Справа № 643/6011/19
Провадження № 1-м/643/9/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.06.2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Нижньовартівського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації від 09 квітня 2018 року, ухваленого стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, який не одружений, не працює, має двох малолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений згідно вироку Нижньовартівського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації від 09 квітня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 Кримінального кодексу Російської Федерації п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, з відбуванням покарання у виконавчій колонії строго режиму,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України, в якому він просить суд: визначити статті, частини статей КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Нижневартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 09.04.2018 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Нижневартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 09.04.2018 року (далі вирок суду РФ).

В обґрунтування клопотання зазначено, що 15.03.2019 року наказом Міністерства юстиції України № 792/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком суду РФ громадянина України ОСОБА_4 відповідно до ст. 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 30.01.2019 року за № 06-10226/19. ОСОБА_4 засуджено вироком суду РФ до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, пунктом «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно телекомунікаційної мережі «Інтернет», групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі) КК Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 12 з особливими умовами відбування покарання УФСВП Росії по Пермській області», кінець відбуття строку покарання 12.06.2026 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 . При визначенні строку покарання, який підлягатиме відбуванню у разі передачі ОСОБА_4 в Україну, заявник просить врахувати вимоги ч. 1 ст. 10 та ч. 1 статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком суду РФ, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_4 права бути переданим в Україну як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, від в.о. директора Департаменту міжнародного права ОСОБА_5 надійшла заява, в якій остання просить розгляд клопотання проводити за її відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Судом встановлено, що 15.03.2019 року наказом Міністерства юстиції України № 792/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком суду РФ громадянина України ОСОБА_4 відповідно до ст. 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 30.01.2019 року за № 06-10226/19.

Вироком Нижневартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 09.04.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 Кримінального кодексу Російської Федерації (далі КК РФ) п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років, з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою. Строк покарання ухвалено рахувати з 09.04.2018 року. На підставі ст. 72 КК РФ зараховано в строк відбування покарання період тримання ОСОБА_4 під вартою з 13.06.2017 року по 08.04.2018 року включно (а.с. 5-15).

Як вбачається з копії розпорядження щодо набрання вироком законної сили, виданого головою Нижневартівського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри 10.05.2018 року, вищевказаний вирок суду набрав законної сили 29.04.2018 року (а.с. 16).

ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ Виправна колонія № 12 УФСВП Росії по Пермському краю.

Відповідно до довідок начальника ФКУ ИК-12 ОУХД ГУФСИН Росси по Пермському краю, відносно засудженого ОСОБА_4 додаткове покарання не призначалось, акти амністії та помилування не застосовувались, позови відсутні, виконавчі листи не надходили. Крім того зазначено, що засуджений ОСОБА_4 станом на 19.11.2018 року відбув: 1 рік 5 місяців 6 днів, не відбув: 7 років 6 місяців 23 дні, строк: 9 років, початок строку: 09.04.2018 року, кінець строку: 12.06.2026 року, зарахування з 13.06.2017 року по 08.04.2018 року (а.с. 19-21, 26).

З матеріалів клопотання, вироку суду РФ від 09.04.2018 року, а також копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 вбачається, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання засудженого ОСОБА_4 в Україні є наступна адреса: АДРЕСА_1 .

Від засудженого ОСОБА_4 надійшла заява, в якій останній просить перевести його для подальшого відбування покарання за місцем його проживання в Україну (а.с. 4).

Судом під час розгляду даного кримінального провадження було встановлено, що найменування наркотичних засобів, на які містяться посилання у вироку суду РФ та які згідно вказаного вироку були предметом злочину, відсутні в Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, а також в Таблицях невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188.

Враховуючи наведене та з метою забезпечення завдань кримінального провадження, судом на адресу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками направлявся запит з метою роз`яснення, чи є, згідно законодавства України, наркотичними засобами, психотропними речовинами або їх аналогами наступні хімічні речовини: «Наркотическое средство, содержащее метиловій эфир 3,3-диметил-2 [1- (5-фторпентил)-1Н-индазол-3-карбоксамидо] бутановой кислоты производное метилового эфира 3-метил-2-(1-пентил-1Н-индазол-3-карбоксамидо) бутановой кислоты», а також «наркотическое средство, содержащее альфа-пирролидиновалерофенон-производное N-метилэфедрона» (назва хімічних речовин наведена російською мовою у відповідності до вироку суду Російської Федерації).

