УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року слідчий суддя Октябрський районний суд м.Полтави ОСОБА_1 , розглянувши заяву про самовідвід слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2019 року до провадження слідчого судді надійшла вищевказана заява про самовідвід слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_2 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо ТУ ДБР у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.12.2019 року.

В судове засідання слідчий суддя ОСОБА_2 не з`явилась, направила повідомлення в якому прохає слухати самовідвід у її відсутність, пояснення надати не бажає.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 12.12.2019 року до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_2 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо ТУ ДБР у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.12.2019 року.

Слідчим суддею ОСОБА_2 13.12.2019 року заявлено самовідвід.

В заяві слідчий суддя вказала, що заявник ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про злочин до ЄРДР за його заявою, у якій він повідомив про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 . Оскільки з цим суддею вона перебуває в особливих відносинах, пов`язаним із навчанням за програмою «Стандарти прав людини в практиці адвокатів та суддів», яке передбачало також і неформальне спілкування, то не може до даного судді ставитися об`єктивно і неупереджено.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Вказані обставини у заяві про самовідвід не є такими, що ставлять під сумнів законність дій судді та її неупередженість. Разом з тим на підтвердження доводів зазначених у самовідводі, слідчому судді не надано жодного доказу.

Інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді не встановлені.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ч.1 ст.75 КПК України, для відводу слідчого судді ОСОБА_2 у зв`язку з чим у задоволенні заяви про самовідвід необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про самовідвід слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_2 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо ТУ ДБР у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.12.2019 року - відмовити.

Матеріали скарги № 554/11117/19, № 1-кс/554/17258/2019 передати до канцелярії суду для передання раніше визначеномуслідчому судді згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 12.12.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1