Дата документу 19.07.2019 Справа № 554/2266/19
УХВАЛА
Іменем України

19 липня 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, що підлягяє видачі ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання Першого заступника прокурора Полтавської області старшого радника юстиції ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання відносно особи, що підлягає видачі:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що 12.02.2018 о 15 год. співробітником ОКП УП в метрополітені ГУНП в м. Києві в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України затриманий громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особа, що знаходиться в міжнародному розшуку.

На підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва (№758/1878/18) від 14.02.2018 до ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт у порядку ст. 583 КПК України строком на 40 діб до надходження запиту російської сторони про його видачу. Після закінчення якого, останній був звільнений з-під варти, оскільки не надійшов запит іноземної держави про його видачу.

23.03.2018 о 15.15 годин старшим оперуповноваженим ОКП Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 (фактичне затримання о 14:55) в приміщенні Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України повторно затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 33, ч. 3 ст. 30 п. «ж» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Закон України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004, у ст. 19 повторює цю норму Конституції України і додатково визначає, що «чинні міжнародні договори України застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства».

У відповідності до ст. 92 Закону України «Про прокуратуру», органи прокуратури згідно з міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та кримінальним процесуальним законодавством України здійснюють співробітництво з компетентними органами інших держав з питань проведення процесуальних дій при розслідуванні кримінальних правопорушень, видачі осіб, які їх вчинили, перейнятті кримінального провадження та з інших питань, передбачених такими договорами.

Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюється Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, згідно якої, Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення.

Статтею 574 КПК України визначено, що центральним органом України щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальному провадженні під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.

Так, 21.03.2018 прокуратурою міста Києва отримано з Генеральної прокуратури України запит компетентного органу Російської Федерації про видачу громадянина цієї країни ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дорученням про проведення екстрадиційної перевірки.

Генеральна прокуратура Російської Федерації відповідно до положень Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.012.1993 року звернулась до Генеральної прокуратури України із запитом про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст. 33, ч.3 ст. 30, п. «ж» ч.2 ст. 105 (пособництво в замаху на вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині групою осіб за попередньою змовою, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з незалежних від цієї особи обставин) Кримінального кодексу Російської Федерації.

Відповідно наданих російською стороною документів ОСОБА_4 є громадянином Російської Федерації.

22.08.2017 слідчим відділу по розслідуванню злочинів на території обслуговування відділу поліції (Прикубанський округ) слідчого управління УМВС Росії по м. Краснодару за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 порушено кримінальну справу за п. «а» ч.3 ст. 111 КК РФ. 28.08.2017 слідчим з ОВС слідчого відділу Прикубанського округу м. Краснодар СУ СК РФ по Краснодарському Краю за фактом посягання на життя співробітника правоохоронного органу, застосування небезпечного для життя насильства у відношенні до представника влади, замах на вбивство особи у зв`язку з виконанням ним суспільного обов`язку, порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «б», ч. 2 ст. 105; ст. 317; ч.2 ст. 318 КК Російської Федерації. 30.08.2017 вказані кримінальні справи об`єднані в одне провадження.

30.08.2017 ОСОБА_4 оголошений у федеральний розшук, а 20.10.2017 у міжнародний.

Постановою старшого слідчого першого відділу з розслідування особливо важливих справ СУ СК РФ по Краснодарському краю від 01.02.2018 ОСОБА_4 притягнутий у якості обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 33, ч. 3 ст. 30, п. «ж» ч.2 ст. 105 КК РФ.

Постановою судді Октябрського районного суду міста Краснодара від 01.02.2018 щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

У порівнянні із законодавством України про кримінальну відповідальність, інкриміновані дії ОСОБА_4 відповідно до українського законодавства згідно Кримінального кодексу України кваліфікуються за ч. 1 ст. 15, ч. 2 п. 12 ст. 115 КК України.

Вказаний злочин є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі.

Строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності згідно українського законодавства не закінчились.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва (№761/10701/18) від 24.03.2018 до ОСОБА_4 застосований екстрадиційний арешт, який в подальшому був продовжений цим же судом, а саме 17.05.2018, 12.07.2018, 07.09.2018, 01.11.2018 та 27.12.2018 на строк до 25.02.2019, але на строк не більше ніж на дванадцять місяців з моменту затримання (граничний строк закінчувався 12.02.2019).

З огляду на те, що терміни судового оскарження рішення ДМС України про відмову в наданні захисту в Україні ОСОБА_4 , а також кримінальне переслідування на території України, можуть стати причиною закінчення передбаченого ч. 10 ст. 584 КПК України максимального терміну екстрадиційного арешту до остаточного рішення суду, прокурор звернувся з відповідним клопотанням про зміну запобіжного заходу.