На вказаний запит від першого заступника Голови Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками надійшла відповідь, вих № 23452 від 28.05.2019 року, в якій зазначено, що сполуки 5F-ADB, синонім назви: 5F-MDMB-PINACA, хімічна назва метил-2-[1-(5-флюоропентил)-1Н-індазол-3-карбоксамідо]-3,3 диметилбутаноат та PVP, синонім назви: а-піролідиновалерофенон, хімічна назва 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он, включені до Списку № 2 Таблиці І особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, тому їх обіг на території України підпадає під дію заходів контролю, регламентованих Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори». Розміри психотропної речовини PVP затверджено наказом МОЗ України від 01.08.2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.08.2000 року за № 512/4733, та становлять відповідно: невеликі до 0,15 г., великі від 1,5 г. до 15,0 г., особливо великі 15,0 г. і більше. Розміри психотропної речовини 5F-ADB, станом на 17.05.2019 року, Наказом не затверджені.

Відповідно ст. 614 КПК України визнання та виконання в Україні вироків міжнародних судових установ, а також прийняття осіб, засуджених такими судами до позбавлення волі, здійснюються згідно з правилами цього Кодексу на підставі міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.

Статтею 11 Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і неповинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Відповідно до частини 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 603 КПК України, суд під час розгляду питання про виконання вироку суду іноземної держави не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

З наданих суду копії вироку Нижньовартівського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації від 09 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин 5F-ADB та PVP. Виходячи з вироку, розмір вказаних речовин не є особливо великим.

Вказані дії ОСОБА_4 згідно вироку суду РФ кваліфіковані за ч. 3 ст. 30 КК РФ - п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційнотелекомунікаційних систем (включаючи мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі.

З тексту статті 228.1 КК РФ вбачається, що в законодавстві РФ передбачено відповідальність за незаконні виробництво, збут або пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Враховуючи, що згідно вироку суду РФ здійснити злочинний намір, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу, ОСОБА_4 та невстановлені особи не змогли з обставин, що не залежали від них, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 30 ст. 30 КК РФ як замах на вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, тобто як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно телекомунікаційних систем (включаючи мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі.

Між тим згідно кримінального законодавства України, дії з придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин самі по собі становлять закінчений склад злочину, передбаченого ст. 307 КК України, незалежно від того, чи доведений до кінця намір щодо збуту вказаних речовин.

Таким чином, відповідно до законодавства України кримінальне правопорушення, яке вчинено ОСОБА_4 , складає закінчений склад злочину, передбаченого відповідною частиною статті 307 КК України.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, а предметом вказаного правопорушення згідно законодавства України були особливо небезпечні психотропні речовини, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Призначене ОСОБА_4 згідно вироку суду РФ покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років знаходиться в межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Враховуючи наведене, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 610 КПК України дотримується тривалості призначеного вироком суду РФ покарання.

Оскільки згідно п. d) ст. 11 Конвенції суд не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи, суд не застосовує до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, але не було застосовано судом РФ.

Виходячи із положень п. с) ст. 11 Конвенції, суд зараховує у строк покарання весь період, впродовж якого ОСОБА_4 був позбавлений волі.

Керуючись ст. 369-372, 610 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Нижньовартівського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації від 09 квітня 2018 року, ухваленого стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.
Вирок Нижневартівського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації від 09.04.2018 року, ухвалений стосовно ОСОБА_4 , який засуджений за ч. 3 ст. 30 Кримінального кодексу Російської Федерації - п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, з відбуванням покарання у виконавчій колонії строго режиму - привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , який засуджений за ч. 3 ст. 30 Кримінального кодексу Російської Федерації - п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачена ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб).
Засудженому ОСОБА_4 на підставі вироку Нижневартівського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 09.04.2018 року визначити покарання за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 13 червня 2017 року. Зарахувати в строк покарання строк тримання його під вартою з 13 червня 2017 року.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, прокурором, а також ОСОБА_4 в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення, а для ОСОБА_4 протягом семи днів з дня отримання ним копії ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1