Справа № 209/686/19
Провадження № 1-кп/209/298/19
В И Р О К
Іменем України
23 липня 2019 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ширяєво Одеської області, громадянина України, українця, який має професійно-технічну освіту, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , згідно виконавчого листа № 2-1387, виданого 06 червня 2006 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2004 року. Однак ОСОБА_5 , будучи фізично здоровим для того, щоб виконувати рішення суду, ніде не працював, аліменти сплачував періодично та не у повному обсязі, участі у вихованні дитини не приймав, у період з січня 2016 року по 18 лютого 2019 року включно злісно ухилявся від сплати аліментів. ОСОБА_5 неодноразово викликався до ВДВС Дніпровського району Дніпродзержинського МУЮ та був попереджений державним виконавцем про необхідність виплачувати аліменти, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів та невиконання рішення суду про стягнення аліментів, однак до теперішнього часу заборгованість по аліментам ним не погашена. Таким чином, ОСОБА_5 в центрі занятості як безробітний на обліку не перебував, злісно ухилявся від сплати аліментів, у період часу з січня 2016 року по 18 лютого 2019 року включно, протягом якого був зобов`язаний виплачувати аліменти і розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2004 року, допустив заборгованість з виплати аліментів за вказаний період на суму 51208,47 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі, та суду пояснив, що у 2003 році він уклав шлюб з потерпілою, у 2004 році у них народилась дочка. У 2004 році з нього були стягнуті аліменти на утримання дочки. Він сплачував аліменти частково і не у повному обсязі. Він недовго не працював. У січні 2012 року він невдало одружився та почав випивати, а потім йому стало все одно, оскільки мати почала хворіти на рак. Зараз він намагається працевлаштуватися у КП «Трамвай». З 2016 року на обліку у Центрі зайнятості він не стояв. Він повністю визнає свою вину, вважає, що теж повинен утримувати дитину, у здійсненому розкаюється. З моменту відкриття кримінального провадження у відношенні нього він нічого на утримання дитини не платив. Він працював неофіційно, але грошей вистачало лише на продукти харчування та ліки. Просив суд розглядати справу із застосуванням ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи та пред`явлене йому обвинувачення йому зрозумілі, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи в порядку ст. 349 КПК України, покарання просила призначити на розсуд суду.
За спільною згодою учасників справи судом ухвалено про можливість розглянути кримінальне провадження без її участі.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та потерпілої, що не заперечували проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною і істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, про що в справі є розписка обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_5 повністю доказана, а його умисні дії органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати установлених рішенням суду коштів на утриманні дитини (аліментів), та існують належні і достатні мотиви та підстави для ухвалення обвинувального вироку.

Обставиною, пом`якшуючою покарання обвинуваченого, суд визнає щиросерде каяття і повне визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд, враховуючи суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 злочину, та особу обвинуваченого, який вину визнав, в здійсненому покаявся, раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання, враховуючи висновок органу пробації, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, з призначенням йому покарання з випробуванням.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 1 ч. 1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- п. 2 ч. 1 - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- п. 2 ч. 3 - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, що знаходиться під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1