Справа № 188/1533/17
Провадження № 1-кп/188/46/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в cмт. Петропавлівка кримінальне провадження № 0000629 від 12.09.2017р. відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

смт. Петропавлівка Петропавлівського району

Дніпропетровської області, зареєстрований та

мешкає:

АДРЕСА_1 ,

громадянин України, не працює, не одружений,

освіта середня, паспорт серії НОМЕР_1 ,

виданий 13.05.2003р., раніше судимий:

31.07.2001 року Петропавлівським районним судом

Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2,215 3 ч. 2, 44,

42 КК України до 2 років позбавлення волі

з іспитовим строком 1 р. 6 місяців, штрафу 170 грн.;

04.02.2002 року Петропавлівським районним судом

Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2 ,

185 ч. 2, 70 КК України до 1 рік позбавлення волі,

на підставі ст. 71 КК України частково приєднати

1 р. 6 місяців за вироком Петропавлівського районного

суду від 31.07.2001 року до відбуття 2 роки 6 місяців

позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення

волі 23.01.2003 року умовно - достроково з невідбутим

покаранням 1 рік 1 місяць 19 днів;

18.08.2003 року Петропавлівським районним судом

Дніпропетровської області за ст. 185 ч. З,

304, 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

на підставі ст. 71 КК України частково

приєднати 6 місяців за вироком Петропавлівського

районного суду від 04.02.2002 року до відбуття 3 роки

6 місяців позбавлення волі. Звільнився з місць

позбавлення волі 24.12.2006 року по відбуттю строку покарання;

05.06.2007 року Петропавлівським районним судом

Дніпропетровської області за ст.ст. 289 ч. 2 ,

185 ч. З, 70, 76 КК України до 5 років позбавлення

волі з іспитовим строком 3 роки;

09.12.2009 року Петропавлівським районним судом

Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України

до 2 років позбавлення волі; на підставі ч. 4

ст. 70 КК України покарання поглинути

покаранням за вироком суду Петропавлівського

району від 05.06.2007 року до відбуття 5 років

1 місяць позбавлення волі за ухвалою Дніпропетровського

Апеляційного суду від 09.12.2009 року вирок

змінений вважати засудженим за ст. 396 ч. 1 , 185 ч. 2,

70 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі,

ст. 70 ч. 4 КК України виключити на підставі ст. 71 КК

України до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення

волі. Звільнився з місць позбавлення волі 19.01.2013 року

по відбуттю покарання;

05.12.2013 року Синельниківським міським судом

Дніпропетровської

області за ч. 2 ст. 186 КК України на строк 4 роки 6 місяців

позбавлення

волі. Звільнився з місць позбавлення волі 29.11.2016 року по

відбуттю

строку покарання.

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 395, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

за участю прокурора: ОСОБА_4

за участю потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю захисника: ОСОБА_7

за участю обвинуваченого: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 26.11.2016 року звільнився із Солонянської ВК № 21 по відбуттю строку покарання. 01.11.2016 року постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд терміном на 2 роки та були оголошені встановлені щодо нього обмеження у вигляді:

- заборонити ОСОБА_3 вихід з будинку (квартири) з 22:00 до 5:00 години та відвідувати місця продажу спиртних напоїв на розлив.

Однак, ОСОБА_3 з метою ухилення від адміністративного нагляду після звільнення з місць позбавлення волі 26.11.2016 року без поважних причин у визначений строк не прибув до обраного ним місця проживання, тобто на АДРЕСА_1 , та не став на облік до Петропавлівського ВП ПВГІ в Дніпропетровській області, чим порушив обмеження, встановлені постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2016 року, таким чином ухилився від адміністративного нагляду.

Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії. достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами проведення адміністративного нагляду, які були йому присуджені судом, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених умов адміністративного нагляду, про що був попереджений, однак ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків не прибув до обраного ним місця проживання, тобто на АДРЕСА_1 та не став на облік до Петропавлівського ВП ПВП в Дніпропетровській області, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Крім того, ОСОБА_3 12.09.2017 року приблизно о 04.00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом - мопедом марки «Honda» рама № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 49,9 см3, який належить ОСОБА_5 , повторно, перебуваючи по вул. Пушкіна поблизу будинку № 85 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволікся та відійшов від належного йому мопеда, ОСОБА_3 , відкрито, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мопедом марки «Honda» рама № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 49,9 см3, який належить ОСОБА_5 , повернувши ключ у замку запалення та поїхав із місця, де ОСОБА_5 залишив свій мопед.

Також, ОСОБА_3 , 13.09.2017 року приблизно о 03.45 годині, знаходився на літньому майданчику кафе «ТОВ ВОСТОК» за адресою: вул. Донецьке Шосе, 1 смт. Залізничне Петропавлівського району Дніпропетровської області, де розпивав спиртні напої з громадянином ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . У ході спільного розлиття спиртних напої між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виникла словесна суперечка, в ході чого ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_6 декілька разів кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_6 впав на підлогу та втратив свідомість. Після цього, у той час коли ОСОБА_6 перебув у непритомному стані, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на умисне повторне відкрите викрадення майна ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , 13.09.2017 року близько 03.45 години, знаходячись на літньому майданчику кафе «ТОВ ВОСТОК» за адресою: вул. Донецьке Шосе, 1 смт. Залізничне Петропавлівського району Дніпропетровської області, користуючись безпорадним внаслідок непритомного стану станом потерпілого ОСОБА_6 , обшукавши його кишені у присутності свідка - ОСОБА_8 умисно, відкрито, повторно викрав з кишень ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «SAMSUNG S 5610», вартістю 950 гривень, з сім карткою МТС вартістю 10 гривень на рахунку на момент викрадення грошових коштів не було, та грошові кошти в сумі 2 300 гривень, номіналом купюри по 100 гривень, які належать ОСОБА_6 , після чого з викраденим зник з місця пригоди, розпорядившись ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково, а саме: тільки у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, в решті скоєних кримінальних правопорушень винним себе не визнав, від дачі показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що з обвинуваченим він зустрівся і познайомився вночі у вересні 2017 року на вулиці Леніна в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Після знайомства вирішили поїхати на таксі в кафе на ст. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, де вживали спиртні напої. В кафе зустрілись із ОСОБА_8 , і всі разом продовжили вживати спиртні напої десь годину. В процесі вживання спиртних напоїв з обвинуваченим стався конфлікт, в процесі якого обвинувачений вдарив потерпілого в ніс, після чого останній знепритомнів. До тями його привели працівниці кафе, після чого він помітив, що у нього зникли грошові кошти в сумі 2 000, 00 грн. і телефон, обвинуваченого також поруч не було.

Також потерпілий зазначив, що претензій у нього до обвинуваченого немає, цивільний позов він не підтримує.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з потерпілим вони знайомі. В один із днів потерпілий зустрівся з обвинуваченим в кафе «Зима-Літо», де останній попросив його підвезти в конкретне місце. Оскільки потерпілий був на скутері, то погодився на пропозицію підвезти. По дорозі вони зупинилися і потерпілий відійшов на 2 хвилинки по своїй справі в кущі, а коли повернувся, то обвинувачений вже поїхав на скутері без нього. Потерпілий окрикнув обвинуваченого, але останній не зупинився і поїхав геть. Потерпілий пішов пішки в ту сторону, куди поїхав обвинувачений, і по дорозі побачив патрульну машину, якій повідомив про угон скутера. Наступного дня потерпілому повідомили працівники поліції, що знайшли його скутер, але у нього був знятий багажник та масло злите.

