Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/6792/19
Провадження № 1-кп/490/860/2019
У Х В А Л А

31 липня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

його захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_7

його захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

його захисника - ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_11

його захисника - ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_12

його захисників - ОСОБА_13

- ОСОБА_14

перекладача - ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_16 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Грузії, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбачених частиною 3 статті 27 - частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України, -

ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Грузії, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 189, частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України,

ОСОБА_18 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином Грузії, мешкає за адресою: АДРЕСА_3

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 189, частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України,

ОСОБА_19 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином Грузії, мешкає за адресою: АДРЕСА_4

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 189, частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України

ОСОБА_20 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином Грузії, мешкає за адресою: АДРЕСА_4

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 189, частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України,

та

ОСОБА_21 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 189, частиною 5 статті 27 - частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України, -

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Під час підготовчого судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження строку дії обраного відносно ОСОБА_22 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_23 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спираючись про існування передбачених законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки кожного з них, запобігти яким інакше, ніж шляхом тримання кожного з них під вартою не видається за можливе.

2. Захисник ОСОБА_10 під час підготовчого судового засідання проти продовження строків тримання під вартою його підзахисних ОСОБА_24 та ОСОБА_11 заперечував.

Він вказував, що вказані прокурором ризики є надуманими, зокрема - надуманим є ризик того, що його підзахисні можуть впливати на свідків у справі та потерпілого, адже ще під час досудового розслідування потерпілий надав заяву, у якій зазначав, що жодних претензій до будь-кого з його підзахисних не має.

До того ж, захисник вказував про те, що обвинувачені раніше не засуджувались, злочинів не вчиняли, перебували на території України в зв`язку із навчанням та за місцем постійного проживання характеризують виключно позитивно, що, на його думку, доводить, що ризик того, що вони продовжать вчиняти протиправні дії наразі відсутній.

В обґрунтування останнього твердження захисник послався й на вказану в обвинувальному акті роль кожного з його підзахисних, яка є вкрай другорядною.

Захисник також зазначав, що обвинувачені не мають наміру переховуватись від слідства та суду, адже - не мають до такого жодних підстав.

Окрім того, захисник спирався про те, що їх належна процесуальна поведінка може бути забезпеченою за допомогою менш суворого запобіжного заходу, а саме - домашнього арешту у квартирі, яка спеціально орендована для забезпечення можливості застосування такого запобіжного заходу, та такий запобіжний захід цілком здатний забезпечити їх належну процесуальну поведінку.

Спираючись про таке, захисник ОСОБА_10 просив про зміну обраного відносно кожного з його підзахисних запобіжного заходу на менш суворий.

Обвинувачені ОСОБА_24 та ОСОБА_11 у суді позицію свого захисника підтримали.

При цьому кожен з них зазначав, що попри те, що дійсно вчинив певні насильницькі дії відносно потерпілого, тих злочинів, про які йдеться в обвинувальному акті, вони не вчиняли, у зговір з метою їх вчинення не вступали, свою вину у протиправних діяннях саме за вказаною в обвинувальному акті кваліфікацією вони не визнають.

3. Захисник ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання також заперечувала проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 заперечувала, спираючись про відсутність до такого фактичних та юридичних підстав, та просила про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу на менш суворий.

Обвинувачений ОСОБА_4 у суді позицію свого захисника підтримував.

4. Захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 також заперечувала.

Вона, зокрема, посилалась про те, що підозра у вчиненні ним злочину не підтверджується "вагомими доказами", а докази на підтвердження припущення про вчинення ним злочину є отримані з порушенням встановленого законом порядку. На підтвердження того посилалась про обставини внесення відомостей про вчинення цим обвинуваченим злочину до реєстру досудових розслідувань, які, на думку захисника, дають підстави для висновку про те, що докази у справі були зібрані або - до внесення відомостей до ЄРДР, або ж - після внесення таких відомостей за відсутності підстав для такого внесення.

