Справа № 158/416/19 Провадження №11-кп/802/444/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

представника Цуманської ВК №84 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 червня 2019 року у провадженні за клопотанням засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14.07.2011 року.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що за час перебування в колонії жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності, дотримувався норм та порядку, встановлених адміністрацією установи, був працевлаштований, мав заохочення та відбув більше 3/4 призначеного строку покарання, а тому вважає, що його може бути звільнено з місць позбавлення волі умовно-достроково.
Крім того, зазначив і про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра ОСОБА_10 , після смерті якої її неповнолітні діти проживають разом із його матір`ю ОСОБА_11 , якій в даний час самій складно.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 червня 2019 року в задоволенні вищевказаного клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що відсутні передбачені ч.2 ст.81 КК України підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, а формальне настання терміну відбутого покарання та дотримання режиму відбуття покарання, не є такими в розумінні цієї норми закону.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням захисник засудженого подав на нього апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки на це є всі законні підстави.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, засудженого, який скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора, який вважає скаргу безпідставною та просив її залишити без задоволення, представника виправної колонії, яка щодо вирішення скарги покладалась на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вказаній вимозі процесуального закону.
Висновки суду про відсутність законних підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є неправильними з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - це виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
При цьому, згідно із п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, судом встановлено, що вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14.07.2011 року ОСОБА_7 було засуджено за п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.308, ч.2 ст.309, ч.1 ст.185 КК України з призначенням покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього майна, що є у власності засудженого.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 04.02.2016 на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення в період з 09.02.11 по 29.11.11 у строк відбуття покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи положення п.3 ч.3 ст.81 КК України та тяжкість вчиненого засудженим ОСОБА_7 злочинів, то, передумовою застосування до нього інституту умовно-дострокового звільнення є фактичне відбуття не менше трьох чвертей строку покарання.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що станом на день апеляційного розгляду справи, відбутий строк покарання у засудженого ОСОБА_7 становить 8 років 5 місяців 21 день, а невідбута частина покарання - 8 місяців 19 днів.

З цього вбачається, що засуджений ОСОБА_7 три чверті покарання, яке йому призначено вищевказаним вироком, відбув.
Встановлено і те, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 правил внутрішнього розпорядку виправних установ не порушував, дотримувався норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались. Під час відбуття покарання у Полицькій виправній колонії (№76) був працевлаштований на виробництві, де також тричі заохочувався правами начальника відділення соціально-психологічної служби.

Як свідчить характеристика ОСОБА_7 , він приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямками: "Духовне відродження"; "Правова освіта"; "Фізкультура і спорт".

Колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини в розумінні ст.81 КК України можуть слугувати підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування невідбутої частини покарання, оскільки вони свідчать про фактичне виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Окрім того, суд враховує й інші обставини, а саме те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра ОСОБА_10 , після смерті якої її неповнолітні діти ( ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживають разом із його матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та залишились на її вихованні та утриманні, оскільки їх батько ОСОБА_14 вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує.
Проте, місцевий суд належної правової оцінки доводам, викладеним у клопотанні засудженого не надав, вказавши про те, що формальне настання терміну невідбутого покарання та дотримання режиму відбуття покарання не є підставою в розумінні ч.2 ст.81 КК України для умовно-дострокового звільнення засудженого.

А тому, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що місцевий суд безпідставно прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.

Таким чином, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню як незаконне з постановленням нового - про задоволення клопотання, як це передбачено в п.4 ч.1 ст.407 КПК України.

Враховуючи строк покарання у виді позбавлення волі, який відбув засуджений ОСОБА_7 - 8 років 5 місяців 21 день, то він підлягає умовно-достроковому звільненню на строк 8 місяців 19 днів позбавлення волі.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 червня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.
Клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Засудженого ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК України звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 липня 2011 року у виді 10 років позбавлення волі умовно-достроково, строком на 8 (вісім) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів позбавлення волі.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді