Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/435/19 Провадження № 1-кп/528/85/19
В И Р О К
Іменем України

17 грудня 2019 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка Полтавської області кримінальне провадження № 0000002, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2019, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Наталівка, Гребінківського району Полтавської області, українець, громадянина України, освіта середня, працює водієм ШЧ-11, не одружений, на утриманні осіб не маючий, військовозобов`язаний, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

судом визнано доведеним, що 02.01.2019 близько 14 год 10 хв ОСОБА_3 знаходився поблизу подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , де в нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел на нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , внаслідок чого обвинувачений, діючи умисно та протиправно, наніс один удар кулаком лівої руки, в область обличчя ОСОБА_8 , після чого наніс один удар ногою в область коліна правої ноги, чим відповідно до висновку судово-медичного експерта № 005 від 16.01.2019, спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та забитою раною слизової оболонки верхньої губи і гематоми передньої поверхні правого колінного суглобу, що утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею в результаті близько (не менше) двох травмо контактів у вказані ділянки і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після допиту свідків та дослідження письмових та відео доказів, обвинувачений ОСОБА_3 погодився надати покази в судовому засіданні та, не визнаючи себе винним за пред`явленим обвинуваченням пояснив, що 01.01.2019 він надвечір виїжджав з дому та відчув якусь перешкоду для виїзду. Як виявилось, це був його сусід ОСОБА_10 , з яким відразу виник конфлікт, який, на думку обвинуваченого було того вечора вичерпано. Причиною конфлікту стала собака ОСОБА_3 . Однак, наступного дня 02.01.2019, вони знову побачилися на вулиці, відбувався взаємообмін нецензурними словами, голосно та емоційно. В цей час з`явилася ОСОБА_8 та втрутилася в чоловічу сварку, після чого, за словами обвинуваченого, виник серйозний конфлікт. Повністю заперечив нанесення потерпілій ударів, вказав, що замахнувся на її чоловіка, а стосовно неї жодних дій щодо умисного нанесення тілесних ушкоджень не вчиняв. Неодноразово вказував, що на відео доказі відсутні сліди спричинення тілесних ушкоджень на обличчі потерпілої, як і відсутня свідок ОСОБА_11 , бо, вказав, її не було під час конфлікту 02.01.2019. Цього дня ОСОБА_10 повідомив на вулиці ОСОБА_3 , що ОСОБА_8 написала заяву в поліцію за неналежне утримання ним собаки. Обвинувачений вказав, що собака породи німецька вівчарка, отримав її у подарунок у 2009 році. Вдень тримає собаку у вольєрі, а на ніч випускає з метою охорони садиби, яка належним чином огороджена, за весь час жодного випадку, щоб вона когось покусала не було, заяв та скарг від жителів м. Гребінка не надходило. Сама ж собака не агресивна, раніш діти сусід, в т.ч. потерпілої, ходили постійно до них в двір та не боялися собаки. Після заметілей висота снігу була така, що собака ставала на задні лапи та її голову було видно через паркан на вулицю, а ОСОБА_10 01.01.2019 санями вдарив по паркану так, що пошкодив його. Спростував пояснення свідків, що собака вийшла через відчинені двері гаража на вулицю. Погроза, висловлена сім`ї ОСОБА_12 , що застрелить їх всіх, була емоційної, оскільки в нього немає рушниці взагалі. Не дочекався приїзду поліції, бо так вирішив на той момент. Пізніше приїхав з товаришами, на вулиці вже нікого не було. Під час судових дебатів вказав, що свідок ОСОБА_11 має мотив свідчити проти нього, оскільки, за словами обвинуваченого, вона в свій час позичила в нього кошти та не віддала. Вини не визнав.

