Житомирський апеляційний суд
Справа №274/66/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 вересня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

23 вересня 2019 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області було продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 (двох) місяців з дня постановлення ухвали.

Своє рішення суддя обґрунтував тим, що виходячи із характеру та ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні злочину, негативної характеристики з місць відбування покарання, наявності судимостей, вчинення злочину при перебуванні на особистому зобов`язанні є достатні підстави вважати доведеним існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 , як вбачається з її змісту, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме на домашній арешт в нічний час.

Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що він має хворого батька, який потребує постійного догляду, має постійне місце проживання, до нього вже був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту порушень умов запобіжного заходу він не допускав, наміру переховуватись від слідства та суду не має.

Вказує, що по справі вже допитаний потерпілий та всі свідки, тому підстав вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України не має.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 23.09.2019 року судом першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора, який просив продовжити відносно обвинуваченого термін тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, обвинувачення у вчиненні інших кримінальних правопорушень, відносно яких в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області перебувають обвинувальні акти, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, у місцях відбування покарання характеризується негативно, а також те, що, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів перебуваючи під кримінальним переслідуванням, під час застосуванням менш суворого запобіжного заходу продовжував вчиняти нові злочини свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою останнього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 вересня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 2 (двох) місяців - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: