Справа № 453/463/19
№ провадження 1-кп/453/69/19
В И Р О К
іменем України

30 вересня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4
та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 13.02.2019 року о 10 год. 00 хв., реалізовуючи свій намір на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно-небезпечні характер й наслідки своїх дій, бажаючи їх настання, шляхом відчинення металевої защіпки на дверях, проник до господарської будівлі у господарстві гр. ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_7 майно, а саме металеві каструлі, миски, троси, бляхи для перекриття, обручі на колеса від возу, стовпчик у виді труби, болти, гайки, шурупи, ланцюги, загальною вагою 150 кг, вартість котрого як металобрухту становить 5 грн. за 1 кг, загальною вартістю 750 грн.; металевий молот вартістю 400 грн.; точильний електричний станок вартістю 1 000 грн., після чого утік з місця події, а усім таємно викраденим розпорядився на свій розсуд. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2 150 грн..

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. Зазначив, що дійсно 13.02.2019 року таємно проник до господарської будівлі добре знайомого йому сусіднього господарства гр. ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_1 , де він часто бував та допомогав, звідкіля викрав старі металеві каструлі, миски, троси, бляхи для перекриття, обручі на колеса від возу, стовпчик у виді труби, болти, гайки, шурупи, ланцюги, молот, а також точильний електричний станок, котрі мав намір здати на металобрухт, а за виручене отримати гроші. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, так як він сприяв слідству, а заподіяна ним майнова шкода потерпілій ОСОБА_7 відшкодована добровільно у повному обсязі. З урахуванням наведених обставин у поданій суду письмовій заяві від 30.09.2019 року просить при обранні йому міри покарання застосувати положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, а інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції з вказано приводу, заслухавши думку присутніх учасників судового провадження та взявши до уваги позицію потерпілої ОСОБА_7 , викладену у поданій нею на адресу суду 23.07.2019 року заяві, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при призначенні йому покарання, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за зареєстрованим місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КЗ «Сколівська центральна районна лікарня» Сколівської РР не перебуває, раніше не притягався до кримінальної відповідальності і судимостей не має, а також той факт, що він повністю визнав свою вину. Суд враховує і те, що потерпіла ОСОБА_7 подала суду письмову заяву від 23.07.2019 року, в якій вказала, що будь-яких претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, цивільного позову заявляти наміру не має, просить обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати.

Також, як вбачається із виконаної органом з питань пробації досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 , результати його оцінки показали середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а тому орган пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, також окремих осіб.

З урахуванням наведених обставин суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, - у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією зазначеної статті.

Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, визначені у ст. 76 КК України як обов`язкові.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд не вбачає, оскільки наявність у справі кількох пом`якшуючих обставин, у поєднанні з іншими дослідженими матеріалами кримінального провадження, у тому числі й досудовою доповіддю про обвинуваченого, де зазначеного про середній ризик вчинення ним повторного злочину, не свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність встановлених даних про особу обвинуваченого, міру покарання у виді позбавлення волі на мінімально визначений санкцією статті строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на певний строк суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «RENAULT TRAFIC» державний номерний знак НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_8 .

Речові докази: металевий молот та електричний точильний станок, - повернути власнику ОСОБА_7 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1