ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2119/19 Справа № 206/3199/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2019 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 смт. Межова, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого,
про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2019 року подання начальника ДУ Ігренський ВЦ №133 задоволено, засудженого ОСОБА_6 звільнено від подальшого відбування покарання у виді обмеження волі умовно-достроково на 1 рік 4 місяця 14 днів.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, засуджений за весь час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, має 3 заохочень, стягнень не має, відбув більш 1/2 частини призначеного строку покарання, провину в скоєному злочині визнав, тому, на думку суду, наявні підстави вважати, що засуджений ОСОБА_6 підлягає умовно-достроковому звільненню.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, та винести нову, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 81 КК України.
Вимоги скарги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 судимий за ч.1 ст. 122 КК України вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року, за яким відбуває покарання. Також, прокурор вказує на те, що відповідно до записів (результатів оцінювання) у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_6 від 01 травня 2018 року - Засуджений стає на шлях виправлення, 01 листопада 2018 року - Засуджений став на шлях виправлення, 01 травня 2019 року - Засуджений довів своє виправлення. При цьому звертає увагу, що згідно протоколу засідання комісії установи №21 від 07 листопада 2018 року відмовлено ОСОБА_6 у застосуванні до нього ст. 82 КК України у зв`язку з тим, що не став на шлях виправлення. Окрім того, прокурор вважає, що суд першої інстанції не врахував особу засудженого, якому було змінено відбування покарання з іспитовим строком на обмеження волі.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, засудженого, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування до засудженого умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання ДУ Ігренський ВЦ № 133 щодо ОСОБА_6 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 відбуває покарання у виді 3 років обмеження волі, призначеного йому вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Приймаючи рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, судом першої інстанції враховано, що за час відбування покарання ДУ «Ігренський виправний центр (№133)» з 01 листопада 2017 року він характеризується позитивно, порядок відбування покарання у виді обмеження волі та обов`язки, встановлені правилами внутрішнього розпорядку виконує, має 3 заохочення, стягнень не має. Окрім цього, засуджений працевлаштований на власному виробництві на підставі цивільно-правового договору під № 30 від 01 квітня 2019 року. Відповідно до довідки про доходи від 10 червня 2019 року загальна сума доходу останнього за період з 01 листопада 2017 року по 01 травня 2019 року складає 6882,11 гривень. ОСОБА_6 до праці ставиться сумлінно, підтримує взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних відносин з представниками адміністрації, ввічливий, тактовний. При цьому, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально та з розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі, в програмі диференційованого виховного впливу «Професія». Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них передачі.

Надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявність підстав для застосування щодо засудженого ст. 81 КК України.

Вирішуючи питання обґрунтованості судового рішення колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, до кримінальної відповідальності притягується вперше та за час відбування покарання характеризувався позитивно, був працевлаштований, приймав участь у житті установи, не піддавався стягненням, що у сукупності вказує на усвідомлення ним своєї вини та доведення виправлення ставленням до праці.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість судового рішення, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність його умовно-дострокового звільнення, навівши при цьому докладні мотиви свого рішення.

Ті обставини, що на засіданні адміністративної комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні пільги, передбаченої ст. 82 КК України, на переконання колегії суддів, слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання не можуть, як і вказувати на те, що поведінка засудженого не зазнала позитивних змін.

Щодо доводів прокурора про те, що поведінка ОСОБА_6 не є сталою, про що свідчать результати оцінювання, зазначені записи в щоденнику індивідуальної роботи, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини враховуються при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого виключно у сукупності з іншими відомостями про його особу та не є самостійною підставою для відмови у ньому.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2019 року про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4