Справа № 442/7167/19
Провадження № 1-кс/442/1738/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження та зобов`язання змінити кваліфікацію злочинів,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.07.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001510 від 11.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, та зобов`язати керівника Дрогобицького ВП змінити додатково правову кваліфікацію злочинів згідно скарги ОСОБА_3 і відкрити кримінальні провадження за статтями 186, ч. 4 ст.ст. 190, 205, 212, 364, 365 КК України. Скаржник вважає оскаржувану постанову передчасною, а тому просить її скасувати. Вказує, що слідчий не оцінив належним чином отримані в ході досудового розслідування докази, не провів усіх слідчих дій, ним порушено порядок збирання доказів. Вказує, що слідчим відкрито кримінальне провадження за ст. 358 КК України, а потім без винесення постанови та витягу з ЄРДР перекваліфіковує діяння на ст. 172 КК України. Додатково зазначає, що оскаржувану постанову отримав 04.10.2019. Враховуючи вищенаведене, просить скаргу задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги з наведених в ній підстав та просив скаргу задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали дійшов до наступних висновків.
В провадженні Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного 11.07.2018 до ЄРДР за № 0001510, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.
Постановою від 17.07.2019 слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 кримінальне провадження № 0001510 від 11.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
У постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначає, що проведеними слідчими (розшуковими) діями зібрано матеріали, проте факти, викладені у зверненні держпраці, не знайшли свого підтвердження. В результаті слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження на підставі абзацу 12 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження, дослідження і оцінки слідчим, прокурором доказів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.
Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Однак, незважаючи на вказані вимоги закону, слідчий у судове засідання не з`явився, та відповідно не довів обставин, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.
В процесі проведення досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Закриття провадження фактично внаслідок неналежного виконання слідчим своїх обов`язків порушує права заявника.
Будучи зобов`язаним забезпечити ефективне досудове розслідування, орган досудового розслідування впродовж строку, передбаченого абзацом 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, має встановити, чи була подія кримінального правопорушення, а також у разі відсутності такої або виявлення інших підстав для закриття провадження прийняти відповідне рішення.
Вимоги ст.ст. 219, 284 КПК України обумовлені необхідністю додержання під час досудового розслідування розумних строків проведення процесуальних дій, а не з метою надання органу досудового розслідування можливості формального закриття кримінальних проваджень та зняття з держави обов`язку розслідувати злочини.
З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку дії слідчого суперечать загальним засадам та завданням кримінального провадження, тому закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків, передбачених ст. 219 КПК України, є необґрунтованим.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, формальне відношення слідчого до проведення досудового розслідування, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимог ст.ст. 2, 284 КПК України, в зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.
Повноваження слідчого судді викладені в Главі 26 КПК України.
Вирішення інших питань, не передбачених у вищевказаній главі кримінального процесуального закону, виходить за межі повноважень слідчого судді.
Так, статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Оскільки в скарзі до слідчого судді ставиться питання про зобов`язання керівника Дрогобицького ВП змінити додатково правову кваліфікацію злочинів згідно скарги ОСОБА_3 і відкрити кримінальні провадження за статтями 186, ч. 4 ст.ст. 190, 205, 212, 364, 365 КК України відмовити у відкритті провадження, то така вимога не відносяться до компетенції слідчого судді та не підлягає розгляду слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України.
При цьому вважаю за необхідне роз`яснити, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не передбачені вичерпним переліком наведеним у ч. 1 ст. 303 КПК України не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303-309, 372 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
У частині скарги ОСОБА_3 про зобов`язання керівника Дрогобицького ВП змінити додатково правову кваліфікацію злочинів згідно скарги ОСОБА_3 і відкрити кримінальні провадження за статтями 186, ч. 4 ст.ст. 190, 205, 212, 364, 365 КК України відмовити у відкритті провадження.
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.07.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001510 від 11.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, скасувати.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді у частині відмови у відкритті провадження може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. У іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1