Справа № 443/487/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/863/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року про відмову в продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого за ч. 1 ст. 152 КК України ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Миколаївського районного суду Львівської області перебувають матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року відмовлено в продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та обрано йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із використанням електронних засобів контролю на строк два місяці до 01.10.2019 року. Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за першою вимогою до суду; цілодобово не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати дану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів. В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, а тому застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від суду, ухилятись від процесуальних обов`язків під час судового розгляду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, яка проживає в тому ж населеному пункті, що і він.

Також, на час судового розгляду стороною обвинувачення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, оскільки, враховуючи міру покарання, яка може бути застосована до обвинуваченого у разі визнання судом його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 після скоєння кримінального правопорушення переховувався від органів досудового розслідування та був затриманий працівниками поліції.

Крім цього, в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений на час вчинення злочину не працевлаштований, не має постійного джерела доходів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , котрі підтримали подану апеляцію, обвинуваченого та його захисника, які проти вимог апеляції заперечили, вивчивши матеріали апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час досудового розслідування та судового розгляду застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, неодноразово продовжувався.

Відповідно до змісту ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою ж для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Ухвалюючи своє рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, суд в повному об`ємі та правильно дослідив всі обставини справи та вірно оцінив всі наявні ризики, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України, врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

У відповідності до ч.1ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи стороною обвинувачення не наведено жодних підстав та наявність нових ризиків які б слугували підставою продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатньою та необхідною мірою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також суддя вірно дійшов висновку, що ризики перелічені прокурором в своєму клопотання дають підставу для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу, що передбачено ст. 181 КПК України.

Тому доводи апелянта про безпідставність зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року слід залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора - відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4