Крім показів самої обвинуваченого, його вина в умисному нанесенні тілесних ушкоджень підтверджується показами потерпілої та свідків.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_8 вказала суду наступне. 1 січня 2019 року її чоловік з дітьми поверталися до дому з гірки, коли проходили повз подвір`я ОСОБА_3 , з нього вибігла вівчарка, чим дуже налякала дітей. Чоловік відбивався від собаки та відганяв її від дітей. ОСОБА_3 в нетверезому вигляді вийшов та почав скандалити, тому потерпіла написала заяву в поліцію з цього приводу. Наступного дня 2 січня 2019 року, її діти та чоловік збиралися їхати до Києва, близько 14 год автомобіль виїхав з подвір`я, ОСОБА_8 в той час була в будинку була в будинку коли до неї забігли діти і сказали, що «там прийшов дядя ОСОБА_13 п`яний»; вона вибігла босоніж без верхнього одягу на вулицю та побачила, як ОСОБА_3 агресивно вів себе, кричав на її адресу: « ОСОБА_14 , ти написала маляву, іди сюди!». Діти були вкрай перелякані неадекватним станом обвинуваченого та певні події, які відбувалися дещо пізніше, вони зафіксували на відео в телефоні. Сам же ОСОБА_3 , побачивши потерпілу лівою рукою завдав удар кулаком у верхню губу. Після цього потерпіла почала кричати сину, щоб той знімав на телефон все що відбувається, а чоловіка просила не чіпати ОСОБА_3 , який вигукував різні погрози в адресу потерпілої. Другий удар він наніс ногою в пах, після цього удару залишився синець. Третій удар - ногою в лікоть в той час коли потерпіла почала телефонувати до поліції, ногою обвинувчений вибив в неї з рук телефон, після цього сів у машину та поїхав. Внаслідок цього до ОСОБА_15 на виклик приїхали швидка допомога та поліція, чоловік з дітьми залишилися з нею та до Києва не поїхали. Сама ж ОСОБА_8 з 03.01.2019 внаслідок завдання таких ударів знаходилась на стаціонарному лікуванні в лікарні, де їй призначили лікування, разом з нею був її чоловік. Під час конфліктної ситуації та нанесення ударів свідками були: ОСОБА_16 , яка є сусідкою потерпілої, присутня була біля свого подвір`я; чоловік потерпілої, якому вона заборонила вчиняти будь-які дії в цій конфліктній ситуації; а також її діти, що знімали подію (окремі її частини) та телефон. ОСОБА_8 окремо звернула увагу суду, що 02.01.2019 ОСОБА_3 сам прийшов до їх подвір`я, жодної провокації після події 01.01.2019 з їх сторони обвинуваченому не було. У судовому засіданні 11.12.2019 потерпіла ОСОБА_8 попросила вибачення у ОСОБА_3 за висловлену в його адресу погрозу.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 - чоловік потерпілої, пояснив суду, що конфлікт розпочався 01 січня 2019 року, коли він з дітьми повертався з гірки, де каталися на санках. Як минали двір, двір де мешкає ОСОБА_3 , на сина напала собака-вівчарка, власником якої є сам ОСОБА_3 . Ця собака постійно ходить без прив`язу в дворі обвинуваченого, а в той час вибігла на вулицю через відкриті двері гаража. Чоловік почав відганяв собаку санками, які ніс в руках, а з двору вибіг ОСОБА_3 , який потім йшов за ними та почав ображати і викрикувати непристойні слова. Дружина підійшла до них та під час скандалу зателефонувала в поліцію (телефонувала тричі). Наступного дня, коли ОСОБА_10 з дітьми збирався їхати до Києва, прийшов ОСОБА_3 , почав сварку, та вигукував різні погрози. Діти покликали матір, а як та вийшла на подвір`я, обвинувачений кинувся до неї, кричав, що вона написала заяву до поліції. В подальшому, після підтвердження потерпілою того, що вона дійсно написала заяву в поліцію, ОСОБА_3 наніс перший удар рукою в обличчя. Самих ударів було три. Дружина просила, щоб чоловік не чіпав ОСОБА_3 . Далі син почав знімати, зокрема після того, як ОСОБА_17 наніс удари пішов до машини. Також обвинувачений кричав і погрожував, що пристрелить. Сусідка навпроти ОСОБА_18 стала свідком всього що відбувалося на подвір`ї у ОСОБА_12 , вона постійно знаходилася біля свого двору.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 надала суду такі свідчення. Перебуваючи в своєму будинку, вона почула крики на вулиці і вирішила подивитися, що там відбувається, а коли вийшла на вулицю, побачила, що в дворі сусідів ОСОБА_8 стояла без верхнього одягу та взуття, а ОСОБА_3 , перебуваючи в нетверезому стані, кричав на неї. Потім було два удари: перший удар здійснив біля воріт, лівою рукою в обличчя, розсік губу потерпілій; другий удар - ногою, напевно, лівою, в районі бедра, конкретизувати не може. Як вибивав телефон з рук потерпілої свідок не бачила, напевно рукою, бачила як ОСОБА_19 вже піднімала телефон з землі. Вказала, що ОСОБА_3 застосовував силу. Також свідок бачила кров на губі потерпілої, наступного дня губи були розпухлі. ОСОБА_20 кричала дітям, щоб вони знімали все, що відбувається на подвір`ї. Під час всього конфлікту свідок ОСОБА_11 за учасниками не переміщалася, стояла біля свого двору. Свідок вказала, що вона є хрещеною матір`ю дитині співмешканки ОСОБА_3 , з самим обвинуваченим перебуває в конфліктних відносинах. Крім цього, пояснила суду, що собака обвинуваченого досить часто відв`язана перебуває в його дворі та сусідньому, по вулиці не бігає, випадків, щоб вона когось покусала не було, але люди бояться проходити повз двору, знаючи про це. Також свідок негативно охарактеризувала самого ОСОБА_3 , вказала, що він обзиває її дітей та загалом погрожує родині. Допитана повторно у судовому засіданні 11.12.2019 свідок ОСОБА_11 спростувала твердження сторони захисту, що її не було під час конфлікту 02.01.2019 на вулиці. Вказала, що вона з самого початку конфлікту знаходилась біля свого двору, біля калітки, нікуди не відходила, а її чоловік не був свідком йього, лише виніс їй верхній одяг.

У судовому засіданні за правилами ст. 354 КПК України було допитано в присутності батьків неповнолітніх ОСОБА_21 , та ОСОБА_22 по 14 років кожному, діти ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Стороною захисту - адвокатом ОСОБА_9 , було заявлено клопотання про залучення при допиті дітей педагога чи психолога, прокурор та представник потерпілої у задоволенні клопотання не вбачають необхідності, так як при допиті дітей присутні батьки, що відповідає правилам вказаної статті, суд на місці ухвалив відмовити в задоволенні клопотання.

Неповнолітній свідок ОСОБА_23 в присутності батьків надала суду такі пояснення, 01 січня 2019 року у вечірній час, коли вони з батьком поверталися з гірки на них напала собака ОСОБА_3 , яка вибігла на вулицю через відкриті двері гаража, а так як брат ОСОБА_24 боїться собак, батько відганяв її від дітей санками. В цей час з двору до них вийшов ОСОБА_3 та почав сварку з їх батьком, він почав кричати на ОСОБА_10 , тому ОСОБА_12 подали заяву до поліції. Наступного дня, коли вони складали речі до машини та збиралися їхати до Києва, до їх двору прийшов ОСОБА_3 , почав кричати та погрожувати, що перестріляє всіх. Діти покликали маму, коли вона вийшла на вулицю ОСОБА_3 побіг до неї та почав кричати, що вона написала на нього заяву в поліцію. Після цього обвинувачений наніс перший удар лівою рукою в губу, а другий удар - лівою ногою в область ноги потерпілої. Коли ОСОБА_8 тримала в руках телефон і хотіла викликати поліцію, ОСОБА_3 наніс третій удар своєю ногою в руку потерпілої. Брат почав знімати на телефон після того, як обвинувачений наніс перший удар потерпілій. Коли ж ОСОБА_3 наносив перший удар рукою свідок знаходилася від матері на відстані приблизно 1м, а під час ударів ногою ОСОБА_25 перебувала на відстані 2-3 м, мама стояла до неї на пів оберту. На запитання адвоката ОСОБА_9 , відповіла, що вона чітко відчувала, як від ОСОБА_3 тхне алкоголем з такої відстані. Після третього удару ОСОБА_17 сів у машину і поїхав. Потім приїхала поліція, далі ОСОБА_25 присутня не була, що відбувалося далі не бачила.

