ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
Справа: № 642/2836/19 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/3066/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 05 09 2019 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною ухвалою залишено без змін запобіжний захід щодо обювинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою та продовжено строк цього запобіжного заходу до 03 11 2019 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу в частині застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування таких вимог навів норми національних та європейських нормативно-правових актів та зазначив, що прокурором не доведено жодну з обставин, передбачену ст.194 КПК України, зокрема, доказів його винуватості у інкримінованих йому правопорушеннях та ризиків, передбачених ст.177 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити вимоги апеляційної скарги обвинуваченої без задоволення.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, вислухавши думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного національного та міжнародного законодавства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
У відповідності до положень ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
В обґрунтування ухвали суд зазначив, що термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого закінчується 15 09 2019 року, судовий розгляд даного провадження триває, тому, виходячи з необхідності уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України та які були встановлені судом під час застосування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із ступеня тяжкості та інкримінованих його злочинів, а також тієї обставини, що підстави для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали.
При цьому, суд дійшов висновку, що в ході розгляду даного клопотання прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України,
Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі обвинуваченим не зазначено будь-яких вагомих доводів, які б спростовували обґрунтовані висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Доводи обвинуваченого про те, що оскаржувана ухвала не має юридичної сили, оскільки, як він вказує у апеляції, судом, протягом встановлених процесуальним законом 5 днів, не було складено повний текст судового рішення та не надано йому таке рішення для ознайомлення, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
Так, на а.с.5 міститься розписка обвинуваченого, з якої вбачається, що 10 09 2019 року він отримав копію ухвали від 05 09 2019 року.
Тобто, жодних процесуальних порушень судом першої інстанції допущено не було.
З огляду на наведене, усі обставини, на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, досліджувалися судом першої інстанції та їм надана відповідна оцінка при ухваленні рішення щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.
За таких обставин ухвала є законною, тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 05 09 2019 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03 11 2019 року, включно, щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:
____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4