Справа №523/4644/18
Провадження №1-кс/523/5258/19
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

23 жовтня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0001254 від 18.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
21.10.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 надійшло клопотання про арешт майна, за яким 11.01.2016 року рішенням Господарського суду Одеської області задоволено позов Одеської міської ради до ТОВ «Одеська бутербродна компанія», Одеського міського управління юстиції Одеської області про скасування державної реєстрації права власності вказаного ТОВ на нежитлові приміщення кафе, загальною площею 278,4 кв.м, з літніми будинками, загальною кількістю шість штук, розташовані за адресою: м.Одеса, Миколаївська дорога, 172а, здійсненої КП «ОМБТІ та РОН» на підставі свідоцтва про право власності від 27.06.2012 року САЕ №670219 й зобов`язано зазначеного ТОВ звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,027га, шляхом знесення самочинно побудованого приміщення кафе.
Як слідує з клопотання, за фактом невиконання посадовими особами ТОВ «Одеська бутербродна компанія» рішення суду, СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0001254 від 18.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, а у внесеному клопотанні прокурор ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на нежитлові приміщення кафе з літніми будиночками (6 штук), загальною площею 280,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, які на праві спільної власності належать ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , із забороною відчуження чи перереєстрації.

В обгрунтування внесеного клопотання прокурор ОСОБА_2 посилається на те, що (з клопотання - дослівно) «…вилучене майно має значення для доказування істини по кримінальному провадженню, та воно в сукупності підтверджує факт вчинення кримінального правопорушення…», а «…завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження…».

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Між тим, за ст.132 цього Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Статтями 276, 277 КПК України регламентовано, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, а письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Згідно зі ст.171 наведеного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Попри те, матеріали клопотання не містять відповідних документів в розумінні вимог ст.ст.36-37, 110, 214 КПК України, якими мають бути підтверджені процесуальні повноваження прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0001254, адже доданий до клопотання витяг з ЄРДР від 18.09.2017 року, згідно з «Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» (затверджено наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року), є лише витягом з електронної бази даних щодо реєстрації відповідного кримінального провадження і не може вважатися належним документом, яким підтверджуються процесуальні повноваження означеного прокурора.
Втім, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України, у внесеному клопотанні належним чином не викладено значення цього майна для потреб кримінального провадження у конкретному випадку та мети накладення арешту на майно, а в порушення ч.3 ст.132 цього ж Кодексу матеріали клопотання не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а матеріали означеного клопотання не містять відомостей щодо повідомлення в порядку ст.276 зазначеного Кодексу певній особі про підозру у вчиненні злочину в даному кримінальному провадженні.
Зі змісту ч. 1 ст.86 вказаного Кодексу слідує, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, та згідно з ч.1 ст.94 цього ж Кодексу, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Втім, додана до клопотання копія витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно сформований певною особою, яка не має будь-якого відношення до кримінального провадження, що у свою чергу свідчить про його отримання позапроцесуальним шляхом.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 клопотання про арешт майна є необґрунтованим й безпідставним, зміст якого до того ж не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та процесуальні повноваження означеного прокурора не підтверджені доданими до клопотання матеріалами, внаслідок чого та у контексті ст.ст.132, 172 цього ж Кодексу слідчий суддя доходить висновку про повернення клопотання до вказаної прокуратури для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.
Керуючись ст.ст.2-3, 8-9, 13, 26, 132, 167, 170-172, 233, 237, 277-278, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 від 17.10.2019 року, подане у кримінальному провадженні №0001254 від 18.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору.
Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1