ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/854/19 Справа № 202/4555/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

представника КПМіськавтопарк - адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами ОСОБА_7 та директора Комунального підприємства Міськавтопарк ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2019 року по кримінальному провадженню за №0000022,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2019 року частково задоволено клопотання директора Приватної фірми «НІК АН» ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.364; ч.1 ст.366; ч.1 ст.365-2; ч.1 ст.362; ч.3 ст.365-2 КК України, та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - автомобільну стоянку, розташовану за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Заводська, будинок 110 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), шляхом накладення заборони відчуження та розпорядження даним об`єктом із подальшою передачею його на відповідальне зберігання Приватній фірмі «НІК АН» ().
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя послався на те, що майно, питання арешту якого порушується, відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, являється об`єктом кримінально-протиправних дій, у зв`язку з чим є необхідність у накладенні арешту на майно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 23 травня 2019 року, мотивуючи тим, що ухвала постановлена без його участі, про існування ухвали стало відомо 06 червня 2019 року з ЄДРСР та станом на час звернення з апеляційною скаргою копію ухвали він не отримував, щодо апеляційних вимог просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання директора ПФ Нік Ан ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000022.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги зазначає, що достатньо тривалий час існують судові спори між ПФ Нік Ан та ОСОБА_7 стосовно автомобільної стоянки, що розташована за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Заводська,110, втім ПФ Нік Ан не є власником вказаного об`єкту нерухомості. Вказує на те, що передання на відповідальне зберігання ПФ Нік Ан автомобільної стоянки є порушенням законних прав і інтересів ОСОБА_7 , оскільки він є добросовісним набувачем спірної автомобільної стоянки. Звертає увагу на те, що в ухвалі слідчого судді зазначений лише перелік процесуальних норм, натомість жодних підстав для застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження не зазначено.
В апеляційній скарзі директор КП Міськавтопарк Дніпровської міської ради ОСОБА_11 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 23 травня 2019 року, мотивуючи тим, що ухвала постановлена без виклику представників КП Міськавтопарк, копію ухвали апелянт не отримував, а про її існування йому стало відомо 10 червня 2019 року, щодо апеляційних вимог просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання директора ПФ Нік Ан ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000022.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги зазначає, що ПФ Нік Ан, якій передано арештоване майно автомобільну стоянку на зберігання, не є власником вказаного об`єкту нерухомості, оскільки постановою Вищого господарського суду України від 26 березня 2014 року встановлено, що ПФ Нік Ан на праві власності належав лише будинок охорони (літ.А-1), права власності у ПФ Нік Ан на автомобільну стоянку ніколи не виникало. Зазначає, що КП Міськавтопарк ДМР є балансоутримувачем земельної ділянки, на якій розташовується арештована автомобільна стоянка. Звертає увагу на те, що слідчий суддя не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права КП Міськавтопарк ДМР завданням кримінального провадження, а також наслідки накладення арешту та передачі її на відповідальне зберігання для територіальної громади міста та третіх осіб.
В запереченні на апеляційні скарги директор ПФ Нік Ан зазначає, що КП Міськавтопарк ДМР та ОСОБА_7 не є особами, яким ч.1 ст.393 КПК України надано право на подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Звертає увагу на те, що КП Міськавтопарк ДМР та ОСОБА_7 протягом п`яти років намагаються у судах довести свою матеріальну заінтересованість та належність їм автомобільної стоянки.
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 , яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги директора КП Міськавтопарк ОСОБА_11 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, потерпілого ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали кримінального та судового проваджень, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суду приходить до наступного.

Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження апелянтами, апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без їх участі, а отже, за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.

Оскільки з наданих матеріалів провадження слідує, що про наявність ухвали слідчого судді від 23 травня 2019 року ОСОБА_7 стало відомо 06 червня 2019 року, а директору КП Міськавтопарк ОСОБА_11 - 10 червня 2019 року, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про пропущення апелянтами строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як слідує з матеріалів провадження, директор приватної фірми Нік Ан ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.364; ч.1 ст.366; ч.1 ст.365-2; ч.1 ст.362; ч.3 ст.365-2 КК України.
В своєму клопотанні ОСОБА_10 зазначив, що 18 квітня 1996 року виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради народних депутатів прийняв рішення № 505 «Про передачу автомобільної стоянки в мікрорайоні «Парус» приватній фірмі «НікАн», яким: 1) передав вищезгадану автомобільну стояку у власність приватній фірмі «НікАн» у рахунок погашення заборгованості відділу комунального господарства виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська перед цією фірмою, що виник у 1995 р.; 2) зобов`язав приватну фірму «НікАн» використовувати територію автостоянки за цільовим призначенням. На підставі зазначеного рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів 29 жовтня 1998 року Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації видало приватній фірмі «НікАн» свідоцтво про право власності на автомобільну стоянку за адресою: АДРЕСА_1 . (реєстровий № 1388-130 у реєстровій книзі № 28 ЮН). Також, у поданому клопотанні заявником висвітлені факти неодноразового переоформлення даного об`єкта нерухомості. Крім того, зазначив, що у слідчому управлінні Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000022, порушене за фактом вчинення державним реєстратором ОСОБА_12 (виконавчий комітет Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області) протиправних дій в частині здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна № 01 (м. Дніпро, вул.Набережна Заводська, буд. 110 автостоянка) за ТОВ «Коваленко і Ко» та директора приватної фірми «НікАн» ОСОБА_10 по даній справі визнано потерпілим. І з метою збереження речових доказів просив накласти арешт на вказану автомобільну стоянку.
Слідчий суддя, розглянувши зазначене клопотання прийшов до висновку, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, являється об`єктом кримінально-протиправних дій та наклав арешт на об`єкт нерухомого майна - автомобільну стоянку, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, будинок 110, шляхом накладення заборони відчуження та розпорядження даним об`єктом із подальшою передачею його на відповідальне зберігання Приватній фірмі «НІК АН».
Втім, апеляційний суд вважає даний висновок слідчого судді необґрунтованим, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що арешт на об`єкт нерухомого майна - автомобільну стоянку, розташовану за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Заводська, будинок 110, був накладений слідчим суддею за відсутності достатніх підстав для цього та з істотним порушенням вимог процесуального закону.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_7 та директора КП Міськавтопарк ОСОБА_11 підлягають задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні клопотання директора приватної фірми «НІК АН» ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000022.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу директора Комунального підприємства Міськавтопарк ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2019 року про арешт об`єкту нерухомого майна - автомобільної стоянки, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, будинок 110 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), шляхом накладення заборони відчуження та розпорядження даним об`єктом із подальшою передачею його на відповідальне зберігання Приватній фірмі «НІК АН» () скасувати.
Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою відмовити в задоволенні клопотання директора Приватної фірми «НІК АН» ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000022, а саме, на об`єкт нерухомого майна - автомобільну стоянку, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, будинок 110 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4