Справа № 182/747/17
Провадження № 1-кп/0182/426/2019
У Х В А Л А
Іменем України
04.10.2019 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4 ,
з участю перекладача ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження №0000810 стосовно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, українця, гр. України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, непрацюючого, на утримані неповнолітніх дітей не має, не інвалід, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 05.03.2010 році Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст.. 121 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі.

за правовою кваліфікацією ч.3 ст.289 КК України,
з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
10.02.2017 року в провадження колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за правовою кваліфікацією ч.3 ст.289 КК України. Стосовно обвинуваченого запобіжний захід на даний час не обрано у зазначеному кримінальному провадженні. Заходи забезпечення провадження не застосовувалися.
Відповідно до обставин викладених в обвинувальному акті, ОСОБА_6 ,22.08.2015 приблизно о 20.15 год., пробігаючи повз магазин «Січ», розташований у будинку № 76 по вул. Радянській в м. Марганці, побачив розташований біля вищевказаного магазину автомобіль марки «Тойота Королла», реєстраційний номерний знак - НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 , який знаходився у розпорядженні ОСОБА_10 , з водієм на передньому водійському сидінні - ОСОБА_10 та на задньому пасажирському сидінні - малолітньою дитиною ОСОБА_11 , 2012 р.н., після чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Тойота Королла», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , будь-яким способом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 , діючи умисно 22.08.2015 приблизно о 20.16, знаходячись на центральній площі м. Марганця біля магазину «Січ», розташованого в будинку № 76 по вул. Радянській, і скориставшись тим, що передні двері, що ведуть до пасажирського сидіння, автомобіля марки «Тойота Королла», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , були незамкнені та в автомобілі в цей час працював двигун, а також достовірно знаючи, що у вищевказаному автомобілі перебував водій, сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Тойота Королла», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 , який знаходився у розпорядженні ОСОБА_10 , та погрожуючи потерпілій застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, а саме продемонструвавши останній ніж та викликавши у ОСОБА_10 реальні побоювання за своє та своєї дитини життя та здоров`я, діючи відкрито, умисно після того, як остання з малолітньою дитиною ОСОБА_11 вийшли з автомобіля, скориставшись тим, що двигун на той час працював, незаконно заволодів автомобілем марки «Тойота Королла», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом переміщення з переднього пасажирського на водійське сидіння зазначеного автомобіля та приведення його у рух за допомогою приладів керування. Після чого ОСОБА_6 поїхав на зазначеному автомобілі в бік вул. Куйбишева у м. Марганці, де у зв`язку із зіткненням з нерухомою перешкодою у вигляді залізобетонного стовпа та металевого паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , пошкодив вищевказаний автомобіль, належний ОСОБА_9 , заподіявши потерпілому матеріального збитку на суму 219 475,81 грн. (згідно до висновку автотоварознавчої експертизи №18/12.2-020 від 08.02.2017).

Дії, ОСОБА_6 , кваліфіковані за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого та яке завдало великої матеріальної шкоди.

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до відкритого судового розгляду у складі зазначеної колегії суддів. Нових доказів суду не надав. Клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не заявляв, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний стосовно ОСОБА_6 в іншому кримінальному провадженні.
Потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_9 надали суду заяви про розгляд провадження в підготовчому засіданні у їх відсутність. Цивільний позов потерпілими не заявлений, нових доказів не надано.
Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, так як на її думку, порушені вимоги ст.ст. 91, 110, 291, 296 КПК України.

Зокрема, за обставинами незаконного заволодіння ОСОБА_6 транспортним засобом, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та яке завдало великої матеріальної шкоди, не розкрито у повному обсязі обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу злочину, що передбачена ч. 3 ст. 289 КК України, а саме розміру завданої шкоди. Орган досудового розслідування лише послався на висновок експерта від 08.02.2017 р. та вартість транспортного засобу, що був предметом злочину. Разом із тим, при формуванні обвинувачення за ч. 3 ст. 289 КК України, залишено поза увагою, що відповідно до частини третьої примітки до статті 289 КК України матеріальна шкода визнається великою у разі заподіяння реальних збитків на суму понад двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, розмір шкоди визначається на момент вчинення злочину.
Відповідно до пункту п`ять підрозділу один розділу XX та підпункту 169.1.1. Податкового кодексу України НМДГ становить 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У 2015 році цей розмір становив 609 гривень.
У випадках коли особа знищила транспортний засіб, яким незаконно заволоділа, чи призвела до такого стану, що він повністю втратив свою цінність і його вже не можна використовувати за прямим призначенням, розмір реальних збитків дорівнює вартості автомобіля на день учинення злочину. У разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.
Захисник вважала, що перелічені недоліки в обвинувальному акті позбавляють суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 348 КПК України, тобто роз`яснити обвинуваченому під час судового розгляду суть обвинувачення, що є обов`язком саме суду.
Обвинувачений ОСОБА_6 також вважав необхідним повернути обвинувальний акт прокурору і зазначив, що він був незаконно затриманий, було порушено його право на захист, він був позбавлений особистих речей, незважаючи на його клопотання, слідчі дії проводились без відео фіксації, без залучення перекладача. До теперішнього часу йому не відкриті матеріали провадження і не надано переклад матеріалів кримінального провадження російською мовою. До того ж, під час слідства не враховано обставини вчинення ним злочину, що спонукали його до цього, а саме перебування у стані необхідної оборони, оскільки його особисто переслідували і завдали тілесні ушкодження.
Вислухавши думку учасників судового провадження, зокрема прокурора, який заперечував проти клопотання сторони захисту, дослідивши наданий суду обвинувальний акт та матеріали, додані до нього, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального Процесуального Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту викладені в ст. 291 КПК України, при цьому в п. 5 ч.2 вищеназваної статті зазначено, що обвинувальний акт має містити зокрема такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті також зазначаються обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до п. 18) ч.3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, а в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Крім того, відповідно до п. 6) ч. 2 ст. 242 КПК України для визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним провадженням слідчий, прокурор зобов`язані звернутися до експерта для проведення експертизи. Тим більше, що відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2006 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» необхідно зясовувати вартість нанесених потерпілому збитків з урахуванням витрат на проведений ремонт транспортних засобів.
Разом з тим, як свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування, такі експертизи слідчим, прокурором не призначалися і не проводилися.
Права обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Що стосується заяви обвинуваченого про те, що йому не відкриті матеріали кримінального провадження, то колегія суддів ці доводи не може перевірити, оскільки прокурору надавався час прокурору для ознайомлення обвинуваченого з матеріалами кримінального провадження, їх повного відкриття, однак зі слів обвинуваченого, його до тепер не ознайомили з усіма матеріалами кримінального провадження. В матеріалах обвинувального акту, наданого до суду, є обвинувальний акт на російській мові та реєстр матеріалів досудового розслідування, однак розписка обвинуваченого (а.п.15) про отримання ним цього обвинувального акту і копій матеріалів досудового розслідування відсутня.

Таким чином, колегія суддів не оцінюючи наперед докази та не вдаючись до вирішення питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого та його винності встановила, що всупереч вказаних вище вимог, в обвинувальному акті міститься невідповідність його статті 291 КПК України, що позбавляє можливості призначити його до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И Л А:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000810 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України повернути прокурору.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у зазначеному кримінальному провадженні не обрано. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов потерпілими не заявлений.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий -
суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_12

ОСОБА_3