справа № 208/7597/19
№ провадження 1-кс/208/3183/19
УХВАЛА
Іменем України

18 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0002144 від 15.11.2019 року, у вчинені кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, має малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-20.01.2011 вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, ст. 75 КК України іспитовий строк 2 роки, Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.07.2012 іспитовий строк скасовано;

-08.11.2012 вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, ч. 1 ст.71, 72 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

-26.01.2016 вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська за ч.ч.2,3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений в залі суду по відбуттю строку покарання;

-28.12.2016 року вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України, згідно до ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
-06.06.2018 Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, 70 ч.4 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, залік. За ст..72 ч.5 КК України 1 рік 8 місяців 29 днів, звільнився 30.08.2019 року із ДУ «Солонянська виправна колонія №21» по відбуттю строку покарання;

встановив:
Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 185 КК України, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 185 КК України.
15.11.2019 року ОСОБА_7 пред`явлено підозру в тому, що він повторно, 15.11.2019, близько о 05.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) перебував поблизу будинку АДРЕСА_3 , де проживає його знайомий ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_7 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки будь-якого майна, що має матеріальну цінність, поєднаної із проникненням до житла приміщення приватного будинку АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_5 .
З метою реалізації зазначеного умислу ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , де проживає його знайомий ОСОБА_5 , рукою розбив скло у вікні вказаного житлового будинку, вийняв скло, після чого проник в середину будинку.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення будь-якого майна, яке має матеріальну цінність, поєднане із проникненням до житла приміщення приватного будинку АДРЕСА_3 15.11.2019, близько о 05.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, із корисливого мотиву, переслідуючи корисливу мету, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що здійснює безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, незаконно проникнувши до приміщення приватного будинку АДРЕСА_3 викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: цифровий ефірний приймач «Romsat TP-9110 HD», вартістю 270 грн., спричинивши потерпілому майнову шкоду на вказану суму, після чого зник з місця вчинення злочину.
Дії ОСОБА_7 підозрюється у скоєні злочину передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднана з проникненням до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно до санкції статті 185 ч. 3 КК України, покарання яке може загрожувати ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, є позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
Беручи до уваги характеризуючи данні на особу підозрюваного ОСОБА_7 , з метою забезпечення виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобігання ризикам передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором заявлено клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурором та слідчим підтримано заявлене клопотання, та наголошено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому просили обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою, так як особа будучи неодноразово засуджений за корисні злочини, маючи не зняту та непогашену судимість, звільнившись з місць позбавлення полі 30.08.2019 року, на шлях виправлення не став на третій місяць від звільнення вчинив новий тяжкий злочин проти власності, з проникненням у житло.

Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_7 є малознайомою особою. 15.11.2019 року приблизно о 05.00 годині, він прокинувся від шуму, та побачив у приміщення квартири ОСОБА_7 , який проник у неї через вікно. Після між ними виникла розмова, і ОСОБА_7 пішов, а він виявив відсутність майна цифрового ефірного приймача. Претензій до ОСОБА_7 не має.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні вважав, що ризики є невідповідними, бо ОСОБА_7 необхідно надати шанс на виправлення. Крім того, скоєний злочин не є значимим для суспільства та не має тяжких наслідків, а тому вважає що належним чином буде забезпечена поведінка його підзахисного у разі обрання домашнього арешту, в нічний час.

Підозрюваний ОСОБА_7 зазначив, що дійсно він 15.11.2019 року прийшов до будинку ОСОБА_5 у гості, але той не відчинив двері, тому він зняв скло з вікна. Потім ОСОБА_5 його запросив у квартиру, і коли той не бачив, він забрав тюнер. Просить застосувати до нього домашній арешт.

Слідчий суддя, заслухав прокурора, слідчого, потерпілого, захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а саме: протоколом огляду місця події; показаннями потерпілого ОСОБА_5 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_7 для впізнання потерпілому ОСОБА_5 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_7 ; протоколом огляду та вилучення у ОСОБА_7 цифрового ефірного приймача «Romsat TP-9110 HD».
Як встановлено в ході розгляду клопотання, ОСОБА_7 є особою неодноразово судимою, останній раз засуджений за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2018 за ч.3 ст. 185, 70 ч.4 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, залік. За ст..72 ч.5 КК України 1 рік 8 місяців 29 днів, звільнився 30.08.2019 року із ДУ «Солонянська виправна колонія №21» по відбуттю строку покарання, але висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та є особою яка підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти власності, поєднане з проникненням у житло.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Зазначені обставини свідчать про обґрунтованість заявленого ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.
Те що потерпілої особою по даному провадженню є особа ОСОБА_5 , з яким підозрюваний до події був знайомий, а також знайомий і зі свідком ОСОБА_8 , а тому заявлений ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, як можливий вплив на потерпілого та свідка, з метою уникнення можливого покарання за скоєння злочину, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Ризик переховування від органу досудового слідства та суду, також знайшов своє підтвердження, так як з метою уникнення від можливого покарання, враховуючи, що ОСОБА_7 є особою який не має на утриманні сім`ї, а дитина проживає з матір`ю, шлюб його розірваний, а тому також підтверджено ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заявлена позиція стороною захисту та підозрюваним про бажання виправитися і надання шансу ОСОБА_7 не підтверджена жодною обставиною, яка б мала для цього значення, а натомість спростовує можливість такої належної поведінки підозрюваного на іншому більш м`якому запобіжному заході, поясненнями самого підозрюваного який зазначив, що після звільнення з місць позбавлення волі, він мав житло надане його матір`ю та їжу яку також мати забезпечила, що він знайшов неофіційно але місце роботи та мав доходи, але навіть зазначені обставини не зупинили підозрюваного, яким менш ніж через три місяці після звільнення із колонії, вчинив новий тяжкий злочин, направлений проти власності, що підтверджує, що інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зменшить заявлені ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Зважаючи на сукупність ризиків та характеризуючих даних особи підозрюваного, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», а тому клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є обгрунтованим.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
А тому, з врахуванням п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України, підтверджених ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, особи підозрюваного ОСОБА_9 його характеризуючих даних, суспільного способу життя, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання слідчого судді, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати підозрюваного від переховування від органу досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування, в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0002144 від 15.11.2019 року, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0002144 від 15.11.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії вказаного запобіжного заходу вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити у строк до 14.01.2020 року включно.
Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок, після внесення якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1