Справа № 467/986/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка заяву

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, засудженого 14 квітня 2009 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 04 липня 2011 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено до місць позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» з 12 березня 2017 року, відбув більше 2/3 строку призначеного вироком суду покарання. За час перебування в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Працевлаштований каменотесом. До роботи ставиться сумлінно та добросовісно, бере участь в роботах по благоустрою приміщення та території установи. Має декілька заохочень та залишав кошти на благоустрій колонії. Провину у скоєнні злочину визнав, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений в судове засідання не з`явився, надійшла заява про слухання справи в його відсутність.
Представник виправної колонії в судове засідання не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений під час відбування покарання мав два стягнення, заохочень не мав, рішеннями комісії йому було відмовлено у заміні покарання більш м`яким та в умовно-достроковому звільненні, вважає, щозасуджений своєю поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів своє виправлення.
Вивчивши матеріали, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступного.
14 квітня 2009 року ОСОБА_4 був засуджений Заводським районним судом м.Миколаєва за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 04 липня 2011 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено до місць позбавлення волі.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що засуджений з 09 березня 2017 року відбуває покарання у Арбузинській виправній колонії Миколаївської області.
Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України злочин, за вчинення якого відбуває покарання засуджений, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Засуджений відбув 1/2 частини строку покарання, призначеного судом.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано якщо засуджений за умисний тяжкий злочин відбув не менше двох третин строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.п. 2,17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно характеристик, які містяться в матеріалах особової справи засудженого від 07 листопада 2018 року, 11 липня 2019 року засуджений працевлаштований на виробництві колонії каменотесом в цеху ручного обробітку граніту, норму виробітку в повному обсязі не виконує через особисту неорганізованість та слабкі виробничі навики. У колі засуджених підтримує рівні взаємовідносини, не конфліктний, на критику в свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе, при спілкуванні невідвертий. Спальне місце не утримує в чистоті і порядку, має неохайний зовнішній вигляд, посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, догляд за ними у повній мірі не здійснює, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, намагається самостійно виконувати роботи з самообслуговування, однак достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу.
З витягу з протоколу № 24 засідання комісії виправної колонії від 07 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у заміні покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.
Також з витягу з протоколу № 16 засідання комісії виправної колонії від 11 липня 2019 року видно, що ОСОБА_4 відмовлено в умовно достроковому звільненні на підставі ст. 81 КК України як такому, що не довів своє виправлення.
У судовому засіданні встановлено, що під час відбування покарання в місцях позбавлення волі ОСОБА_4 допустив 2 порушення вимог встановленого порядку відбування покарання: 13 жовтня 2017 року та 27 травня 2018 року, що потягли за собою накладення дисциплінарних стягнень. Два з допущених порушень, які виражалися у зберіганні заборонених предметів, є злісними у відповідності до вимог ст. 133 КВК України.
На даний час стягнення погашені. Однак їх наявність свідчить про його неналежну поведінку та недодержання вимог режиму місця відбування покарання.
Заохочень засуджений не має.
З довідок про виконання норми виробітку засудженим за 2017-2019 роки вбачається, що за період з квітня 2017 року по квітень 2019 року норми виробітку засудженим виконувалися не більше як на 40 %.
Таким чином, суд вважає, що поведінка засудженого протягом всього періоду відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 537- 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1