Неповнолітній свідок ОСОБА_26 в присутності батьків надав суду такі пояснення. Вівчарка ОСОБА_3 накинулася на нього, коли вони з сестрою і батьком поверталися з гірки. Батько відбив від нього собаку санками, під час цього до них вийшов ОСОБА_3 і почав кричати на його батька, що той «нібито» розбив йому машину. Наступного дня ОСОБА_3 прийшов до них додому і почав кричати, що ОСОБА_8 написала на нього заяву в поліцію. Свідок ОСОБА_24 розповів про два удари: перший лівою рукою в обличчя; другий лівою ногою, вибив телефон з рук мами. Він сам перебував від ОСОБА_3 на відстані близько 2 м, відчував від нього запах алкоголю. Знімати на телефон все , що відбувалося, почав після першого удару.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_9 відмовився від допиту свідка ОСОБА_27 , що не заперечувалось іншими учасниками процесу.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_28 вказав суду, що в нього приязні відносини як із обвинуваченим, так і з потерпілою. Собаку ОСОБА_3 без прив`язу не бачив, не знає, що собака когось покусала. Для свідка обвинувачений хороша людина.

Вина обвинуваченого підтверджується також наданими прокурором та дослідженими судом доказами, які містять матеріали кримінального провадження.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000002 від 02.01.2019 вбачається, що 02.01.2019 до Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області надійшла заява від ОСОБА_8 про те, що 02.01.2019 ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження (а.с. 61).

Відповідно до рапорту помічника чергового Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області вбачається, що 02.01.2019 о 14:18 год надійшло повідомлення по телефону до РУ про те, що 02.01.2019 о 14:12 за адресою: АДРЕСА_2 , потребують допомоги поліції. По прибутт. Працівників поліції на місце виклику було встановлено, що між заявником та ОСОБА_3 виник конфлікт, який переріс в бійку, в ході якої громадянці ОСОБА_19 нанесли тілесні ушкодження, вирішується питання внесення відомостей до ЄРДР (а.с. 62-63).

Згідно із власноруч написаною заявою ОСОБА_8 від 02.01.2019, зареєстрованої в ЖЄОЗП за № 24, остання просить прийняти міри до її сусіда ОСОБА_3 , який постійно у стані алкогольного сп`яніння погрожує їй фізично, не контролює свої вчинки, має велику собаку у дворі, не дивиться за нею, відпускає, а собака кидається на дітей (а.п. 64).
03.01.2019 винесено постанову про призначення слідчої гурпи (а.с. 65), надано доручення про проведення слідчих дій (а.с. 66).

Висновком експерта № 005 від 16.01.2019 у ОСОБА_8 встановлено, що тілесні ушкодження відноситься до категорії легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись в строк та обставинах і положенні, вказаних в ухвалі суду та підекспертною, не є характерними для падіння з висоти власного зросту чи самооборони і утворення власноруч (а.п. 74-75).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 16.01.2019 з фототаблицями до нього слідує, як потерпіла ОСОБА_8 в присутності адвоката ОСОБА_7 , за участю судово-медичного експерта ОСОБА_29 , статиста ОСОБА_30 , понятих ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , відтворила механізм нанесення їй ОСОБА_3 трьох ударів: перший - кулаком лівої руки в область обличчя, чим розсік їй губу; другий ногою в область правої ноги; третій лівою ногою в область обличчя, внаслідок чого вибив телефон (а.п.76-80).

