Справа № 168/331/17 Провадження №11-кп/802/485/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою начальника Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 01 липня 2019 року,
В С Т А Н О В И В
Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 01 липня 2019 року відмовлено в задоволенні подання начальника Турійського РС з питань пробації у Волинській області ОСОБА_9 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавлення волі щодо засудженої вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 22 травня 2017 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Велика Соснова Великососновського району Російської Федерації, проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною середньою освітою, розлученої, не працюючої, раніше не судимої до покарання у виді штрафу в розмірі 75 неопопдатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1 275 грн.
Суд своє рішення мотивував тим, що станом на момент розгляду подання, минуло більше, ніж два роки з моменту набрання вироком Старовижівського районного суду від 22 травня 2017 року законної сили, тобто закінчились строки виконання обвинувального вироку, передбачені п.1.ч.1 ст. 80 КК України, а доказів ухилення засудженою ОСОБА_7 від виконання покарання за цим вироком органом пробації не надано.
На вказану ухвалу суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити подання Турійського РС з питань пробації щодо заміни ОСОБА_7 несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Посилається, що засуджена ОСОБА_7 не виконала вирок суду, яким їй призначено штраф. Неодноразово викликалась до суду в межах розгляду відповідного подання, щодо неї судом було застосовано ухвалу про привід, яку виконати не виявилось можливим, у зв`язку не встановленням місця перебування засудженої, тобто на обставини, які на його думку свідчать про ухилення ОСОБА_7 від відбування покарання. З цих підстав прокурор вважає, що перебіг давності виконання вироку, визначений п.1 ч.1 ст. 80 КК України повинен бути зупинений на підставі ч.3 ст. 80 КК України.
Просить апеляційний суд скасувавши ухвалу місцевого суду, призначити новий судовий розгляд цього подання в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За загальними правилами, особа (крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442 КК України, або за інші злочини до довічного позбавлення волі) звільняється від відбування покарання, відповідно до ст. 80 КК України, при наявність трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 КК України строків; 2) невчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) неухилення засудженого від відбування покарання.
Тобто, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином.
Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі N 5-324 кс 15 від 24 грудня 2015 року, згідно якої ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Таким чином, особа визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять.
Ні місцевому, ні апеляційному суду не надано доказів того, що компетентними органами з виконання покарань у виді штрафу вживалися заходи щодо з`ясування підстав, з яких засуджена не сплачувала штраф (чи не могла сплатити штраф з об`єктивних причин, чи в її діях був прямий умисел на несплату штрафу). На думку апеляційного суду сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, оскільки достовірних доказів щодо ухилення обвинуваченою виконання вироку не надано.
Відмовляючи у задоволенні клопотання Старовижівський районний суд дотримався дотримався наведених норм закону, з його висновками погоджується апеляційний суд.

На думку суду, обставини, наведені в апеляційній скарзі прокурора щодо ухилення ОСОБА_7 від відбування покарання є надуманими та не підтверджуються жодними доказами.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, за викладених у ній доводів, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу начальника Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 01 липня 2019 року без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.
Головуючий
Судді