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження. Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання скасувати, а цивільні позови потерпілої та прокурора залишити без розгляду.
Вказує, що із показань потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що вона не бачила хто саме знаходився за кермом автомобіля, а лише припускає, що це міг бути ОСОБА_7 , оскільки з даного автомобіля вийшла його дружина. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не бачили та не могли бачити хто знаходився за кермом автомобіля, оскільки не були очевидцями ДТП. Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є неналежними доказами, адже їхні показання не відносяться до предмету доказування в даному кримінальному провадженні. Показання працівника поліції ОСОБА_15 , в силу ч. 7 ст. 97 КПК України не можуть бути визнані допустимими доказами, як показання з чужих слів.
Зазначає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 352 та ст. 353 КПК України, оскільки головуючим було проведено допит потерпілої та усіх свідків.
Звертає увагу, що в рамках даного кримінального провадження була проведена судово-медична експертиза №16 від 06.03.2018, згідно висновку якої у потерпілої встановлені легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я. Проте дана експертиза залишена судом поза увагою.
Стверджує, що суд першої інстанції визнаючи комісійну судово-медичну експертизу №69/К від 23.07.2018 допустимим доказом зазнався помилки, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 307 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги закону були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами.

В постанові Верховного Суду України від 19.12.2008 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 рокуу разі вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд повинен обговорити питання про визнання цієї обставини відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України такою, яка обтяжує покарання винного.
Доводи обвинуваченого з приводу того, що він не керував транспортним засобом, спростовується матеріалами провадження, поясненнями свідків та потерпілої. Пояснення потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в своїй сукупності та взаємозв`язку повністю підтверджують факт керування ОСОБА_7 транспортним засобом.
Твердження захисника про те, що в протоколі огляду місця ДТП від 22.11.2017 вказана інша адреса, і такий доказ не є допустимим, не підтвердилось під час апеляційного розгляду, оскільки в зазначеному протоколі є виправлення з вул. Гагаріної на вул. Васильківську в с. Іванівка і на думку колегії суддів, це не що більше, ніж технічна описка особи, яка складала протокол.
Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду доводи захисника щодо недопустимості висновку комісійної судово-медичної експертизи, оскільки експертиза була призначена слідчим Богуславського відділення поліції, а не слідчим суддею, чим було порушено вимоги ст. 274 КПК України.
Приписами ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР - 08.12.2018.
Зміни до ст. 242 КПК України почали діяти з 15.03.2018 року. Перехідними положеннями Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 зазначено, що зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону.
Також, спростовується матеріалами кримінального провадження доводи сторони захисту з приводу не визнання доказом висновку судово-медичної експертизи № 16 від 06.03.2018. Згідно матеріалів кримінального провадження, постановою прокурора в кримінальному провадженні начальника Богуславського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури була скасована постанова слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку із передчасністю вказаного рішення та неповнотою проведення судово-медичної експертизи щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілій.
Інші доводи захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до положень ст. 65 КК суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На думку колегії суддів, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Обставину, що обтяжує покарання - вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння. Та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку із чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Богуславського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , зач. 1 ст. 286 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: