ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0001128 за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року частково задоволено клопотання слідчої в ОВС СВ Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене 10.09.2019 при проведенні обшуку у квартирах АДРЕСА_1 майно:
- договір оренди житлового приміщення, що розташоване по АДРЕСА_2 , що укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з додатком на 2 арк.;
- записник без обкладинки, на другій сторінці якого виконано напис «Прайд-Флекс…»;
- аркуші паперу щодо реєстрації у клієнт-банку на 3 арк.;
- баланс ТОВ «Таргарон Билд» на 1 арк.;
- ноутбук «Acer», модель ES1-331, s/n NXMZUEU0206230A0AB6600 із зарядним пристроєм;
- CD-R TDК, s/n 9098105RC16645;
- CD-R Verbatim, s/n N123LE252B808838BI;
- печатки: ТОВ «Астіон Трейд», ТОВ «Єлегантіс», ТОВ «Вібенкс»,ТОВ «БК Данвіл»;
- факсімільє, 10 шт.;
- мобільний телефон «Samsung», з написом «Днипротрейд», модель SM-B105E, IMEI НОМЕР_1 з сім-карткою «Київстар» (з написом НОМЕР_2 );
- мобільний телефон «Samsung» з написом «Прострой», модель GTCRE1200I, IMEI НОМЕР_3 з сім-карткою «Київстар» (з написом НОМЕР_2 );
- мобільний телефон «Nomi» з написом «КД», модель i184, IMEI НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 з двома сім-картками «Водафон» (з написами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 відповідно);
- мобільний телефон «Nomi» з написом «КД», модель i184, IMEI НОМЕР_8 , IMEI НОМЕР_9 з сім-карткою «Київстар» (з написом НОМЕР_2 );
- сім-карти операторів мобільного зв`язку з номерами: НОМЕР_10 з написом «Руана»; НОМЕР_11 з написом «Промстрой»; НОМЕР_12 з написом « ОСОБА_10 »; НОМЕР_13 з написом «Олег», власником якого може бути ОСОБА_6 , шляхом заборони на їх відчуження, розпорядження та користування ними.
В іншій частині вимог клопотання відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
З цих підстав, з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, перетворення, передачі, відчуження речових доказів по кримінальному провадженню, якими є договір оренди, записник без обкладинки, аркуші паперу щодо реєстрації у клієнт-банку, баланс ТОВ «Таргарон Билд», ноутбук, оптичні диски, печатки юридичних осіб, факсімільє, мобільні телефони та сім-картки до них, що вилучені слідчою ОСОБА_7 10 вересня 2019 року при проведенні обшуку у квартирах АДРЕСА_1 , вважаю за можливе накласти на них арешт, у вигляді заборони на відчуження, користування та розпорядження, оскільки однієї заборони на відчуження буде недостатньо для збереження вказаних предметів у незмінному вигляді та не забезпечить можливості проведення експертних досліджень у майбутньому. Арешт на майно накладаю на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства. Через те, що експрес накладні ТОВ «Нова Пошта» оформлені на ім`я ОСОБА_11 , вважаю, що вони не відповідають ознакам речових доказів по кримінальному провадженню № 0001128, у зв`язку із чим, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді зазначає, що повний текст ухвали слідчого судді було отримано 18.09.2019 року. Вказує, що строк для апеляційного оскарження було пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.
Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що ОСОБА_6 не є службовою особою ГУ ДФС у Дніпропетровській області та не має жодного відношення до обставин кримінального правопорушення зазначеного у фабулі. А отже, в розумінні ст.64-2 КПК України ОСОБА_6 є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
Вказує, що майно вилучено у третіх осіб, які не мають жодного відношення до розслідуваного кримінального правопорушення №0001128 та відомостей зазначених у Фабулі, а отже з клопотанням про накладення арешту мав би звернутись прокурор, як то вимагає ч,2 ст. 64-2 КПК України, відповідно до якої третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Таким чином, слідчим порушено порядок звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно третіх осіб, щодо яких вирішується питання про арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України.
Слідчим в клопотанні та додатках до нього, а також в судовому засіданні не було доведено необхідність у застосуванні заходу забезпечення у вигляді арешту майна, єдиний аргумент слідчого, що вилучене майно має значення для досудового розслідування кримінального провадження та містить відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, навіть не навівши жодного аргументу в підтвердження застосування такого заходу забезпечення та співмірності втручання в права та інтереси власника майна, з чим погодився слідчий суддя.
Під час вилучення вказаних речей, слідчим не було належним чином обґрунтовано їх належність до скоєного кримінального правопорушення та можливості збереження на них слідів скоєного кримінального правопорушення, єдиною мотивацією слідчого у вилученні майна була ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 від 03.09.2019 року у Справі № 200/18888/18 про дозвіл на вилучення мобільних телефонів та комп`ютерної техніки.
Так ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 від 03.09.2019 року у Справі № 200/18888/18 надано дозвіл слідчому на вилучення засобів зв`язку (мобільних телефонів, смартфонів з різноманітними операційними системами тощо), планшетів, наступних осіб - ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що містять переписку із представниками Соборного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо сприяння та безперешкодного функціонування схеми СІТЬ зазначення сум винагороди представникам Соборного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області за надане сприяння.
