ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/828/19 Справа № 185/4844/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001061, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: с.Велико-Михайлівка Покровського району
Дніпропетровської області, громадянина України,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 липня 2019 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_6 , не підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів про вчинення ним даного кримінального правопорушення. Вказує на те, що слідчим та прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисників не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 25 травня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що виразилося у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 24 травня 2019 року, згідно якого підтверджується наявність торгівельного павільйону «Візікс», який розташований в районі Торгівельного центру по вул. Західнодонбаській м. Павлограда Дніпропетровської області, під час якого виявлено та вилучено три кухонних ножі та плями речовини бурого кольору; протоколом огляду речей потерпілого ОСОБА_8 від 25 травня 2019 року, згідно якого виявлено пошкодження на футболці постраждалого у вигляді пошкодження тканини та плям бурого кольору (в області грудної клітини); протоколом огляду приміщення квартири АДРЕСА_3 від 25 травня 2019 року, згідно якого був виявлений та вилучений одяг підозрюваного ОСОБА_6 , який був вдягнений на ньому під час вчинення протиправних дій; показами свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що після 19 год. 24 травня 2019 року до торгівельного павільйону, де вона працює продавцем, зайшов невідомий чоловік, який влаштував сварку з приводу надання йому здачі у вигляді монет та в подальшому висловлювався на її адресу словами нецензурної лайки. Побачивши таку поведінку того чоловіка її співмешканець ОСОБА_6 зробив зауваження чоловікові, та потім, з метою вирішення конфлікту, її співмешканець вийшов з павільйону. Через якісь час ОСОБА_10 повернувся до павільйону та повідомив, що він піде до дому; показами свідка ОСОБА_11 , яка показала, що приблизно о 21 год. 24 травня 2019 року до неї зателефонувала матір ОСОБА_9 , яка повідомила, що в кіоску виник конфлікт та співмешканець ОСОБА_6 «підрізав» того чоловіка, який влаштував конфлікт; показами лікаря КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4» ДОР», який показав, що 24 травня 2019 року до лікувального закладу поступив ОСОБА_12 з діагнозом у вигляді колото-різаної рани лівої половини грудної клітини, лівобічного пневмотораксу.
Що стосується доводів захисників про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, існує ризик, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків щодо зміни їх показів на його користь.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3