Висновком експерта № 006 від 18.01.2019 встановлено, що покази потерпілої ОСОБА_8 , дані нею в ході слідчого експерименту, відповідають отриманим об`єктивним судово-медичним даним (а.с. 84).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 16.01.2019 з фототаблицями до нього вбачається, як свідок ОСОБА_11 за участю судово-медичного експерта ОСОБА_29 , статиста ОСОБА_30 , понятих ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , відтворила механізм нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 ударів: один - кулаком лівої руки в область обличчя, після цього другий ногою в область ноги потерпілої, а потім лівою ногою в область обличчя (а.с. 85-89).

Висновком експерта № 011 від 18.01.2019 підтверджено, що покази свідка ОСОБА_11 , дані нею в ході слідчого експерименту, відповідають отриманим об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході експертизи потерпілої ОСОБА_8 (а.с. 49)

Постановою від 16.01.2019 у кримінальному провадженні № 00002 від 02.01.2019 перекваліфіковано кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України (а.с. 94).

Згідно із протоколом огляду мобільного телефону від 18.01.2019 із фото таблицями до нього, проведеного за участю ОСОБА_11 , вбачається надсилання останній від ОСОБА_3 17.01.2019 повідомлень (а.с. 95-99).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 18.01.2019 з фототаблицями до нього слідує, як свідок ОСОБА_10 за участю статиста ОСОБА_33 , понятих ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , відтворив механізм нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , зокрема трьох ударів: один - кулаком лівої руки в область обличчя потерпілій, потім один удар був нанесений в область правої ноги, а після цього - ногою в область обличчя (а.п.100-101).

Висновком експерта № 016 від 23.01.2019 підтверджено, що покази свідка ОСОБА_10 , дані ним в ході слідчого експерименту, не протирічать та загалом відповідають отриманим об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході експертизи потерпілої ОСОБА_8 (а.с. 105).

Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2019 з фототаблицями до нього вбачається, як свідок ОСОБА_21 за участю статиста ОСОБА_33 , батька ОСОБА_10 , понятих ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , відтворила механізм нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , а саме трьох ударів: один - кулаком лівої руки в область обличчя потерпілій, та два удари ногами - перший в область коліна правої ноги, а другий - в область обличчя (а.п.106-110).

Висновком експерта № 014 від 23.01.2019 підтверджено, що покази свідка ОСОБА_21 , дані нею в ході слідчого експерименту, не протирічать та загалом відповідають отриманим об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході експертизи потерпілої ОСОБА_8 (а.с. 111).

Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2019 з фототаблицями до нього свідок ОСОБА_22 за участю статиста ОСОБА_33 , батька ОСОБА_10 , понятих ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , відтворив механізм нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , а саме трьох ударів: один - кулаком лівої руки в область обличчя потерпілій, після чого наніс удар ногою в область коліна правої ноги, а згодом- в область обличчя, чим вибив з її рук телефон (а.п.112-115).

Висновком експерта № 015 від 23.01.2019 підтверджено, що покази свідка ОСОБА_22 , дані ним в ході слідчого експерименту, не протирічать та загалом відповідають отриманим об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході експертизи потерпілої ОСОБА_8 (а.с. 117).

Відповідно до протоколу огляду від 26.03.2019 з фототаблицями до нього вбачається, що на ділянці місцевості по вул. Лєрмонтова в м. Гребінка знаходиться будинок № 9, огороджений парканом. Видимих ушкоджень на ньому не виявлено, крім невеликих вм`ятин в нижній частині (а.с. 124-134).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.05.2019 з фототаблицями до нього вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться садиба, з парканом. В кутку виявлено дві вм`ятини розміром 3х2 см та вище цього кілька невеличних подряпин. Інших пошкоджень не виявлено (а.с. 149-151).