18.01.2019 Генеральна прокуратура України також звернулась до Генеральної прокуратури Російської Федерації щодо підтвердження актуальності запиту про видачу ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 33, ч. 3 ст.30, п. «ж» ч.2 ст. 105 КК Російської Федерації, отримання додаткової інформації з приводу підтвердження зміни кваліфікації дій ОСОБА_4 та наміру вимагати його видачу по зміненому обвинуваченню.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва (761/3012/19) від 25.01.2019 ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з екстрадиційного арешту на міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації із забороною залишати місце свого проживання ( АДРЕСА_2 ) у період з 20.00 год. до 07.00 год. наступного дня.

Згідно телетайпограми Генеральної прокуратури Російської Федерації від 08.02.2019 російська сторона підтверджує намір вимагати видачу ОСОБА_4 по новому обвинуваченню.

04.03.2019 Генеральною прокуратурою України відповідно до ст. 587 КПК України доручено прокуратурі Полтавської області проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 та надано засвідчену копію запиту компетентних органів Російської Федерації про його видачу (екстрадицію).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтава (554/2266/19) від 21.03.2019 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.

У подальшому, до прокуратури Полтавської області через Генеральну прокуратуру України від компетентних органів Російської Федерації надійшов новий пакет екстрадиційних документів стосовно ОСОБА_10 ..

Згідно додатково наданих російською стороною документів, 27.03.2019 органом попереднього розслідування дії ОСОБА_10 були перекваліфіковані на ч. 2 ст. 209 (участь у сталій озброєній групі (банді) і у вчинюваних нею нападах), п. «а» ч.3 ст. 111 (умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечного для життя людини, з застосування зброї та предметів, які використовуються як зброя, вчиненого організованою групою). 01.04.2019 постановою Октябрського районного суду м. Краснодару Російської Федерації ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У порівнянні із законодавством України про кримінальну відповідальність, інкриміновані дії ОСОБА_4 відповідно до українського законодавства згідно Кримінального кодексу України кваліфікуються за ч. 2 ст. 121 (умисне тяжке тілесне ушкодження) та ст. 257 (бандитизм) КК України.

Вказані злочини є екстрадиційним, оскільки передбачають покарання на строк більше одного року позбавлення волі.

Строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 121 , ст. 257 КК України, згідно українського законодавства не закінчились.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтава від 22.05.2019 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.

На даний час прокуратурою Полтавської області, яка територіально розташована в Жовтневому районі м. Полтави, проводиться екстрадиційна перевірка, строк якої центральним органом продовжено до 06.09.2019.

За інформацією Державної міграційної служби України ОСОБА_4 громадянство України не отримував. Також, йому відмовлено в задоволенні заяви в наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні. Зазначене рішення оскаржено захисником останнього в суді, остаточне рішення Окружним адміністративним судом м.Києва у справі №826/15675/18 до цього часу не прийнято. Термін дії довідки про звернення ОСОБА_11 за захистом в Україні продовжено до 01.10.2019.

Крім цього, вироком Дарницького районного суду міста Києва від 12.03.2019 ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалась відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку встановленому законодавством України.

У зв`язку з оскарженням ОСОБА_4 рішення Державної міграційної служби про відмову у наданні йому статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту до адміністративного суду, прокуратурою Полтавської області екстрадиційна перевірка не завершена, що у свою чергу унеможливлює прийняття відповідного рішення Центральним органом України з цього приводу.

Відповідно до положень ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжено за клопотанням прокурора в порядку передбаченому ст. 199 КПК України до місцевого суду в межах юрисдикції. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців.

Згідно зі ст. 200 КПК України передбачено звернення прокурора до слідчого судді з клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу.

Беручи до уваги, що обраний ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтава від 22.05.2019 (554/2266/19) запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 не порушував, а максимальний строк вказаного запобіжного заходу, спливає 26.07.2019, а також відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики, віку та стану здоров`я особи, видача якої запитується, міцності її соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та дотримання умов застосованих раніше запобіжних заходів, на даний момент є достатні підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки саме такий запобіжний захід до вирішення Генеральною прокуратурою України питання до його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації є достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_4 переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.

Особа, відносно якої розглядається клопотання та її захисник не заперечували проти зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобвязання .

Прокурор підтримав клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Згідно з ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією із загальних засад кримінального провадження відповідно до вказаної статті Кодексу є - доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, зміст якої розкрито у ст.21 Кодексу.

Так, частиною 1 статті 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Враховуючи принцип змагальності сторін та беручи до уваги позицію учасників судового процесу, приходжу до висновку про задоволення вимог клопотання.

Керуючись ст.ст. 177, 179, 194, 195, 370, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання для забезпечення його видачі на запит іноземної держави до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, терміном на 60 днів.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду або до прокурора;

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю один раз на 10 днів;

-не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Полтавської області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 ..

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вказаних в ухвалі суду обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 23.07.2019 року о 13.00 год.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м. Полтави ОСОБА_1