Вона також посилалась про те, що ризики, вказані прокурором, не є підтвердженими у встановленому законом порядку, а забезпечити належну процесуальну поведінку її підзахисного можливо й за допомогою менш суворого запобіжного заходу.

Спираючись про таке, захисник просила про зміну обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий.

Обвинувачений ОСОБА_25 у суді позицію свого захисника підтримував.

5. Захисник ОСОБА_8 під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно його підзахисного ОСОБА_7 заперечував.

При цьому він посилався про те, що висунута його підзахисному підозра не може вважатись "добросовісною", адже обвинувальний акт містить чисельні недоліки та протиріччя.

Захисник також зазначав, що, на його думку, вимоги щодо завчасного вручення клопотання його підзахисному не були належним чином дотримані, адже його підзахисному клопотання на грузинській мові вручене не було. Від отримання ж клопотання, що було викладене на українській мові, його підзахисний дійсно відмовився, адже таке для його не має користі, бо української мови він не розуміє.

До того ж, захисник звернув увагу суду на те, що принаймні частина з вказаних прокурором ризиків є надуманою. Особливо захисник наголошував на тому, що надуманим є ризик того, що ОСОБА_7 може впливати на потерпілого. На підтвердження цієї тези захисник послався про те, що сам потерпілий під час одночасного допиту зазначав, що ОСОБА_7 на нього не впливає та він /потерпілий/ такого впливу не побоюється.

Захисник також звертав увагу суду на те, що під час досудового розслідування /протягом шести місяців/ слідчими суддями жодного разу не обговорювалась можливість застосування до його підзахисного менш суворого запобіжного заходу або бодай визначення застави та не зазначалось, чому, на думку слідчих суддів та органів досудового розслідування, такі запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Спираючись про те, що належна процесуальна поведінка його підзахисного може бути забезпеченою за допомогою менш суворого запобіжного заходу належна процесуальна поведінка може бути забезпеченою за допомогою менш суворого запобіжного заходу, а саме - домашнього арешту у квартирі, яка спеціально орендована для забезпечення можливості застосування такого запобіжного заходу, та такий запобіжний захід цілком здатний забезпечити їх належну процесуальну поведінку.

Спираючись про таке, захисник ОСОБА_8 просив про зміну обраного відносно кожного з його підзахисних запобіжного заходу на менш суворий.

Обвинувачений ОСОБА_7 у суді позицію свого захисника підтримував.

6. До того ж, захисник ОСОБА_13 під час підготовчого судового засідання зазначав, що, як на його думку, це кримінальне провадження не може розглядатись у Центральному районному суді міста Миколаєва адже вимагання є закінченим з моменту висунення відповідної вимоги.

Згідно обвинувального акту ж, як вказував далі цей захисник, вимога була пред`явлена на території Заводського району міста Миколаєва, отже - саме на цій території злочин, передбачений частиною 3 статті 189 Кримінального Кодексу України, як на його думку, був завершений, а послідуючі вказані в обвинувальному акті дії, вже на закінчення злочину, а за такого - на територіальну підсудність цього кримінального провадження - не впливають.

Як зазначав далі захисник, за такого це кримінальне провадження має розглядатись Заводським районним судом міста Миколаєва, але не Центральним, до якого було скероване помилково.

З огляду на таке захисник ОСОБА_13 просив ухвалити про направлення подання до Миколаївського апеляційного суду з метою визначення підсудності цього кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_10 це клопотання підтримав та з цього приводу зауважив, що до вирішення питання про підсудність цього кримінального провадження у встановленому порядку вирішення питання щодо доцільності подальшого перебування обвинувачених під вартою не є можливе, адже це питання має вирішуватись належним судом.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

3. 30 серпня 2019 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт про обвинувачення

- ОСОБА_16 - у вчиненні злочину, передбачених частиною 3 статті 27 - частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України, -

- ОСОБА_17 - у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 189, частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України,

- ОСОБА_18 - у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 189, частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України,

- ОСОБА_19 - у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 189, частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України

-ЧХАІДЗЕ Бесіка - у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 189, частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України,

- ОСОБА_21 - у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 189, частиною 5 статті 27 - частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України

.

4. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у такому.

У вересні 2018 року, більш точного часу та дати органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , який утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» попросив свого знайомого ОСОБА_26 замовити вікна для їх подальшого монтажу в одному з приміщень ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», на що останній погодився. На виконання умов усної домовленості між ОСОБА_4 та ОСОБА_26 , невстановлені особи шляхом грошових переказів перерахували на банківську карту, яка перебувала в розпорядженні ОСОБА_26 кошти в сумі 20 000 грн. Таким чином, із зазначеного періоду часу між згаданими особами виникли цивільно-правові відносини.
Далі, ОСОБА_26 за наданими ОСОБА_4 параметрами замовив проект та розрахунок вартості послуг по виготовленню вікон в ПП «Євдошкено». Погодивши проект з ОСОБА_4 , ОСОБА_26 сплатив за накладною в якості авансу за виконання замовлення на користь ПП «Євдошкено» 12.400 грн., тим самим частково виконавши свої зобов`язання за договором.
Іншими грошима, отриманими від ОСОБА_4 , в сумі 7.600 грн. ОСОБА_26 розпорядився на власний розсуд.
Протягом вересня-жовтня 2018 року ОСОБА_4 та інші особи за йоно вказівкою, серед яких ОСОБА_27 та ОСОБА_28 вимагали від ОСОБА_26 повернення залишку суми, яку він отримав для оплати вікон в сумі 7.600 грн., проте через скрутне фінансове становище останній не зміг вчасно віддати борг. При цьому ОСОБА_26 повідомив ОСОБА_4 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 про те, що найближчим часом в Україну з Італії повертається його дядько, який перебував за кордоном на заробітках та має при собі кошти. ОСОБА_26 також заявив, що має намір позичити гроші в дядька та віддати борг ОСОБА_4 .
Далі, всередині жовтня 2018 року, більш точного часу та дати органом досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , який перебуває у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме - грошовими коштами потерпілого ОСОБА_26 в сумі 20.000 грн. під приводом повернення неіснуючого боргу, шляхом вимагання.
З цією метою до реалізації вказаного злочинного, ОСОБА_4 залучив своїх знайомих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та невстановлених осіб, підтримуючи з ними зв`язок та надаючи вказівки щодо витребування неіснуючого боргу в ОСОБА_26 за допомогою мобільного зв`язку.
Так, 26.11.2018 року приблизно о 10:20 годині, ОСОБА_27 разом з ОСОБА_28 діючи відповідно до спільно розробленого з ОСОБА_4 , ОСОБА_30 та невстановленими особами злочинного плану, перебуваючи біля Заводського районного суду м. Миколаєва за адресою: м. Миколаїв, вул. Радісна, 3, очікували на ОСОБА_26 , достовірно знаючи про те, що в цей день у потерпілого призначене судове засідання та він з`явиться для участі в ньому. Дочекавшись ОСОБА_26 , ОСОБА_31 та ОСОБА_28 підійшли до нього та почали висловлювати вимоги передачі їм грошових коштів в сумі 20.000 грн. в якості погашення боргу перед ОСОБА_4 , який складається з реально визнаного потерпілим ОСОБА_26 зобов`язання в сумі 7.600 грн. та неіснуючого боргу в сумі 12.400 грн. Після цього, ОСОБА_27 свого мобільного телефону здійснив дзвінок на телефон ОСОБА_29 , де в ході розмови повідомив останнього, що спільно з