Справа № 373/83/17
УХВАЛА

30 вересня 2019 року Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Переяслав - Хмельницькому клопотання слідчого про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 та ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР 16.09.2016. Кримінальному провадженню було присвоєно № 0000310.

26 вересня 2019 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів).

27 вересня 2019 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, посилаючись на те, що причетність ОСОБА_3 до кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 та ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, підтверджуються даними, зібраними органом досудового розслідування. Підозрюваний офіційно не працює та не має постійного джерела заробітку, тому може вчиняти інші злочини; тяжкість покарання може бути підставою для ухилення ОСОБА_3 від слідства чи суду. Вищезазначені обставини не дають можливості застосувати до підозрюваного й інший більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив задовольнити. При цьому зазначив, що будь-яких даних щодо наявності судимостей у підозрюваного чи фактів притягнення його до адміністративної відповідальності, відомостей про місце роботи, характеристик на даний час не має.

Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 просять відмовити в задоволенні клопотання, вважаючи його необґрунтованим. Доказів ухилення ОСОБА_3 від слідства не надано, як не надано взагалі будь-яких даних стосовно його характеризуючих даних, наявності чи відсутності судимостей і т.п. Він з`являвся на виклики слідчого.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по ним, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вважаю, що прокурором, з врахуванням стадії кримінального провадження доведені обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 цього Кодексу.

Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено існування на даний час будь-яких ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризиків (п.2 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Доказів того, що, через відсутність офіційного працевлаштування та постійного заробітку підозрюваний може вчиняти інші злочини, не надано, з врахуванням того, що ОСОБА_3 зазначив, що працює неофіційно вже давно.

Щодо посилання слідчого та прокурора на можливість підозрюваного під тяжбою покарання ухилятися від слідства чи суду, то слід зазначити наступне.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Домашній арешт складає позбавлення волі в значенні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і тому він повинен був відповідати одній з дозволених підстав згідно зі статтею 5.

Практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місціРизик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

На виклики слідчого підозрюваний з`являвся (доказів зворотного не надано). Про наявність будь-яких інших ризиків прокурором не зазначено, будь-яких характеризуючих даних на ОСОБА_3 не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою суду або до іншого органу державної влади, якщо слідчий, прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, згідно ст. ст. 176-178, 181,194, 309, 395 КПК України,
у х в а л и в:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого судді чи суду або до іншого органу державної влади, як-то: прокуратури, органу досудового розслідування в межах даного кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1