Справа № 738/488/19
№ провадження 1-кп/738/65/2019
УХВАЛА

16 серпня 2019 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 листопада 2018 року за №0000546, про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження надійшло клопотання від прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, яке мотивоване тим, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченого не завершено, ризики, які враховано при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, зокрема, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, а тому, усвідомивши тяжкість можливого покарання за вчинений злочин та його невідворотність, з метою уникнення покарання може переховуватися від суду, з метою уникнення чи пом`якшення покарання, матиме можливість незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, схилити їх до зміни показань або ж дачі завідомо неправдивих показань, створити штучні докази та підбурити осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показань, на думку прокурора, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого, зазначивши, що клопотання прокурора є необґрунтованим, зазначені ним ризики, які нібито продовжують існувати на даний час, є надуманими, ґрунтуються на припущеннях прокурора та нічим не підтверджені. Захисник наголосив на тому, що його підзахисний має постійне місце проживання, проживає з матір`ю похилого віку, яка потребує догляду та його допомоги, тривалий час перебуває під вартою, потребує лікування, оскільки має психічне захворювання згідно з висновком судово-психіатричної експертизи, а тому, на його думку, можливим є змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт з цілодобовим наглядом.
З`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2019 року до 17-00 години 23 серпня 2019 року.
В зв`язку з тим, що в судове засідання не з`явилися свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ухвала суду від 27 червня 2019 року про їх привід не виконана, сторона захисту наполягає на їх виклику в судове засідання та допиті, а тому не представляється можливим до закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 завершити судовий розгляд кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183, 199 КПК України.

Згідно з положеннями статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.
У пункті 4 частини 2 статті 183 КПК України зазначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, те, що підстави для обґрунтованої підозри обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину на даний час ще не відпали; судове провадження не завершене, не допитані свідки, на виклику яких наполягає сторона захисту, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, та доказів, що дали б можливість застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, обвинуваченим та захисником не надано, а тому існування вказаних ризиків виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою. Разом з тим, суд враховує відсутність у обвинуваченого постійної роботи та стабільних джерел існування, відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання неодружений, не має неповнолітніх дітей, негативно характеризується за місцем проживання, тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину.

Відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини також визначає, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілу, то суд не погоджується з наявністю такого ризику, оскільки потерпіла під час судового розгляду надала показання про те, що не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 ..
На думку суду, посилання захисника на наявність у обвинуваченого психічного захворювання, у зв`язку з чим останній потребує лікування, є необґрунтованим, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №656 від 11 грудня 2018 року у ОСОБА_5 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, протиалкогольне лікування йому не показане.
Інші докази про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , що перешкоджають утримувати його в ІТТ та СІЗО, в матеріалах кримінального провадження відсутні та не надані стороною захисту.
Обрання запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (тримання під вартою, домашній арешт тощо) суд здійснює лише за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК, клопотання про обрання інших запобіжних заходів до суду не надходили.

Керуючись статтями 176-178, 183, 331, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17-00 години 11 жовтня 2019 року.
Визначити 11 жовтня 2019 року датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Судовий розгляд кримінального провадження відкласти на 25 вересня 2019 року о 14-00 годині.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлений 20 серпня 2019 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3