ОСОБА_28 затримали ОСОБА_26 та спитав, що вони мають робити з потерпілим далі. ОСОБА_32 наказав ОСОБА_27 передати слухавку ОСОБА_26 . В ході спілкування з останнім ОСОБА_32 пред`явив йому вимогу передачі грошових коштів та погрожував застосуванням фізичного насильства та вбивства у разі відмови потерпілого виконати вимогу. Після вказаної розмови слухавку знову взяв ОСОБА_27 ОСОБА_32 наказав йому та ОСОБА_28 обмежити потерпілому ОСОБА_26 право на свободу вільного пересування та не відпускати останнього доти, доки той не віддасть гроші.
Приблизно о 10:25 годині ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , діючи відповідно до спільно розробленого з ОСОБА_4 плану та наказу ОСОБА_29 щодо обмеження вільного пересування потерпілого, проти волі останнього, привезли його на автомобілі таксі до гаражу № НОМЕР_1 АГК «Турбініст», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Виноградна, 1.
Того ж дня, приблизно о 10:50 годині, ОСОБА_27 маючи умисел, направлений на вимагання грошових коштів сумі 20.000 грн. у ОСОБА_26 , під приводом повернення неіснуючого боргу перед їх спільним знайомим ОСОБА_4 , діючи відповідно до спільно розробленого з ОСОБА_4 , ОСОБА_30 та невстановленими особами плану, перебуваючи у гаражі № НОМЕР_1 АГК «Турбініст», розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Виноградна, 1 разом з потерпілим ОСОБА_26 , діючи умисно, з корисливих мотивів, демонструючи потерпілому ОСОБА_26 предмет чорного кольору зовні схожий на пістолет, застосував до потерпілого насильство, яке виразилось у нанесенні ударів кулаками по різним частинам тулуба та по голові. Одночасно ц цим, ОСОБА_27 разом з ОСОБА_28 висловлювали на адресу ОСОБА_26 вимоги передачі грошових коштів в сумы 20.000 гривень у якості сплати неіснуючого боргу перед ОСОБА_4 .
Далі, ОСОБА_28 , реалізуючи спільний злочинний намір, умисно, з корисливих мотивів, демонструючи ОСОБА_26 ніж та погрожуючи вбивством останнього у майбутньому в разі, якщо той не віддасть неіснуючий борг перед ОСОБА_4 , наніс потерпілому декілька ударів кулаками в область обличчя, внаслідок чого потерпілий впав. Після цього, ОСОБА_27 зателефонував ОСОБА_4 та передав слухавку потерпілоу ОСОБА_26 . Під час розмови потерпілого ОСОБА_26 з ОСОБА_4 , останній пред`явив йому вимогу щодо передачі грошових коштів у сумі 20.000 грн., під приводом повернення йому неіснуючого боргу, погрожуючи негайним заподіянням йому тяжких тілесних ушкоджень та вбивством, у разі невиконання зазначеної вимоги.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_27 та ОСОБА_28 до своєї злочинної діяльності залучили ОСОБА_33 та ОСОБА_34 .
Так, 31.01.2019 року ОСОБА_27 та ОСОБА_28 достовірно знаючи про те, що у потерпілого ОСОБА_26 цього дня має відбутися судове засідання у Заводському суді міста Миколаєва, на автомобілі служби таксі «994» м. Миколаєва прибули до вказаного суду та стали чекати виходу ОСОБА_26 із приміщення суду, перебуваючи в автомобілі таксі. Дочекавшись виходу ОСОБА_26 із приміщення суду, маючи умисел на його незаконне позбавлення волі з корисливих мотивів, маючи на меті залякування потерпілого та спонукання останнього до сплати неіснуючого боргу, наказали водію таксі розпочати рух автомобіля, фактично вказавши таксисту слідувати