Справа № 209/3081/19
Провадження № 1-кп/209/538/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровськоїобласті кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0001174, відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який має повну професійно-технічну освіту, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 05.09.2012 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 04.06.2014 року за відбуттям покарання,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно виконавчого листа № 2- 2685 від 09.12.2010 року про стягнення аліментів, виданого Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 14.10.2010 року та до повноліття дитини на користь ОСОБА_4 .
Однак, ОСОБА_5 , якому було відомо про обов`язковість виконання рішення суду, та який неодноразово попереджався державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Так, ОСОБА_5 , будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи намір надавати кошти на утримання дитини, тобто маючи прямий злочинний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у період часу з січня 2018 року до 30 серпня 2019 року включно не працював, аліменти на утримання неповнолітньої дочки не сплачував, будь-якої допомоги на утримання дитини у негрошовій формі не надавав, участі у вихованні дитини не приймав, та, згідно довідки про заборгованість по аліментам Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 10 322,58 грн.
Таким чином у період часу з січня 2018 року по 30 серпня 2019 року ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 10 322,58 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав показання про те, що він перебував в шлюбі з потерпілою. Вони мають спільну малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він приймав участь у розгляді судом справи про стягнення аліментів за заявою потерпілою, та був обізнаний про рішення суду, яким його зобов`язано сплачувати аліменти на дитину. Спочатку платив аліменти нерегулярно. З січня 2018 року по серпень 2019 року не сплачував аліменти так як не мав постійної роботи. З початку 2018 року він офіційно не працював, а виконував різні роботи у фізичних осіб, мав мінливі заробітки, аліменти не сплачував. Він не має інвалідності. В центр зайнятості населення з метою працевлаштування не звертався. Державний виконавець попереджав його про необхідність сплати аліментів та про можливу кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. На даний час він сплачує аліменти, але коштів для погашення заборгованості не має. В майбутньому буде сплачувати аліменти та погашатиме заборгованість. Інших дітей у нього немає. В скоєному кається.

За клопотанням прокурора та зі згоди обвинуваченого ОСОБА_5 і потерпілої ОСОБА_4 , на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам його скоєння, викладеним у обвинувальному акті, суд вважає доведеним, що він скоїв інкримінований йому злочин при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Діяння ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який згідно матеріалів справи та досудової доповіді органу пробації, має судимість за умисний злочин, задовільно характеризується за місцем проживання, не працює, перебуває на обліку у лікарів нарколога,

Як обставини, які пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття ОСОБА_5 .

Обставиною, що обтяжуює покарання, є рецидив злочинів.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення інших злочинів йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України.

Враховуючи обставини і тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його каяття, позицію потерпілої, яка не наполягає на реальному відбуванні покарання обвинуваченим, суд вважає можливим, згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у виді обмеження волі, з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Суд вважає, що звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання буде сприяти подальшій сплаті ним аліментів на утримання дитини.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно п. 1, 2 ч.1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подано апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Обмеження оскарження вироку визначені ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно надати прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1 .