Втім, вилучені мобільні телефони не містять жодних відомостей, щодо переписки із представниками Соборного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській та інших відомостей щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Також, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 від 03.09.2019 року у Справі № 200/18888/18 надано дозвіл слідчому на вилучення комп`ютерної техніки (стаціонарних комп`ютерів, планшетів, ноутбуків), флеш- накопичувачів та інших електронних носіїв інформації на яких містяться в електронному вигляді бухгалтерська документація та господарська первинна документація для реєстрації суб`єктів господарювання. Під час вилучення комп`ютерної техніки будь-яких відомостей, щодо наявності на них бухгалтерської документації та господарської первинної документації для реєстрації суб`єктів господарювання виявлено не було. Також, за можливості, слідчому було надано вільний доступ до комп`ютерної техніки, засобів та мобільних телефонів для проведення огляду та скопіювания необхідної інформації, але в супереч цьому слідчим було прийнято нічим не обґрунтоване та безпідставне рішення про вилучення техніки не зважаючи на відсутність слідів вчиненого кримінального правопорушення на них.
В свою чергу, 11.09.2019 року слідчим винесено постанову, відповідно до ст. 98 КПК України, та зазначені в клопотанні предмети визнано речовими доказами.
Втім, -відсутні будь-які відомості, що перед зверненням слідчого до суду з клопотанням про арешт майна, було проведено огляд, або судово-технічну експертизу (або її призначено) або інші заходи у ході яких було встановлено, що вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, слідчим не було надано належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення, вилучене майно визнано речовими доказами без будь-яких правових підстав, та не надано фактичних (незаперечних) даних щодо скоєного кримінального правопорушення,
А отже, слідчим не було доведено, що данин етап досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчим суддею не було вчинено передбачених законом дій з оцінки доводів клопотання та не було наведено мотиви прийняття аргументів щодо необхідності накладення арешту на зазначене майно.
Також апелянт зазначив, що для накладення арешту у кримінальному провадженні слідчим (прокурором) повинна бути доведена наявність обґрунтованої підозри, чого вимагає ч, 3 ст. 132 КПК України. Тобто слідчий повинен довести зв`язок вчиненого кримінального правопорушення та знаходження предметів, які необхідно вилучити.
Втім, ОСОБА_6 не перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого та не є особою, яка з силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, чого слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту враховано не було.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно наданих матеріалів, в провадженні СВ Управління СБ України у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001128 від 11.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до повідомлення ГВКЗЕ Управління СБ України в Дніпропетровській області невстановлені особи, на території м. Дніпро та Дніпропетровської області, під прикриттям працівників правоохоронних органів та співробітників ГУ ДФС у Дніпропетровській області організували та здійснюють незаконне виробництво з подальшою реалізацією підакцизних товарів, у тому числі алкогольних напоїв, у великих обсягах з підробленими марками акцизного збору.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження наявні даній, що серед вищевказаних працівників ГУ ДФС у Дніпропетровській області, які сприяють невстановленим особам у незаконній діяльності, пов`язаної з підакцизним товаром, є заступник начальника управління - начальник відділу ГІДВ Соборного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_13 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, окрім вищевказаної діяльності також зловживаючи своїм службовим становищем за грошову винагороду протягом 2018-2019 рр. допомагає ОСОБА_6 реєструвати підприємства, які в подальшому набувають ознаки фіктивності, та забезпечує їх діяльність з суб`єктами господарювання, у зв`язку з чим здійснюється мінімізація обов`язкових платежів, а здобуті таким чином грошові кошти переводяться у готівку та розподіляються між учасниками злочинної групи.
10 вересня 2019 року в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , 9 проведено обшук, про що складено протокол. Відповідно до копії протоколу обшуку від 10 вересня 2019 року, органом досудового розслідування вилучене те майно, що зазначено слідчою у цьому клопотанні та про накладення арешту на яке подано клопотання слідчому судді. Це клопотання слідчої подано у строк, встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України, тобто протягом 48 годин після проведення обшуку та вилучення майна.
Через те, що дозвіл на проведення обшуку слідчій надавався в тому числі і з метою відшукання доказів можливої злочинної діяльності ОСОБА_6 , оскільки щодо нього слідством зібрано відомості про причетність до вчинення злочину. На момент розгляду клопотання у слідчого судді відомості про іншого власника цього майна відсутні.
Постановою слідчого з ОВС СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_7 вилучені в ході обшуку офісного приміщення по АДРЕСА_4 речі та документи визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0001128.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, відповідає ст. 98 КПК України, може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Згідно із вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, крім того вилучене майно в ході проведення у домоволодінні АДРЕСА_2 , визнане речовими доказами згідно постанови слідчого СВ УСБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_14 від 11.09.2019 року.
Вказане свідчить, всупереч доводам апелянта, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_6 оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності правової підстави накладення арешту на зазначене у клопотанні детектива майно та відсутності причетності даного майна до кримінального правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя суду першої інстанції правомірно наклав арешт на зазначене в клопотанні детектива майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4