Потерпілий також зазначив, що претензій у нього до обвинуваченого немає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 13.09.2017 року вона працювала у нічну зміну в кафе «Восток». В той вечір в кафе на вулиці обвинувачений відпочивав разом із потерпілим та ще одним чоловіком, вживаючи спиртні напої. Через деякий час обвинувачений зайшов до середини кафе і сказав свідку: «Ти мене тут не бачила» і одразу вийшов. Після цього свідок вийшла на вулицю, де вони сиділи за столиком, і побачила, що один чоловік лежить на землі без тями, а поруч нікого не було. Тоді з іншою працівницею кафе вони привели його до тями і чоловік сказав, що у нього зникли гроші та телефон. Також свідок пояснила, що окрім цих трьох чоловік в кафе відпочиваючих більше не було.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що бачила обвинуваченого всього два рази в житті, коли він приїздив на чужому скутері до неї додому восени 2017 року, шукав її чоловіка по якимсь справам, оскільки він був знайомий її колишнього чоловіка. Поки він чекав чоловіка у дворі, свідок бачила, як обвинувачений намагався з її скутера переставити на той, на якому він приїхав, деякі деталі, але вона не втрутилася, оскільки боялася його, лише спостерігала з вікна, знаходячись в будинку в той час, доки не приїхали працівники поліції, яких вона викликала. В подальшому вона дізналась, що скутер, на якому приїхав обвинувачений, був крадений.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що якось в один із днів восени 2017 року вона прийшла до ОСОБА_12 у подвір`я і бачила, як власник складав зелений скутер, казавши при цьому, що хтось розібрав його на запчастини, а обвинувачений сидів у машині поліції біля будинку.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що в один із днів восени 2017 року його покликала до свого двору сусідка ОСОБА_14 , коли він зайшов то побачив у дворі скутер ОСОБА_15 , поруч з яким стояв скутер ОСОБА_16 , з якого було витягнуто декілька деталей. ОСОБА_17 тоді розповідав, що він напередодні ввечері катався на своєму скутері, а потім скутер десь подівся, і наступного дня його знайшли на подвір`ї ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона працювала на АЗС ст. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області і у вересні 2017 року одного вечора її погукала бармен ОСОБА_19 , свідок прийшла на відкриту площадку кафе, де лежав непритомний чоловік, у якого було обличчя у крові. Вони вдвох привели його до тями і він сказав, що у нього зникли гроші і телефон.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона працює товароведом на АЗС ст. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Вона була присутня на слідчому експерименті в якості понятої, коли обвинувачений розповідав про обставини скоєння ним кримінального правопорушення, а саме: як він вдарив обвинуваченого в обличчя, потім ще ногою бив. Ще бачила відеозапис, як обвинувачений з потерпілим і ОСОБА_8 вживали спиртні напої на площадці кафе. А коли ОСОБА_8 відійшов, то обвинувачений вдарив потерпілого, той впав, а обвинувачений нахилився над ним і щось взяв. Потім обвинувачений зайшов до середини кафе, розрахувався за щось і пішов геть. Всі ці обставини обвинувачений розповів на слідчому експерименті добровільно, конкретно, детально без примусу з боку працівників поліції та будь-яких зауважень не робив.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого він знає давно, восени 2017 року до нього додому вночі прийшов ОСОБА_8 з обвинуваченим, але він їм не відчинив, оскільки одразу не впізнав. Коли вони пішли свідок сів до автомобіля і поїхав за ними слідом, щоб подивитися, що це за люди приходили, а коли він їх впізнав, вони привітались, відвезли ОСОБА_8 додому, оскільки він був у стані сильного алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_3 в цей час запропонував купити у нього мобільний телефон, але свідок відмовився. Тоді вони вирішили здати телефон до ломбарду, гроші розділили на двох. Свідок зазначив, що не знав, що за телефон вони здали до ломбарду, а пізніше вже він дізнався про дії, які ОСОБА_3 вчинив тієї ночі.