Проведення зазначених вище слідчих дій відповідає вимогам ст.ст.104, 223, 240 КПК України, тому підстави для визнання недопустимим цих доказів відсутні.

На дослідженому судом відео доказі відтворено фрагменти конфліктну, що мав місце 02.01.2019 (а.с. 69).

Суд відхиляє аргументи адвоката ОСОБА_9 щодо упередженості показів свідка ОСОБА_11 за відсутності доказів щодо цього. Допит свідків та потерпілої судом було проведено з дотриманням правил ст.ст. 352-354 КПК України.

Заперечення стороною захисту вини обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема на підставі відео доказу, на якому, не присутня свідок ОСОБА_11 на вулиці під час конфлікту, а також не вбачаються видимі ушкодження на обличчі ОСОБА_36 суд відхиляє, оскільки даний відео доказ містить часткове відтворення подій, що мали місце 02.01.2019, підтверджує існування конфлікту між сім`єю ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , та є одним із джерел доказів. Суд визнає його належним та допустимим доказом на підтвердження обставин цьому кримінальному провадженні, оцінюється у сукупності з іншими доказами - поясненнями свідків, потерпілої та даними матеріалів кримінального провадження.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_3 , що його собака не могла вибігти на вулицю, оскільки поясненнями свідків дана обставина підтверджується, а обвинувачений висловив лише припущення. Також сторона захисту неодноразово звертала увагу суду, що ОСОБА_10 вдарив санями по паркану ОСОБА_3 , звідки виглядала, за словами захисту, собака. Однак, стороною захисту не подано суду жодних належних та допустимих доказів щодо цього, обвинувачений та захисник просто посилалися на відповідні обставин.

Покази потерпілої ОСОБА_8 є цілком послідовними, логічними, які узгоджуються з показами інших свідків та письмовими доказами та викривають саме ОСОБА_3 у нанесенні їй тілесних ушкоджень.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України суд вважає його захисною версією задля уникнення кримінальної відповідальності та його покази повністю спростовуються дослідженими у суді доказами.

Під час судового розгляду безспірно встановлено про виниклий конфлікт у той час між сторонами, невдоволення обвинуваченого тим, що потерпіла подала заяву до поліції, що послугувало мотивом нанесення саме їй тілесних ушкоджень.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легкетілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, як невеликої тяжкості, особу винного, як такий, що вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.с. 130), за місцем проживання письмових заяв і скарг від жителів міста не надходило (а.с. 121), на обліках у лікарів нарколога, психіатра, на військовому обліку та в органі пробації - не перебуває (а.с. 118-120), пенсіонер по інвалідності, 3 грп, має загальне захворювання по опорно-руховому апарату (а.с. 122-129), згідно з висновком органу з питань пробації виправлення особи без позбавлення волі або обмеження на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства за умови застосування соціально-виховних заходів, що необхідно для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів (а.с.49-51).

Враховуючи вищевикладені обставини, беручи за основу принцип індивідуалізації кримінальної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається, меті кримінальної відповідальності, тобто індивідуальний підхід до застосування примусових заходів державного примусу залежно від особистих якостей особи, яка вчинила злочин, та характеру і обставин вчинення злочину, в даному випадку неусвідомлення обвинуваченим своїх винних протиправних дій, їх заперечення, невизнання вини, суд прийшов висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк один рік, що, на думку суду, якнайбільше сприятиме досягненню цілей кримінального покарання.

Суд на підставі статті 75 КК України вважає необхідним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 звільнення від відбування покарання з випробуванням, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною першою статті 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди судом враховано, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 цивільній позивачці ОСОБА_8 було заподіяно шкоду, яка полягає понесених нею витратах на лікування в Гребунківській ЦРЛ, у т.ч. на придбання медикаментів, спрямованих на відновлення здоров`я, що підтверджується копіями квитанцій, доданих до позовної заяви у цьому кримінальному провадженні, на загальну суму 908, 74 грн.

