Справа № 567/1137/19 .
У Х В А Л А
10.12.2019 м. Острог

Слідчий суддя

Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

слідчого Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3

розглянувши винесене у кримінальному провадженні №0000260 клопотання слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна

встановив:

09.12.2019 слідчий Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, яке погоджене прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в якому просить накласти арешт на речі вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме: вироби з біжутерії, годинники наручні у кількості 11 штук, дві ручки у футлярі марки «cross sience 1846» чорного кольору, ручку марки «Linsday» чорного кольору із надписом «з любов`ю Томас Андерс» золотистого кольору у футлярі, запонки золотистого кольору у футлярі, шприц з рідкою речовиною жовтого кольору.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що в провадженні СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000260 від 24.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що в період часу з 08:30 год. по 18:00 год. 24.07.2019 невідома особа, шляхом підбору ключа, проникла до квартири ОСОБА_6 , жительки АДРЕСА_1 , звідки здійснила крадіжку золотого кулону, срібних виробів та біжутерії, мобільного телефону, ноутбуку та інших речей домашнього вжитку.

Посилається на те, що речі вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.
Вказує, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що вилучене майно може бути використане як доказ під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, та з метою запобігання можливості його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення та необхідності його збереження, на нього слід накласти арешт.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задоволити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст.172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі повідомлення ОСОБА_6 24.07.2019 року до ЄРДР за №0000260 внесено дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудовим розслідування встановлено, що в період часу з 08:30 год. по 18:00 год. 24.07.2019 невідома особа, шляхом підбору ключа, проникла до квартири ОСОБА_6 , жительки АДРЕСА_1 , звідки здійснила крадіжку золотого кулону, мобільного телефону, ноутбуку та інших речей домашнього вжитку, які належать потерпілій.

06.12.2019 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено вироби з біжутерії, годинники наручні у кількості 11 штук, дві ручки у футлярі марки «cross sience 1846» чорного кольору, ручку марки «Linsday» чорного кольору із надписом «з любов`ю Томас Андерс» золотистого кольору у футлярі, запонки золотистого кольору у футлярі, шприц з рідкою речовиною жовтого кольору, що підтверджується протоколом обшуку від 06.12.2019.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з приписом ч.2 ст.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Сукупний аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно, є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст.98 КПК України ознак, може бути визнано речовим доказом, та на яке при наявності передбачених ст.170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході досудового розслідування майно, а саме: вироби з біжутерії постановою слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та є підстави вважати, що дані речі можуть зберігати на собі сліди злочину, а також є необхідними для проведення в подальшому інших слідчих дій, зокрема огляду та ідентифікації вказаних речей, їх впізнання.

Накладення арешту на вищевказане майно має істотне значення у даному кримінальному провадженні та є джерелом доказів, які в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження слугуватимуть підтвердженням вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна може привести до приховування, пошкодження, псування, втрати чи знищення вилученого в ході досудового розслідування майна, а також з метою досягнення дієвості кримінального провадження та збереження вказаного майна, як речових доказів, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання в цій частині.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

В судовому засіданні слідчим не наведено обґрунтувань необхідності накладення арешту на вилучені в ході проведення обшуку годинники наручні у кількості 11 штук, дві ручки у футлярі марки «cross sience 1846» чорного кольору, ручку марки «Linsday» чорного кольору із надписом «з любов`ю Томас Андерс» золотистого кольору у футлярі, запонки золотистого кольору у футлярі, шприца з рідкою речовиною жовтого кольору та їх доказового значення у даному кримінальному провадженні в якому подане клопотання, а відтак слідчий суддя дійшов в висновку, що в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

клопотання слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000260 задоволити частково.

Накласти арешт на вироби з біжутерії, поміщені в сейф пакет НПУ ЕХР №0160474.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1