КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1803/2019 Головуючий у І-й інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0005831 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 286 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимої,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнана винуватою за ч.1 ст.286 КК України і їй призначено покарання у виді штрафу у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 5100грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

Цивільні позови ОСОБА_10 задоволено та визначено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 88589 грн.62коп. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою у тому, що вона 01.07.2018 близько 03.50 год., керуючи автомобілем «Jaguar Х-type» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Драйзера зі сторони вул. Радунська в напрямку проспекту Маяковського в м. Києві, в порушення вимог п.1.3, пп. б п.2.3, п.16.1, п.12.1, не виконала вимоги дорожнього знаку п.33.2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , в результаті чого пасажиру автомобіля «ГАЗ» ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці в середній третині зі зміщенням уламків, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченої просить скасувати вирок суду у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 і вичерпанням можливості їх отримати.

Вважає висновок експерта № 1225/Е від 25.07.2018, яким встановлено, що ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, недопустимим доказом з огляду на положення ст. 86 КПК України, однак суд 1-ї інстанції цього не взяв до уваги.

Також зазначає, що цивільний позов у кримінальному провадженні було заявлено потерпілою під час судового розгляду, тобто після закінчення підготовчого судового засідання і призначення справи до розгляду, з огляду на що суд не прав права приймати даний позов до розгляду.

Вважає, що цивільний позов ОСОБА_10 не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_10 просить вирок суду 1-ї інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, як необґрунтовану.

Просить врахувати, що на момент звернення з цивільним позовом, прокурором не було направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 до суду для розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та представника потерпілої, які проти неї заперечили, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, підтвердженим зібраними у встановленому законом порядку доказами, ретельно перевіреними та належним чином дослідженими в судовому засіданні, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_6 в порушенні нею п.1.3, 2.3б, 16.1, 12.1, вимог дорожнього знаку п.33.2.2 ПДР України, внаслідок чого пасажиру автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці в середній третині зі зміщенням уламків, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, доводами апеляційної скарги захисника не спростовуються.

З показань потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що 01.07.2018 приблизно о 03.50 год. вона разом з іншими працівниками авіакомпанії ТОВ`АНДРА ЕЙР» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повертались додому з міжнародного аеропорту «Бориспіль» після завершення авіарейсу на автомобілі авіакомпанії «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 та рухались по вул. Бальзака зі сторони вул. Ніколаєва в бік вул. Милославської в м. Києві. Проїжджаючи перехрестя між вулицями Бальзака та Драйзера в ліву бокову частину їх автомобіля в`їхав автомобіль Jaguar X-type, внаслідок чого вона отримала закритий перелом правої ключиці в середній третині зі зміщенням уламків.
Аналогічні показання в судовому засіданні суду 1-ї інстанції надали й свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не довіряти яким суду підстав немає.

З показань свідка ОСОБА_11 , водія автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 вбачається, що під`їжджаючи до перехрестя вул.Бальзака-Драйзера, він побачив, що перехрестя не регулюється, а світлофор працює в режимі жовтого миготіння. Оскільки, відповідно до дорожніх знаків розміщених на перехресті, в його напрямку був дорожній знак 2.2 «Головна дорога» він, маючи право першочергового проїзду перехрестя, продовжив рух. В цей час зненацька у ліву бокову частину його автомобіля в`їхав автомобіль Jaguar X-type, який здійснював рух через перехрестя в порушення дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Крім того, з показань обвинуваченої ОСОБА_6 в суді 1-ї інстанції вбачається, що вона не заперечує факт виникнення ДТП, яка сталося, на її думку, у зв`язку з темною порою доби, поганими погодними умовами та поганою видимістю дорожніх знаків, через що вона не помітила дорожній знак «Проїзд без зупинки заборонено», та внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Крім показань обвинуваченої, потерпілої та свідків ДТП, встановлені судом обставини підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 01.07.2018 і схемою до нього; даними відеозапису дорожньо-транспортної пригоди 01.07.2018, з якого вбачається, що 01.07.2018 о 03.50 год. на перехресті вул. Бальзака-Драйзера світлофор працював в режимі жовтого миготіння, та як по вул. Бальзака зі сторони з вул. Милославська на перехрестя виїхав автомобіль «Дачіа», а назустріч йому автомобіль «ГАЗ». Також, в цей час по вул. Драйзера на перехрестя виїхав автомобіль Jaguar X-type, який проїжджаючи перехрестя, вдарив у ліву передню частину автомобіля «ГАЗ».
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими, як і доводи апеляційної скарги про те, що середньої тяжкості тілесні ушкодження, отримані потерпілою ОСОБА_10 , могли утворитися за інших обставин, ніж за наслідками ДТП від 01.07.2019, що підтверджується даними висновку експерта №1225/Е від 25.07.2018, який відповідає вимогам ст.ст.101,102 КПК України, є вмотивованим, ґрунтується на доказах, які є допустимими, та був відкритий сторонам кримінального провадження у відповідності до вимог ст.290 КПК України, про що вказано у вироку, у зв`язку з чим доводи сторони захисту стосовно його недопустимості, є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Отже, з урахуванням того, що здобуті у кримінальному провадженні докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими і не викликають сумніву в їх достовірності та достатності для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винуватості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_6 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке полягає в умисному порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, є правильним, і підстав для його пом`якшення не вбачається.

Зокрема, судом 1-ї інстанції враховано суспільну небезпечність, обставини і наслідки злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась, задовільно характеризується за місцем реєстрації, її матеріальне становище і те, що вона має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, 2009 та 2017 років народження, перебуває у декретній відпустці, а отже висновок суду про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді штрафу, є достатнім для цього.
Довід апеляційної скарги про те, що суд 1-ї інстанції не мав права приймати цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до розгляду, задоволенню не підлягає, оскільки згідно вимог ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом

несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, які судом 1-ї інстанції дотримані у повній мірі.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року відносно ОСОБА_6 - без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4