Свідок ОСОБА_8 в режимі відеоконференції суду пояснив, що восени 2017 року він відпочивав у кафе на ст. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, де зустрів ОСОБА_22 з якимсь чоловіком, які також вживали спиртні напої за сусіднім столиком. Свідок пояснив, що сидів за окремим столиком спиною до обвинуваченого і не бачив, що відбувалось за сусіднім столиком. Хвилин через 40 свідок вийшов з кафе разом з ОСОБА_23 , але кожен пішов у свою сторону.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні кримінальних правопорушень підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

ТОМ 1:

- протоколом огляду місця події від 14.09.2017р., в ході якого було оглянуто реєстраційний талон на належний ОСОБА_5 мопед марки «Хонда» (а.с. 19 -20);

- протоколом огляду місця події від 12.09.2017р., в ході якого було оглянуто зелений скутер марки «Хонда», на якому додому до ОСОБА_12 приїхав ОСОБА_24 (а.с. 23-25);

Вказані докази підтверджують дійсні обставини справи.

Крім того:

- висновком експерта № 18/12.2/385 від 13.10.2017р., згідно якого середня ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Хонда» з об`ємом двигуна 49.9 см куб., 22.03.2007 року придбання, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов, в яких він експлуатувався (зберігався) станом на момент вчинення злочину, а саме: на 10.09.2017 року складає 6 760, 83 грн. (а.с. 32-34);

- протоколом огляду місця події від 27.09.2017р., згідно якого було оглянуто територію кафе-бару «Восток», що розташований у смт. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, де було вчинене кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 49-56);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2017р., згідно якого потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених фотознімків чотирьох осіб впізнав на фото № 1 чоловіка ОСОБА_25 , який вживав з ним спиртні напої в кафе «Восток» 13.09.2017р. та заволодів його майном. Згідно додатку до вказаного протоколу на фото № 1 мається зображення ОСОБА_3 , 1984р.н. (а.с. 69-73);

Вказаним доказом підтверджується перебування ОСОБА_3 в день скоєння кримінального правопорушення, а саме: 13.09.2017р. разом із потерпілим ОСОБА_6 на кафе-барі «Восток» на ст. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Крім того:

- протоколом огляду місця події від 27.09.2017р., згідно якого було оглянуто гарантійний талон на викрадений у ОСОБА_6 мобільний телефон (а.с. 75-76);

- протоколом огляду місця події від 27.09.2017р., згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки «Самсунг» (а.с. 79-82);

- висновком експерта № 249/17 від 20.10.2017р., згідно якого середня ринкова вартість мобільного телефону «Samsung S 5610 на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 13.09.2017р., з урахуванням його зносу, складала 413, 30 грн., за умови, що станом на вказану дату об`єкт мав якісні споживчі характеристики (а.с. 94-97);

Вказаними доказами підтверджується наявність мобільного телефону «Samsung S 5610, як об`єкта кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3

- постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2016р., згідно якої ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд строком на два роки з певними заборонами (а.с. 118);

- характеристикою на засудженого ОСОБА_3 від 06.10.2016р., згідно якої за час відбування покарання характеризується негативно, допустив більше ніж 50 порушень режиму утримання, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно, свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог, загалом характеризується як особа, що не стає на шлях виправлення (а.с. 119);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.09.2017р., згідно якого ОСОБА_3 на місці показав та розповів всі обставини скоєння ним кримінального правопорушення 13.09.2017р. по відношенню до ОСОБА_6 (а.с. 154-157);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.10.2017р., згідно якого ОСОБА_3 на місці показав та розповів всі обставини скоєння ним кримінального правопорушення 13.09.2017р. по відношенню до ОСОБА_5 (а.с. 158-159).

В судовому засіданні також було здійснено перегляд DVD диску із записом відео з камер відеоспостереження з кафе-бару «Восток» на ст. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, з якого вбачається присутність обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_6 13.09.2017р. на території вказаного вище закладу.

Інші докази, крім перелічених вище, стороною обвинувачення та захисту суду не надавалися.

Так, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно зі ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Докази у вказаному кримінальному провадженні у відповідності до ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України є законними і отримані у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Дослідивши докази обвинувачення суд вважає їх належними, допустимими і достатніми для висновку, що поза розумним сумнівом вина обвинуваченого в скоєнні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доказана повністю, факт скоєння ним кримінальних правопорушень є повністю доведеним та таким, що не підлягає сумніву.

Так, в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він не причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 і ч. 2 ст. 186 КК України, не визнає себе винним, від дачі показань відмовився.

Суд критично ставиться до вказаної позиції обвинуваченого, оскільки вона спростовуються наступними доказами.

Так, допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 давали чіткі, детальні та послідовні пояснення стосовно обставин справи та вчинення щодо них кримінальних правопорушень, що не дає підстав суду сумніватися у їх правдивості.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується обвинуваченим, з потерпілими він неприязних стосунків не має, будь-яких підстав для того, щоб оговорити обвинуваченого, потерпілі не мають.

Зокрема, потерпілі чітко розповіли про обставини зустрічі з обвинуваченим в день вчинення кримінальних правопорушень та надали детальний опис про весь час, проведений з обвинуваченим 12.09.2017 року і 13.09.2017 року.

В той же час обвинувачений не заперечував, що дійсно 12.09.2017 року і 13.09.2017 року він зустрічався з потерпілими саме за тих обставин, що були ними описані, показання потерпілих в цій частині він повністю підтвердив.

Також судом була встановлена причетність обвинуваченого саме до тих речей, що були об`єктами вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, що знайшло своє підтвердження вивченими в судовому засіданні доказами.

Вказані факти підтверджується насамперед поясненнями потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

До того ж, потерпілий ОСОБА_6 без вагань впізнав обвинуваченого, що підтверджується протоколом пред`явлення особи до впізнання від 27.09.2017 року.

До того ж, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.09.2017р. і 13.10.2017р. ОСОБА_3 добровільно розповідав про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, детально описуючи послідовність своїх дій, без примусу та тиску з боку будь-яких осіб.

Про вчинення на нього морального та фізичного тиску під час проведення слідчого експерименту та інших слідчий дій обвинуваченим в судовому засіданні повідомлено не було.

Доказів перебування сторонньої особи на місці скоєння кримінальних правопорушень, або перебування обвинуваченого в іншому місці в період скоєння кримінальних правопорушень, стороною захисту не надано.

Причетність іншої особи до скоєння кримінальних правопорушень також спростовується показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_18 в судовому засіданні чітко пояснили, в якому стані вони побачили потерпілого ОСОБА_6 безпосередньо після вчинення відносно нього кримінального правопорушення, детально описали тілесні ушкодження, які мав потерпілий, його зовнішній вигляд і душевний стан, враховуючи, що вони стали першими особами, які його побачили. Також вони стали першими особами, яким потерпілий повідомив, з ким він відпочивав, які коштовні речі у нього зникли та хто наніс йому тілесні ушкодження.

В свою чергу їх покази узгоджуються з показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 та показами обвинуваченого, який не заперечував про перебування у час скоєння кримінального правопорушення саме в цьому закладі, в цей час і з потерпілим, на якого вказали свідки.

Крім того, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 також підтвердили фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_20 підтвердила проведення слідчих дій в її присутності без будь-яких порушень.

Свідок ОСОБА_8 також підтвердив присутність ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_6 12.09.2017 року на місці скоєння кримінального правопорушення, а саме: кафе-бар «Восток» на ст. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Оцінюючи показання потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 суд робить висновок про їх достовірність, послідовність та таких, що відповідають фактичним обставинам справи.

Також суд, оцінюючи показання кожної із допитаних осіб, враховує відсутність у будь-якої з перелічених осіб підстав для обмовлення обвинуваченого, в судовому засідання не встановлення наявність неприязних стосунків будь-кого із допитаних осіб з обвинуваченим.

Стороною захисту вказані обставини також не спростовані.