маршрутом слідування ОСОБА_26 .. У момент перебування ОСОБА_26 неподалік РАЦСу Заводського району м. Миколаєва, ОСОБА_27 та ОСОБА_28 підійшли до нього. При цьому ОСОБА_27 став спереду ОСОБА_26 , а ОСОБА_28 позаду нього, фактично обмеживши можливість пересування останнього. Знаходячись позаду потерпілого, ОСОБА_28 наніс один удар кулаком руки в область попереку ОСОБА_26 та із погрозою застосування фізичного насильства, наказав ОСОБА_26 пройти та сісти до очікуючого на них автомобілю таксі. Достовірно знаючи про те, що в автомобілі таксі не відчиняються задні ліві дверцята, ОСОБА_28 наказав ОСОБА_26 сісти до автомобілю першим біля вказаних дверей, а сам сів поряд, тим самим обмеживши можливість ОСОБА_26 самостійно вийти з автомобіля.
Після цього, ОСОБА_27 наказав таксисту їхати за адресою, з якої раніше він їх забрав по вул. Севастопольській, 9. За ходом руху ОСОБА_27 попросив таксиста зупинити автомобіль приблизно за 20 метрів до зазначеної адреси, після чого розрахувався з водієм та разом з ОСОБА_28 та ОСОБА_26 покинув автомобіль таксі. В подальшому, ОСОБА_27 та ОСОБА_28 наказали ОСОБА_26 під погрозою вбивства та застосування насильства рухатись до визначеної адреси по вул. Севастопольській, 9. Зайшовши до квартири АДРЕСА_6 , ОСОБА_28 та ОСОБА_27 наказали ОСОБА_26 піднятися в кімнату на другому поверсі квартири, де вже знаходились ОСОБА_35 та ОСОБА_34 .
Знаходячись в кімнаті, ОСОБА_27 наказав ОСОБА_26 сісти на диван. Після чого ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 стали по черзі наносити удари руками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_26 .. Одночасно з побиттям, ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 висловлювали на адресу потерпілого вимоги передачі грошових коштів у сумі 20.000 гривень в якості повернення неіснуючого боргу перед ОСОБА_4 та погрози вбивством у разі невиконання вимог.
Після цього ОСОБА_27 за допомогою мобільного телефону здійснив відео дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_4 та повідомив останньому, що згідно раніше розробленого плану, він спільно з ОСОБА_28 та залученими ними до вчинення злочину ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , силою утримують ОСОБА_26 та нанесли йому тілесні ушкодження, змушуючи повернути неіснуючий борг. В подальшому ОСОБА_27 передав мобільний телефон ОСОБА_26 для спілкування з ОСОБА_4 , під час якого останній висловив на адресу потерпілого погрозу продовження застосування до нього насильства у разі відмови виконати вимоги щодо сплати неіснуючого боргу.
Відповідно до висновку експерта №414 від 14.06.2019 в ОСОБА_26 мають місце тілесні ушкодження у вигляді гематоми повік лівого ока, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, струсу головного мозку з гіпертензійно-лікворним синдромом, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів.
Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний в наданих на дослідження медичних документах 31.01.2019.
По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться: струс головного мозку з гіпертензійно-лікворним синдромом до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я; гематоми повік лівого ока, субкон`юктивальний крововилив лівого ока до категорії легких тілесних пошкоджень.

5. Ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_37 від 02 лютого 2019 року відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01 квітня 2019 року включно.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_38 від 21 лютого 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 квітня 2019 року включно.

В подальшому ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання обвинувачених під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - до 31 липня 2019 року включно.

6. Під час обрання запобіжних заходів відносно кожного з обвинувачених та продовження строку їх дії слідчі судді виходили з того, що вони обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не мають на території України постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, є громадянами іншої держави, можуть продовжити чинити тиск на потерпілого ОСОБА_26 , а також - з огляду на спосіб їх життя - можуть продовжувати вчиняти злочини.

7. Наразі обвинувачений ОСОБА_22 утримується у місцях позбавлення волі в зв`язку із обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах іншого кримінального провадження.

8. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, дружину, малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, має легальне джерело доходів, раніше не засуджувався.

9. Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не засуджувався; наразі має житло, у якому має можливість постійно перебувати.

10. Обвинувачені ОСОБА_24 та ОСОБА_11 мають на території міста Миколаєва житло, у якому можуть постійно перебувати; перебували на території України в зв`язку із навчанням, за постійним місцем проживання - у Республіці Грузія - характеризуються позитивно.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

11. Відповідно до частини 1 статті 32 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

12. Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

13. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під ставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

14. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

При цьому відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка є джерелом права, кожен, кого звинуватили у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього

15. Згідно сталої практики Європейського суду з прав людини існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою. Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

16. Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

17. Відповідно до частини 4 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України суд має право /але не зобов`язаний/ не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При цьому відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 25 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

18. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

19. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

20. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд відзначає, що в цьому випадку пред`явлена обвинуваченим "підозра" /в сенсі підстав лише для вирішення питання про застосування відносно кожного з них запобіжного заходу/ полягає ні в чому іншому, як у тому, що обвинувачені вчиняли дії /зокрема - насильницькі/ щодо отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_26 .

При цьому, за версією органів досудового розслідування та публічного обвинувачення:

1)ці дії вчинялись в інтересах ОСОБА_39 , який безпосередньо таких дій не вчиняв; керував спрямованими на задоволення його інтересу діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

2)в свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 безпосередньо вчиняли всі дії в інтересах ОСОБА_39 ;

3)що ж стосується ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , то вони були залучені ОСОБА_40 та ОСОБА_7 на останніх етапах вчинення відповідних дій для надання допомоги.

20.1. Така версія не є безпідставною, адже ґрунтується, зокрема, на поясненнях самих обвинувачених, які, по суті не оспорюючи самих по собі фактів, що становлять ядро цієї версії, надали цим фактам інше пояснення.

20.2. Та така версія може бути перевіреною у суді та спонукає неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати дійсні обставини подій.

Наведене доводить, що пред`явлена обвинуваченим "підозра" /в сенсі підстав лише для вирішення питання про застосування відносно кожного з них запобіжного заходу/ є обґрунтованою.

21. Аналіз змісту цієї підозри з метою вирішення питання про підсудність кримінального провадження призводить до такого.

З теорії права відомо, що місцем вчинення злочину є певна територія, на якій вчинюється передбачене Кримінальним Кодексом України суспільно небезпечне діяння.

В цьому випадку протиправні дії щодо ОСОБА_26 були завершені у будинку АДРЕСА_7 , який розташований на території Центрального району міста Миколаєва.

За такого це кримінальне провадження є підсудним Центральному районному суду міста Миколаєва.

22. Аналізуючи зміст цієї підозри з метою вирішення питання про застосування запобіжного заходу стосовно кожного з обвинувачених, суд відзначає, що характер дій, у вчиненні яких вони підозрюється, є різним як за своїм змістом, так й за ступенем своєї суспільної небезпеки.

Таке дозволяє з метою вирішення питання про застосування запобіжного заходу відносно кожного з обвинувачених поділити їх на три групи.

1)ОСОБА_41 ;

2)ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

3)ОСОБА_9 та ОСОБА_11

23. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_39 , суд відзначає, що наразі він вже тримається під вартою.
За такого, оскільки перебування під вартою самим законодавцем визнається за обставину, яка запобігає усім без винятку передбаченим законом ризикам, підстави для застосування до цього обвинуваченого будь-яких запобіжних заходів є відсутніми.

Посилання ж прокурора про те, що ОСОБА_41 в будь-який момент, незалежно від обставин цього кримінального провадження, може бути звільненим з-під варти, та у такому разі його належна процесуальна поведінка не буде належним чином забезпечена, в цьому випадку є неприйнятними.

Так, зміст висунутої йому "підозри" полягає у тому, що він вчинив протиправні дії, перебуваючи під вартою; наразі він також утримується під вартою.

За такого його звільнення з-під варти є обставиною, яка, з огляду на сутність пред`явленої йому підозри, є настільки суттєвою, що наразі обґрунтовано стверджувати про її наслідки взагалі не є можливим.

