УХВАЛА
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

1 липня 2019 року місто Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, яким

ОСОБА_3 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Успенка Буринського району Сумської області, не працює, не одружений, із середньою освітою, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за місцем народження по АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1) 1 серпня 2011 року Буринським районним судом Сумської області за ч.1 ст. 190: ч.2 ст. 185; ч.3 ст. 357 КК України, із застосуванням ст. 70 цього ж кодексу до обмеження волі строком на три роки, звільнений умовно-достроково 15 квітня 2013 року на не відбуту частину покарання 1 рік чотири місяці 15 днів: 2) 13 листопада 2011 року тим же судом за ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 цього ж кодексу, до позбавлення волі строком на чотири роки два місяці,
засуджений за ч.3 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на сім років без конфіскації майна.

Вироком також стягнуто з ОСОБА_2 процесуальні витрати на суму 1001.00 гривень та вирішено долю речових доказів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 засуджений за ч.3 ст. 289 КК України, тобто за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно з проникненням в інше сховище, що завдало великої матеріальної шкоди, яке, за вироком, він вчинив приблизно о 100 годині 1 січня 2019 року, проникши на охоронювану територію ТОВ "Росич Приват" по вул. Водопійна, 37 у місті Біла Церква, де заволодів автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 , та вчинив на цьому

Справа № 357/1174/19 Апеляційне провадження:№ 11-кп/824/2212 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_5 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1

автомобілі поїздку, не справившись із керуванням, вчинив аварію, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 331 953 гривні 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про фальсифікацію матеріалів досудового розслідування, вказує на відсутність будь-яких доказів його провини, змову сторони обвинувачення, захисту, а можливо, як він вважає, і суду, що привело до призначення йому явно несправедливого суворого покарання.

Тобто, вивчення тексту апеляційної скарги ОСОБА_2 показує, що фактично він, вказуючи на змову органу досудового розслідування, прокурора, захисника, а, можливо, і суду, заявляє, що показання, в яких він визнав свою провину, отримані шляхом його обману.

Тим часом, як видно з матеріалів кримінального провадження, і це підтверджується журналом судового засідання (а. с. 84-90), прослуховуванням робочої копії № 4967 запису судового засідання (а. с. 98), його власноручним підписом про ознайомлення з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України (а. с. 83), судовий розгляд за згодою всіх учасників, і особисто ОСОБА_2 в тому числі, було проведено в порядку застосування положень ч.3 ст. 349 КПК України, тобто за спільним рішенням всіх учасників кримінального провадження, в судовому засіданні був допитаний ОСОБА_2 , який повністю визнав свою провину, заявив про щире каяття у вчиненому та були досліджені матеріали, що характеризують його особу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Всі вказані вимоги, як було зазначено вище, судом першої інстанції виконані в повному обсязі і жодних сумнівів у повному і правильному дотриманні процедури застосування вказаних положень процесуального закону не виникає.

Оскільки ж в апеляційній скарзі обвинувачений ставить під сумнів саме ці обставини, остільки, в силу ч.3 ст. 349 КПК України, ця апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного розгляду, бо ч.2 ст. 394 КПК України прямо визначає, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

На підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, у разі, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями ст. 394 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

В силу вказаного, керуючись ст. 399 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
Відмовити обвинуваченому ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців після проголошення, а засудженим, оскільки він утримується під вартою, в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_6