УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого 3 СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лиманське, Роздільнянського району Одеської області, громадина України,одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , водія-електрика радіолокаційної станції 3 окремого радіолокаційного взводу ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Біляївського районного суду Одеської області від 26.02.2019 за ч.4 ст.407 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Третім СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000675 від 30.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України стосовноОСОБА_4 , за наступними обставинами.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.
16.03.2016 ОСОБА_4 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу строком на 3 (три) роки.
Відповідно до наказу командира 1121 навчального зенітного ракетного-артилерійського полку від 16.03.2016 № 17-РС ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом, призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального зенітного ракетного дивізіону та присвоєно первинне військове звання «солдат».
У цей же день, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № НОМЕР_3 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 16.03.2016, тобто з моменту укладення контракту та зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 27.05.2016 № 127 ОСОБА_4 , призначено на посаду стрільця-зенітника зенітного кулеметного відділення окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_5 та з 27.05.2016 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення.
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 29.12.2017 № 42-РС ОСОБА_4 увільнено з посади стрільця-зенітника зенітного кулеметного відділення окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_5 та призначено на посаду водія-електрика радіолокаційної станції 3 окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 .
У період часу з 06.04.2018 по 17.05.2018 солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з чим відносно останнього було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 02.05.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 26.02.2019 ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 10 200 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 18.04.2019 № 84 ОСОБА_4 звільнено із військової служби за контрактом за пунктом «д» (через службову невідповідність) та переведено на строкову військову службу на посаду водія-електрика радіолокаційної станції 3 окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п.п.1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проходячи військову службу, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Проте, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_4 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.
За викладених обставин, солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи у період часу з 18.05.2018 по 17.04.2019 військовослужбовцем військової служби за контрактом та будучи у період часу з 18.04.2019 по теперішній час військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 та проходячи її на посаді водія-електрика радіолокаційної станції 3 окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , о 08 год. 00 хв. 18.05.2018 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду крім воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та до теперішнього часу продовжує ухилятись від проходження військової служби, перебуваючи за місцем проживання у смт Лиманське, Одеської області проводячи свій вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.
Слідчий звернувся до суду з клопотаннями про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на наступне.
28.10.2019 слідчим Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 складено та погоджено з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України

Підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи його обґрунтованим наведеними підставами.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до наступного.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.
Обставини, що дають підстави органу досудового розслідування підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину обґрунтовується наступними доказами: актом службового розслідування, протоколами допиту свідків та іншими матеріалами досудового розслідування.

Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_4 на даний час фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
Наведені обставини, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дають достатні підстави вважати, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний за можливості, може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, може не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування.
Застосування більш м`яких, ніж домашній арешт, запобіжних заходів не може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного в майбутньому з точки зору виконання покладених на нього процесуальних зобов`язань, тому доцільно обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період часу зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 179, 182,183, 205 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 3 СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування за місцем проживання: АДРЕСА_1 , заборонивши підозрюваному залишати житло у період часу з 23 години до 06 години доби.

Покласти на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, що не перевищує 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, де він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання та місця роботи.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 30 жовтня 2019.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 29 грудня 2019 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя:
30.10.2019