ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
17.06.2019 близько 21 год. 00 хв. перебуваючи на території Горішньоплавнівського міського скверу, розташованого неподалік буд.№74 по просп.Героїв Дніпра у м.Горішні Плавні, ОСОБА_6 помітив раніше знайомого ОСОБА_5 , у якого в руці знаходився мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-S5610» темно сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 діючи відкрито, з корисливих мотивів та мети, шляхом ривка, відкрито вихопив з лівої руки ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-S5610» темно сірого кольору, вартістю 325 грн.
Після цього ОСОБА_6 з місця скоєння злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим подіяв потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 325 грн.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 була укладена угода про примирення, згідно з якою обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Сторонами у справі узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Прокурор в судовому засіданні проти затвердження угоди не заперечував, пославшись на її відповідність вимогам кримінального процесуального Закону.
Суд, заслухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, проаналізувавши наявні матеріли, прийшов до наступних висновків.
Обвинувачений ОСОБА_6 заявив в суді, що розуміє характер пред`явленого обвинувачення, свою вину визнає повністю, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає повністю, вказаний злочин вчинив так та при тих обставинах, як це зазначено в обвинувальному акті.
Як вбачається з наявних матеріалів та пояснень обвинуваченого в судовому засіданні, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, оскільки він відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 (грабіж).
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.
Згідно з ч.3, ч.5 ст. 469 КПК України дана угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. За нормами ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для затвердження угоди про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на затвердження угоди, посилаючись на її добровільність, та на призначення узгодженого покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечував та пояснив, що наслідки затвердження цієї угоди йому зрозумілі, заподіяні йому збитки відшкодовані у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.
Виходячи з викладеного, суд наголошує про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про примирення, укладену 28 червня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 .
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-S5610» темно сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 залишити потерпілому ОСОБА_5 , як йому належний.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1