В зв`язку із таким ризики, які можуть виникнути/зникнути у разі такої зміни наразі не є навіть прогнозованими, а тим більше - доведеними.

Отже, у задоволенні клопотань про застосування до цього обвинуваченого запобіжного заходу в межах цього кримінального провадження слід відмовити, а діючи на теперішній час відносно нього запобіжний захід - скасувати.

24. Говорячи про запобіжні заходи, які мають бути застосованими відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд відзначає наступне.

24.1. Обґрунтованість висунутої їм "підозри" доводить, що вони можуть вчиняти протиправні дії відносно потерпілого щодо схиляння його до необхідних їм дій, зокрема - до дій щодо спотворення доказів у справі, адже вони обґрунтовано підозрюються у тому, що вчинили саме такі дії.

Таке дає підстави вважати доведеними ризики того, що кожен з цих обвинувачених може вчинити дії щодо тиску на потерпілого та свідків у справі.

Отже, наявним є передбачений законом ризик, що є достатнім для застосування до кожного з них запобіжного заходу.

24.2. Запобігти ж такому ризику, з огляду на його характер, є можливим головним чином шляхом постійного нагляду за кожним з обвинувачених, тобто - шляхом застосування до кожного з них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

24.3. В той же час сутність пред`явленої кожному з цих обвинувачених "підозри" полягає ні в чому іншому, як у тому, що вони вчинили протиправні дії заради матеріальних цінностей, тобто - що грошові кошти для кожного з них є домірними їх діям.
З огляду на таке суд вважає, що за обставинами цієї справи належним засобом утримування для ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть бути грошові кошти у значному розмірі.
Таке призводить суд до висновку про можливість в цьому випадку визначити суму застави, за умови внесення якої кожен з обвинувачених підлягає звільненню з-під варти.

24.4. Визначаючи розмір застави, суд враховує матеріальне становище обвинувачених.
При цьому суд враховує сутність пред`явленої кожному з них "підозри", характер злочину, у якому кожен з них підозрюється, обставини цього кримінального провадження.
З огляду на таке суд вважає, що суму застави слід призначити у межах, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України.

24.5. Посилання захисту про те, що належна процесуальна поведінка кожного з цих обвинувачених може бути забезпеченою за допомогою домашнього арешту, є неприйнятними, оскільки домашній арешт не забезпечує ані - постійного нагляду за кожним з них, ані - гарантій, що є домірними діям кожного з цих обвинувачених.

Отже, стосовно застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотання обвинувачення та захисту слід задовольнити частково, продовживши строк тримання їх під вартою, але визначивши розмір застави, за умови внесення якої кожен з них підлягає звільненню з-під варти.

25. Говорячи про запобіжні заходи, які мають бути застосованими відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , суд відзначає наступне.

25.1. Сутність висунутої їм "підозри", з огляду на відомості про їх особу, не дають підстав стверджувати, що, перебуваючи на волі, вони можуть продовжити вчиняти злочини.

Так, раніше до кримінальної відповідальності вони не притягались, за місцем проживання характеризуються виключно позитивно, сутність висунутої їм "підозри" не свідчить про те, що вони були освічені про мету дій інших обвинувачених та вчиняли дії задля досягнення мети, що з визначення була злочинною.

25.2. Сутність висунутої їм "підозри" також не дає підстав для висновку про те, що мотиви вчинюваних ними дій є пов`язаними із примусом потерпілого до вчинення будь-яких дій.

До того ж, з залученої до матеріалів кримінального провадження заяви потерпілого вбачається, що претензій до них потерпілий не має, що само по собі позбавляє сенсу тиск як на нього, так й на інших осіб з боку ОСОБА_9 або ОСОБА_11 .

Отже, ризик тиску на потерпілого або свідка з боку цих осіб також є відсутнім.

25.3. Що ж стосується ризику зникнення цих осіб, то його можна запобігти шляхом домашнього арешту; утримання їх під вартою для запобігання лише цьому ризику є надмірним.