Обвинувачений винним себе визнав частково, тільки у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, у скоєному не розкаявся, просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Між тим, вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі і передбаченого ст. 395 КК України, суд розцінює як свідоме ігнорування обвинуваченим всіх встановлених по відношенню до нього вимог та обов`язків, передбачених чинним законодавством. Демонстративне нехтування обвинуваченим покладених на нього судом обов`язків, а також його протиправна поведінка в минулому та скоєння кримінальних правопорушень на сьогодні свідчить лише про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм та правил поведінки у суспільстві та явне небажання ставати на шлях виправлення та припинити протиправну діяльність.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення покарання.

Суд вважає юридичну кваліфікацію скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень:

- за ст. 395 КК України правильною за ознаками неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторне;

- ч. 2 ст. 186 КК України грабіж (відкрите викрадення чужого майна), вчинений повторно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує, що він раніше неодноразово судимий, 6 разів засуджувався та на час ухвалення вироку має непогашені та незняті у встановлений законом строк судимості, зокрема за злочини проти власності, вже відбував покарання в місцях позбавлення волі, скоїв злочин невеликої тяжкості та тяжкі злочини нещодавно звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став і вже через короткий проміжок часу знову скоїв нові злочини, за місцем проживання характеризується посередньо, довідками Петропавлівської центральної районної лікарні підтверджується, що ОСОБА_3 на обліку у лікарянарколога та лікаря-психіатра не перебуває, у скоєному не розкаявся, не має постійного місця проживання та будь-якого доходу. Така поведінка обвинуваченого свідчить про стійкість умислу обвинуваченого, направленого на вчинення злочинів, які характеризуються підвищеною небезпекою та свідчить про стійкість антисоціальної спрямованості особи.

Згідно ст. 66 КК України щире каяття може бути визнано обставиною, що пом`якшує покарання винного, щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. При розгляді кримінального провадження такої оцінки ОСОБА_3 своїх дій не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України є такою, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який на шлях виправлення не став, злочинної поведінки не змінив та продовжував антигромадський спосіб життя після звільнення з місць позбавлення волі, суд вважає, що він повинен понести покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованих кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах його ізоляції від суспільства, у виді реального позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів з боку обвинуваченого.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілий ОСОБА_6 просив залишити без розгляду в зв`язку з відсутністю претензій до обвинуваченого.

Суд вважає необхідним речові докази (том 1 а.с. 21): ксерокопію реєстраційного талону на скутер, належний ОСОБА_5 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази (том 1 а.с. 37): мопед марки «Хонда», який на підставі розписки від 13.09.2017р. переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому.

Речові докази (том 1 а.с. 77): фотокопію гарантійного талону на викрадений у ОСОБА_6 мобільний телефон залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази (том 1 а.с. 83): мобільний телефон марки «Samsung S 5610, який на підставі розписки від 27.09.2017р. переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити останньому.

Речовий доказ (том 1 а.с. 89): СД-диск із відеозаписом із камер відео спостереження з кафе ТОВ «Восток» від 13.09.2017р. залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати на залучення експерта в сумі 1 090, 96 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 395, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна;

- за ст. 395 КК України у виді арешту строком на шість місяців;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання - 27.09.2017 року.

Речові докази (том 1 а.с. 37): мопед марки «Хонда», який на підставі розписки від 13.09.2017р. переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому.

Речові докази (том 1 а.с. 77): фотокопію гарантійного талону на викрадений у ОСОБА_6 мобільний телефон залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази (том 1 а.с. 83): мобільний телефон марки «Samsung S 5610, який на підставі розписки від 27.09.2017р. переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити останньому.

Речовий доказ (том 1 а.с. 89): СД-диск із відеозаписом із камер відео спостереження з кафе ТОВ «Восток» від 13.09.2017р. залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1 090 (одна тисяча дев`яносто) грн. 96 коп.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку, звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1