Справа № 740/1590/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/519/19
Категорія - ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000158 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Червоні Партизани, Носівського району, Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 11.05.2017 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців;

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Носівського районного суду від 11.05.2017 року й остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання відбуте ним покарання за вироком Носівського районного суду від 11.05.2017 року й строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 16 січня 2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 838-VІІІ), зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 16 січня 2017 року по день набрання вироком суду законної сили у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 351 грн. 84 коп. процесуальних витрат.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , маючи незняту та непогашену судимість за злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, повторно вчинив новий злочин за наступних обставин.

20 березня 2016 року, в період часу з 02.30 год. по 05.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в палаті № 10 Ніжинської центральної міської лікарні, що знаходиться у м. Ніжин, вул. Московська, 21, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав планшетний комп`ютер «BRAVISNB105 3G», що належить ОСОБА_10 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 1900 грн.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, просив скасувати вирок місцевого суду та закрити провадження щодо нього. Зазначив, що вирок суду першої інстанції ґрунтується на неправдивих показаннях потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Вказав на відсутність доказів вчинення ним крадіжки планшету. У доповненнях до апеляційної скарги зазначив, що на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 838-VІІІ), йому підлягає зарахуванню час перебування у слідчому ізоляторі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Також просив звільнити його з-під варти, посилаючись на повне відбуття строку покарання.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, та показав, що планшетний комп`ютер він не викрадав, потерпілий продав йому планшет за 300 грн., коли вони разом перебували на лікуванні у Ніжинській центральній міській лікарні. Приміщення лікарні ОСОБА_8 покинув рано вранці 20 березня 2016 року, тому що йому необхідно було купити ліки, яких не було в лікарні.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у місцевому суді потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що разом з обвинуваченим перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ніжинської ЦМЛ. В один із вечорів він давав ОСОБА_8 свій планшетний комп`ютер порозважатися, а близько 22-ї години забрав та заховав. Вранці виявив пропажу планшета та відсутність у палаті обвинуваченого, його гіпс знайшли в туалеті. Він зрозумів що обвинувачений викрав планшет і втік.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні місцевого суду пояснила, що була присутня в якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , під час якого останній розповідав як викрав у сусіда по палаті планшет, а потім зняв гіпс у туалеті і втік із лікарні.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 у місцевому суді пояснила, що працює медичною сестрою травматологічного відділення Ніжинської міської лікарні. 19-20 березня 2016 року вона перебувала на зміні та у вечірній час здійснювала обхід палат і бачила що хворий ОСОБА_10 з палати №10, який не міг рухатися, користувався планшетом. Уранці він звернувся по допомогу, оскільки виявив зникнення планшета. Також був відсутній і хворий ОСОБА_8 , який перебував на лікуванні в одній палаті з потерпілим.

Окрім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- заявою потерпілого ОСОБА_10 від 03.02.2017 року, в якій останній просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка у березні 2016 року, під час його перебування на лікуванні у Ніжинській ЦМЛ, викрала у нього планшет «BRAVISNB105 3G» (т.1, а.к.п.57);

- висновком судової товарознавчої експертизи № 196 від 24.02.2017 року, згідно якого ринкова вартість планшетного комп`ютера марки «BRAVISNB105 3G», станом на березень 2016 року, становить 1900 грн. (т.1, а.к.п.60-63);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2017 року, де зафіксовано на місці вчинення злочину - м. Ніжин, вул. Московська, 21, палата №10 травматологічного відділення Ніжинської ЦМЛ, як ОСОБА_8 розповідав про обставини вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що в березні 2016 року знаходився на лікуванні в Ніжинській центральній міській лікарні, з ним в палаті перебувало ще чотири особи. В нічний час, переконавшись, що всі відпочивають, він викрав планшет «BRAVIS» та вискочив з вікна. Через тиждень продав планшет невідомій особі (т.2, а.к.п.46-48).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи обвинуваченого з приводу відсутності доказів вчинення ним інкримінованого йому злочину спростовуються показами потерпілого та свідків, а також даними слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 де останній детально без примусу розповів про обставини викрадення ним планшету. При цьому, протокол проведення слідчого експерименту не містить жодних зауважень учасників з приводу проведеної слідчої дії.

Потерпілий ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Під час судового розгляду даного кримінального провадження у місцевому суді вони були приведені до присяги, а їх показання є логічними, послідовними, вони узгоджуються між собою, а також з іншими матеріалами справи.

Крім того, ані потерпілий, ані свідки не мали підстав для обмови ОСОБА_8 , з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

У той же час, обвинуваченим не було надано жодних доказів, які б спростовували свідчення вказаних осіб і доводили його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Відтак, позицію ОСОБА_8 щодо його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України саме у виді позбавлення волі, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів обвинуваченого з приводу зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 838-VІІІ), слід зазначити наступне.

Оскаржуваним вироком, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 838-VІІІ), ОСОБА_8 зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 16.01.2017 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи, що цим вироком ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, і колегія суддів погоджується з мірою призначеного покарання, станом на 10 вересня 2019 року обвинувачений вже відбув призначене йому покарання.

А тому, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку призначеного йому покарання.

Порушень місцевим судом вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2019 року щодо нього без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку покарання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4