Справа № 274/3835/17
Провадження №1-кп/0274/194/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2019 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ "Житомирська виправна колонія (№ 4)" кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.09.2017 за № 0001374 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лутівка Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину відбував покарання в ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108)", раніше судимого:
- 06.04.2011 Радомишльським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з виробуванням іспитовим строком на 1 рік;
- 04.07.2011 Радомишльським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки. Звільнений 30.07.2013 по відбуттю іспитового строку;
- 02.06.2015 Радомишльським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 9 місяців, звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.
- 02.12.2015 Радомишльським районним судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 9 місяців;
- 15.08.2017 Радомишльським районим судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи особою, яка відбуває покарання за вчинення умисних злочинів у виді обмеження волі, в державній установі «Бердичівський виправний центр (№ 108)» Міністерства юстиції України, на шлях виправлення не встав та вчинив рецидив злочинів.
ОСОБА_4 з 14.07.2016 відбуває покарання в державній установі «Бердичівський виправний центр (№ 108)» за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 9 місяців обмеження волі.
19.07.2016 засудженому ОСОБА_4 під підпис роз`яснено, що межею Бердичівського виправного центру (№ 108) є периметр житлової та виробничої зон, а також по периметру складських приміщень установи. Також межею Бердичівського виправного центру (№ 108) для засуджених, які працевлаштовані на контрагентських або виробничих об`єктах, установлюються на межі відповідного об`єкта, для засуджених, які проходять стаціонарне лікування або медичний огляд у лікувальних закладах МОЗ України - по території цих закладів в порядку, передбаченому чинним законодавством, розпорядок дня та правила поведінки, попереджено про дисциплінарну відповідальність за їх порушення та кримінальну відповідальність по ст. 390 КК України за ухиляння від відбування покарання у виді обмеження волі.
04.09.2017 на підставі договору, укладеного між ФОП « ОСОБА_5 » та державною установою «Бердичівський виправний центр (№ 108)», наказу начальника установи № 66 від 21.08.2017, засудженого ОСОБА_4 виведено в супроводі працівника установи за межі установи для роботи на контрагентському об`єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .
04.09.2017 о 14 год. 00 хв. працівником установи молодшим інспектором ВНіБ ОСОБА_6 , який здійснював нагляд на вказаному контрагентському об`єкті, виявлено відсутність засудженого ОСОБА_4 про що повідомлено начальника установи та розпочато першочергові розшукові заходи.
06.09.2017 засудженого ОСОБА_4 було затримано та 06.09.2017 о 22 год. 00 хв. доставлено до виправного центру.
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місця обмеження волі, перебуваючи на контрагентському об`єкті ФОП « ОСОБА_5 », самовільно залишив його межі.
Кримінальна відповідальність за злочин у вчиненні якого визнається винуватим ОСОБА_4 , передбачена ч. 1 ст. 390 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого діяння визнав повністю. Суду повідомив, що дійсно мали місце події викладені в обвинувальному акті. Йому дійсно було відомо про кримінальну відповідальність за самовільне залишення місць обмеження волі. В виправному центрі його не було два дні. Весь цей час був у свого знайомого. Вину визнає. У вчиненому щиро розкаюється.

Зважаючи на повне визнання винуватості самим обвинуваченим, за клопотанням прокурора погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши наведені докази з точки зору достатності та взаємозв"язку, суд вважає винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого діяння доведеною повністю.
Дії ОСОБА_4 , які виразилися у самовільному залишенні місця обмеження волі, вчинені особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 390 КК України.
При визначенні покарання обвинуваченому, суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 1 ст. 390 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, вчинив злочин в період відбування покарання у виді обмеження волі, свою вину у скоєному визнав, за місцем відбування покарання характеризувався посередньо, працював на контрагентському об"єкті за межами установи, за сумлінне ставлення до праці мав одне заохочення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на те, що злочин обвинуваченим скоєно до постановлення попереднього вироку відносно нього, остаточне покарання йому суд визначає в порядку ч. 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд не вирішує, оскільки в матеріалах кримінального провадження, процесуальних документів, які б свідчили про надання речам, документам статусу речових доказів немає.

Документів, які б свідчили про накладення арешту на майно обвинуваченого або інших осіб до суду не подано.

Враховуючи призначене покарання, відсутність клопотання про застосування запобіжного заходу, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Остаточне покарання ОСОБА_4 визначити в порядку ч. 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначених за даним вироком а також за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.08.2017, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання рахувати з часу його затримання, зарахувавши в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.08.2017.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам справи право на отримання копії вироку в суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1