ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3173/19 Справа № 211/2884/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.15, п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.129 КК України, -

за участю учасників судового розгляду:

прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.12.2019 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується в особливо тяжкому злочині, за який законом передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Обвинувачений до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою проживав разом з малолітньою донькою, згідно пред`явленого обвинувачення, намагався вчинити замах на її життя, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких, як домашній арешт обвинуваченому може ставити під загрозу життя та здоров`я членів його родини, які спільно з ним проживають.

Крім того, обвинувачений, маючи конфлікти зі своєю матір`ю, якій здійснював погрози згідно пред`явленого обвинувачення, може здійснювати тиск на членів родини, які є свідками по кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою змінити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вказує, що судом не дано належної оцінки тому, що з часу обрання запобіжного заходу пройшло один рік та п`ять місяців, по справі допитані представник потерпілої, всі свідки, докази по справі перебувають у матеріалах. Ризики, на які прокурор посилається в клопотанні, на даний час відсутні.

Прокурор не обґрунтував необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а також те, чому не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції ретельно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, покарання за яке передбачено у виді довічного позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме, здійснення тиску на членів родини, які є свідками по кримінальному провадженню.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та, з урахуванням того, що перебування останнього під домашнім арештом може ставити під загрозу життя та здоров`я членів його родини, які спільно з ним проживають, обґрунтовано зазначив про неможливість застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, доводи скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.15, п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.129 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

_______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4