Зокрема, витрати, пов`язані з лікуванням потерпілої ОСОБА_8 документально (чеками) підтверджуються в сумі 908,74 грн (а.с. 31-32), відповідне медикаментозне лікування здійснювалося відповідно до призначення лікаря (а.с. 28-30).

Із даних медичної картки амбулаторного хворого вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Гребінківської ЦРЛ 03.01.2019, 08.01.2019 та 14.01.2019 проходила відповідне медичне обстеження (а.с. 28-30).

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню потерпілій ОСОБА_8 судом враховано таке.

Причиною виникнення конфліктної ситуації між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 стало подання потерпілою заяви до поліції про відсутність контролю зі сторони обвинуваченого за своєю собакою породи німецька вівчарка, яка 01.01.2019 самостійно вибігла на вулицю та накинулася на сина потерпілої. При цьому ОСОБА_3 , який побачив сім`ю ОСОБА_12 та те, що його вівчарка на вулиці, не вчинив дії, направлені на усунення небезпеки від дій собаки щодо цієї сім`ї, а почав сварку з чоловіком потерпілої.

Із приписів ст. 1187 ЦК України слідує, що утримання собак бійцівських порід створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Така діяльність є джерелом підвищеної небезпеки.

Із системного аналізу положень Постанови КМУ № 944 від 09.07.2002 «Про затвердження Порядку і правил проведення обов`язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам» вбачається, що собаки породи німецька вівчарка віднесені до переліку порід собак із агресивною та або непередбачуваною поведінкою (абз. 4 п. 2 та Додаток 1 до Правил).

Судом враховано, що собаки потенційно небезпечних порід відносяться до джерел підвищеної небезпеки, а їх утримання є діяльністю, що створює підвищену небезпеку для оточуючих. Людина володіє обмеженою можливістю впливати на поведінку тварин. Поведінка тварин не може перебувати під абсолютним контролем людини. Шкідливість тварини визначається тим, що вона як представник живої природи володіє природними особливостями, а її поведінка підкоряється законам біології, що створює об`єктивну підвищену небезпеку заподіяння шкоди оточуючим.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 як власник тварини не забезпечив умови недопущення втечі собаки з подвір`я та нападу її на людей. Обвинувачений як особа, яка утримує тварину, зобов`язаний спускати собаку із прив`язі лише на закритих територіях, що виключає можливість втечі, з дотриманням заходів безпеки людей та інших тварин.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з характеру вчиненого злочину, який є умисним, глибини фізичних і душевних страждань спричинених потерпілій та її сім`ї, істотність і наслідки вимушених змін у її житті та житті її сім`ї, а також незабезпечення ОСОБА_3 недопущення нападу належній йому собаці на дітей ОСОБА_8 , внаслідок чого була створена підвищена небезпека життю та здоров`ю членам сім`ї потерпілої, зокрема неповнолітнім дітям, законним представником яких є ОСОБА_8 , порушення зі сторони обвинуваченого права сім`ї потерпілої на безпечне перебування на вулиці, а також, враховуючи те, що конфлікт та нанесення тілесних ушкоджень сталося на очах у неповнолітніх дітей, при відсутності усвідомлення самим ОСОБА_3 наслідків своїх протиправних дій, виходячи з вимог розумності, справедливості, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, вважає за необхідне стягнути на користь потерпілої 10 000,00 грн моральної шкоди.

Згідно вимог ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.127 КПК України заподіяна моральна шкода відшкодовується винною особою, тобто обвинуваченим ОСОБА_3 .

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити тривалість іспитового строку - один рік.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 908, 74 грн (дев`ятсот вісім грн 74 коп) та моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн (десять тисяч грн 00 коп), в іншій частині позовних вимог відмовити.

Речовий доказ компакт - диск марки «Verbatium» DVD-R, залишити в матеріалах справи протягом всього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_37