ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2374/19 Справа № 193/820/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Софіїівського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року було задоволено подання начальника Державної установи Софіївська виправна колонія (№45) та звільнено умовно-достроково від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 18 днів.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений 05 липня 2016 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 ККу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 05 серпня 2016 року.
Знову засуджений 11 липня 2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 146 ч. 2, 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Вирок набрав законної сили 27 вересня 2016 року.
Знову засуджений 20 липня 2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 186 ч. 2, 309 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 квітня 2016 року по день набрання вироку законної сили. Вирок набрав законної сили 30 серпня 2016 року.
Знову засуджений 03 листопада 2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 11 липня 2016 року та від 20 липня 2016 року та остаточно призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 22 квітня 2016 року по 03 листопада 2016 року. Вирок набрав законної сили 05 грудня 2016 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2016 року внесено уточнення у резолютивну частину вироку від 03 листопада 2016 року - на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 22 квітня 2016 року по 03 листопада 2016 року, розрахувати один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за вироком від 03 листопада 2016 року частково приєднано невідбуту частину за вироком від 05 липня 2016 року та за вироком від 11 липня 2016 року і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03 листопада 2016 року по 05 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі.
На час звернення до суду засуджений ОСОБА_7 непогашених у встановленому порядку стягнень не має, за час відбування покарання у ДУ Софіївська виправна колонія (№45) має шість заохочень, мав позов в розмірі 1218,14 грн., який відшкодовано в повному обсязі.
Згідно пояснень представника адміністрації колонії та наявних у особовій справі матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_7 з 26 грудня 2016 року міру кримінального покарання відбуває в ДУ Софіївська виправна колонія (№ 45). За час відбування покарання характеризується позитивно, своє виправлення довів наступним чином: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був шість раз заохочений правами начальника установи. Мав одне стягнення, зняте в установленому законом порядку. Мав виконавчий лист в розмірі 1218,44 грн. Позов відшкодовано в повному обсязі. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. За станом здоров`я є працездатним, за власним бажанням приймає активну участь в ремонті відділення де проживає.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ Софіївська виправна колонія (№45) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що висновки суду першої інстанції про виправлення засудженого і як наслідок можливості звільнення його умовно-достроково від відбування покарання не відповідають ані фактичним обставинам кримінальної справи, ані особі засудженого.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Засуджений проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував та просив залишити ухвалу суду без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно п. 1 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 , відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину (ч. 2 ст. 186 КК України), а саме відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення корисливого злочину пов`язаного з відкритим викраденням чужого майна (грабіж).
Засуджений протягом 2016 року неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів пов`язаних з таємним та відкритим викраденням чужого майна (крадіжка, грабіж) вчинених повторно та вчинення корисливого злочину пов`язаного з незаконним, , придбанням, зберіганні наркотичних засобів станом на 12 липня 2019 року має З непогашених судимості. За час відбування покарання в ДУ Софіївська виправна колонія (45) ОСОБА_7 характеризується посередньо має 6 заохочення та 1 стягнення.
Враховуючи попередні 3 судимості та наявність 1 стягнення, колегія суддів приходить до висновку, що час відбутого покарання засудженим мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, не досягнуто.
Наявність шести заохочень та одного стягнення, на думку суду апеляційної інстанції, за весь період відбування покарання не може свідчити про виправлення засудженого.
При цьому, слід зазначити, що порядок застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачено ст. 81 КК України, зокрема в ч.2 вказаної статті Закону зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив, ж на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або службу у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однак, в порушення вказаних вимог закону судом першої інстанції в ухвалі про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого не надано належної правової оцінки, яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, не надано оцінки участі ОСОБА_7 в самодіяльних організаціях засуджених та ставлення до праці.
Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.
Колегія суддів вважає, що наявність 6 заохочень за весь період відбуття покарання може лише свідчити про пристосувальну поведінку засудженого до режиму виправної установи та вимог її адміністрації, але не про свідоме виправлення засудженого та доведення цього зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці, а тому застосування положень ст. 81 КК України до ОСОБА_7 є передчасним.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 скасувати та постановити нову, якою у задоволенні подання начальника Державної установи Софіївська виправна колонія (№45) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4