КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: №11-кп/824/29/2019 Головуючий суддя в суді 1-і інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 309 КК України Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002874 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Києва, громадянина України, українця, освіта середня-технічна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.03.2005 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

-17.04.2006 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 315 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1 784 грн. 64 коп. процесуальних витрат.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, 3.03.2017 року ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час перебуваючи по вулиці Привокзальна у м. Києві в телефонному режимі з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) домовився за грошові коти у сумі 200 гривень, незаконно придбати психотропну речовину амфетамін для власного вживання, без мети збуту.
В подальшому, 13.03.2017 року приблизно о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_6 біля будинку по вул. Привокзальній в м. Києві шляхом підбору «закладки» - умисно незаконно для власного вживання, без мети збуту, придбав раніше замовлену психотропну речовину амфетамін, масою 0. 202 г, що знаходилась в поліетиленовому пакеті та помістив до зовнішньої кишені своєї сумочки через плече, яка була при ньому, де став незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, в цей же день о 19 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 10/1, ОСОБА_9 було зупинено працівниками поліції, який в присутності понятих добровільно дістав із зовнішньої кишені своєї сумочки через плече, яка була при ньому поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, масою 0,430 г., що в своєму складі містить психотропну речовину амфетамін масою 0,202 г, яку ОСОБА_6 повторно умисно, незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь в суді першої інстанції просить скасувати вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, незаконно призначив невиправдано м`яке покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням, зокрема не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинив злочин маючи непогашену у законному порядку судимість, а також не враховано не бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.
Прокурор стверджує, що наведеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки, та внаслідок формального підходу дійшов помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, вважає дане рішення не відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_6 покарання.
Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на спеціальних обліках, також враховано обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Крім того, проаналізувавши усі обставини, які повинні враховуватися судом при призначенні покарання в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків як щодо виду та розміру покарання, так і щодо можливості виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без його ізоляції від суспільства, та на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі стосовно незаконного призначення судом першої інстанції ОСОБА_6 занадто м`якого остаточного покарання із застосуванням ст. 75 КК України, на переконання колегії суддів, також є необґрунтованими.
Оскільки, як вже зазначалось, при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, на виконання вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, відсутність тяжких наслідків з огляду на зміст та характер злочинного діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності таких, які б його обтяжували, і з урахуванням сукупності зазначених даних дійшов правильного висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку. Також колегією суддів враховано, що обвинувачений з 02.09.2019 року працевлаштований на ПП «Степс», на посаду вантажника, за період роботи зарекомендував себе з позитивної сторони.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок в оскарженій його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає законних підстав для його скасування, як про те просить прокурор в поданій апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_6 визнаного винним за ч.2 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

___________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4