Справа № 309/1402/18
Провадження № 1-кп/309/128/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000553 від 02.05.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, неодруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 19.12.2014 року за ч.1 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та на підставі ст.70,ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.12.2016 року звільнений умовно-достроково від невідбутої частини покарання в 1 рік 11 місяців 06 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На початку квітня 2018 року близько 11 години громадянин ОСОБА_4 , знаходячись в АДРЕСА_2 , з метою повторного, таємного викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері зайшов до квартири АДРЕСА_3 , власницею якої є ОСОБА_6 . Почувши, що власниця знаходиться на другому поверсі будинку та побачивши, що в приміщенні інші особи відсутні, через коридор зайшов на кухню, де в гаманці в тумбочці ОСОБА_6 зберігала заощадження в сумі 700 доларів США, 200 євро та 1300 гривень. З вказаної суми ОСОБА_4 викрав частину коштів у розмірі 330 доларів США, 50 євро та 800 гривень, а іншу частину залишив для того щоб власниця коштів не могла виявити їх відсутність та відповідно вчинення крадіжки. Внаслідок таких дій обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілій спричинено матеріальну шкоду на суму 11195, 10 гривень.

Крім того, 29.04.2018 року близько 14 години, знаходячись в АДРЕСА_4 , з метою повторного, таємного викрадення чужого майна, через незачинені двері зайшов в приміщення квартири та, скориставшись відсутністю власниці квартири ОСОБА_6 , з жіночої сумки викрав грошові кошти в сумі 2300 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Не зупиняючи на скоєному, ОСОБА_4 , маючи на меті повторно, таємно викрасти грошові кошти, 01.05.2018 року близько 15.30 години, знаходячись в АДРЕСА_4 , зайшов через незачинені двері в приміщення квартири, та мав намір викрасти кошти, які раніше залишив та які зберігалися в гаманці на кухні, а саме 370 доларів США, 150 євро та 500 гривень, але у кімнаті його зупинила потерпіла ОСОБА_6 . Після цього обвинувачений втік з квартири. У зв`язку з вказаними діями обвинувачений міг спричинити потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 14992,10 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та беззаперечно, щиро розкаявся та докладно пояснив обставини скоєння ним кримінальних правопорушень. У своїх поясненнях повністю підтвердив фактичні обставини та події викладені в обвинувальному акті.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважає, що досліджувати інші докази не має необхідності, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Питання відносно міри покарання залишає на розсуду суду.

У порядку ст. 325 КПК України суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість з`ясувати всі обставини під час судового розгляду вирішив провести судовий розгляд без потерпілої ОСОБА_6 .

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, його показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, роз`яснивши при цьому учасникам судового розгляду наслідки застосування даної статті КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Свою вину в скоєних кримінальних правопорушеннях обвинувачений визнає, щиро розкаюється у скоєному.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_4 та які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими кримінальними правопорушеннями, також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який значиться раніше судимим та частково не відбув покарання за попереднім вироком, за місцем проживання характеризується добре, розкаявся у скоєному, вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, претензії зі сторони потерпілої відсутні.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд приймає до уваги також досудову доповідь, надану органом пробації, згідно якої орган пробації вважає ймовірність вчинення повторного правопорушення високу та середню ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, тому вважають, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства та окремих осіб.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що в даному випадку досягнення мети покарання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без його ізоляції від суспільства, і не знаходить підстав для застосування вимог ст.75 КК України.

Разом з тим, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, поведінку обвинуваченого після вчинення ним кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що обвинувачений вину визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, добре характеризується по місцю проживання, однак, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за скоєння аналогічних кримінальних правопорушень, частково не відбув покарання за попереднім вироком та скоїв злочин під час умовно-дострокового звільнення, ніде не працює, суспільно-корисною працею не займається, враховуючи високий ризик ймовірності вчинення повторного правопорушення та середню ймовірність небезпеки для суспільства, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення злочинних діянь, суд

приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в місцях позбавлення волі та вважає за необхідне призначити йому покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений скоїв кримінальні правопорушення повторно, оскільки відповідно до вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 19.12.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та на підставі ст.70,ч.4 ст.70 КК України йому було призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі; на підставі ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.12.2016 року звільнений умовно-достроково від невідбутої частини покарання в 1 рік 11 місяців 06 днів, тому відповідно до ст. 71 КК України до нового покарання йому необхідно частково приєднати не відбуте покарання за вказаним вироком.

Цивільного позову не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України , ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч. 3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у вигляді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуте покарання згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 19.12.2014 року та ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.12.2016 року у вигляді трьох місяців позбавлення волі.

Остаточно призначити до відбуття покарання ОСОБА_4 три роки шість місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя

Хустського районного суду ОСОБА_1