Дата документу 16.07.2019 Справа № 317/1331/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1163/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/1331/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст.309 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000294, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізького відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 01.03.2019 року, відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, що надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, до Запорізького районного суду Запорізької області від прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000294 від 01.03.2019 року відносно ОСОБА_7 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, з угодою про визнання винуватості від 10 квітня 2019 року.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Апелянт вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення та до нього долучено передбачені законом додатки, а той факт, що слідчим при складанні обвинувального акта допущено технічну помилку, а саме датою проведення обшуку замість 12.03.2019 року, слідчим помилково зазначено 12.03.2018 року, не є підставою для його повернення, оскільки прокурором у підготовчому засіданні суду було повідомлено, що це є опискою та вказану описку, допущену в обвинувальному акті, можливо виправити під час розгляду справи по суті, тому прокурор просив відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Також в матеріалах провадження наявна розписка обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. Вказує, що в ухвалі суду відсутнє будь-яке посилання на порушення прокурором ст. 291 КПК України. Окрім цього, зазначає, що обвинувачений на запитання суду відповів, що провину визнає в повному обсязі та розкаюється. Крім того, суд в порушення вимог ст. 314 КПК України в резолютивній частині ухвали не зазначив рішення про затвердження угоди або про відмову в її затвердженні. Також з ухвали суду не зрозуміло, яким пунктом ч. 3 ст. 314 КПК України керувався суд при прийнятті рішення про повернення прокурору обвинувального акта.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу районного суду та повернути кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на новий судовий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які прохали вирішити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на розсуд суду; перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що 17 квітня 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, разом з угодою про визнання винуватості від 10 квітня 2019 року.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури №2.

Повертаючи обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості прокурору, районний суд зазначив, що зі змісту обвинувального акта вбачається, що слідчі дії, які стали підставою для вилучення заборонених предметів, а також підставою для звинувачення ОСОБА_7 в скоєнні тяжких правопорушень, були проведені до внесення відомостей до ЄРДР, до скоєння навіть самих правопорушень та на підставі двох ухвал слідчого судді, навіть ще до винесення однієї з них. Оскільки всі вищевикладені обставини були без будь-якого редагування перенесені до змісту угоди про визнання винуватості прокурора з підозрюваним від 10.04.2019 року, суд прийшов до висновку, що така угода не може бути затверджена в підготовчому судовому засіданні, а також не може бути прийняте рішення про відмову в затвердженні угоди, оскільки невідповідностей в викладенні фактичних обставин припустився прокурор, а не сторона захисту підозрюваного. Районний суд прийшов до висновку, що таку велику кількість невідповідностей в обвинувальному акті, реєстрі матеріалів та в угоді про визнання винуватості не можна вважати технічною помилкою, оскільки в обвинувальному акті та в реєстрі також містяться виправлення кульковою ручкою та вписані відомості, про які не зазначено слідчим та прокурором відповідним шляхом.

На переконання судової колегії, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд не врахував положення п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, де вказано, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

В п. 18 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» вказано, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд має прийняти одне із рішень, або затвердити угоду про визнання винуватості, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та повернути кримінальне провадження прокурору.

Разом з тим, суд першої інстанції проігнорував вищевказані норми закону та повернув обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості прокурору, що є неправильним.

Суд першої інстанції взагалі не прийняв рішення щодо укладеної угоди про визнання винуватості, що вбачається з резолютивної частини ухвали, у зв`язку з чим ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізького відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 01.03.2019 року, відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, що надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Запорізького районного суду Запорізької області.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4