Отже, стосовно застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 клопотання обвинувачення та захисту слід задовольнити частково, змінивши обраний відносно кожного з них запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт..

На підставі викладеного, керуючись ст.376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні клопотання про звернення до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання про передачу справи до іншого суду - відмовити.

2.У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_16 - відмовити.
У задоволенні клопотання захисту про зміну обраного відносно ОСОБА_16 запобіжного заходу - відмовити.
Обраний відносно ОСОБА_16 в межах цього кримінального провадження запобіжний захід - скасувати.

3.Клопотання прокурора та захисту, що стосуються запобіжного заходу відносно ОСОБА_17 - задовольнити частково.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 діб - до "28" вересня 2019 року включно.
Визначити розмір застави у сумі 70.000 /сімдесят тисяч/ грн., за умови внесення якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_6 з-під варти покласти на нього, окрім загального обов`язку з`являтись у судові засідання, також такі обов`язки:

-одразу після звільнення повідомити прокурора та суд про місце свого перебування та номер засобів зв`язку;

-повідомляти прокурора та суд про місце свого проживання, його зміну, номери засобів зв`язку та їх зміну;

-не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування у будь-який спосіб особисто або через третіх осіб із потерпілим та особами, що зазначені у реєстрі досудового розслідування, як свідки;

-носити електронний засіб контролю.

4.Клопотання прокурора та захисту, що стосуються запобіжного заходу відносно ОСОБА_18 - задовольнити частково.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_18 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 діб - до "28" вересня 2019 року включно.
Визначити розмір застави у сумі 70.000 /сімдесят тисяч/ грн., за умови внесення якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_7 з-під варти покласти на нього, окрім загального обов`язку з`являтись у судові засідання, також такі обов`язки:

-одразу після звільнення повідомити прокурора та суд про місце свого перебування та номер засобів зв`язку;

-повідомляти прокурора та суд про місце свого проживання, його зміну, номери засобів зв`язку та їх зміну;

-не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування у будь-який спосіб особисто або через третіх осіб із потерпілим та особами, що зазначені у реєстрі досудового розслідування, як свідки;

-носити електронний засіб контролю.

5.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_19 - задовольнити частково.
Клопотання захисту про зміну обраного відносно ОСОБА_19 запобіжного заходу - задовольнити.
Змінити обраний відносно ОСОБА_19 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у квартирі АДРЕСА_8 , заборонивши йому залишати це житло протягом періоду часу з 12-00 години до 08-00 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:

-не відлучатись з квартира АДРЕСА_8 протягом періоду часу з 12-00 години до 08-00 години наступного дня, окрім випадків явки до суду, правоохоронних органів або звернення за медичною допомогою;

-повідомляти прокурора та суд про номери засобів зв`язку та їх зміну;

-утримуватися від спілкування у будь-який спосіб особисто або через третіх осіб із потерпілим та особами, що зазначені у реєстрі досудового розслідування, як свідки;

ОСОБА_19 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

6.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_20 - задовольнити частково.
Клопотання захисту про зміну обраного відносно ОСОБА_20 запобіжного заходу - задовольнити.
Змінити обраний відносно ОСОБА_20 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у квартирі АДРЕСА_8 , заборонивши йому залишати це житло протягом періоду часу з 12-00 години до 08-00 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_11 такі обов`язки:

-не відлучатись з квартира АДРЕСА_8 протягом періоду часу з 12-00 години до 08-00 години наступного дня, окрім випадків явки до суду, правоохоронних органів або звернення за медичною допомогою;

-повідомляти прокурора та суд про номери засобів зв`язку та їх зміну;

-утримуватися від спілкування у будь-який спосіб особисто або через третіх осіб із потерпілим та особами, що зазначені у реєстрі досудового розслідування, як свідки;

ОСОБА_20 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва; в решті ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_42 =