Постанова
іменем України
10 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 748/706/19
провадження № 51-4334км19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2019 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, на 60 днів до 28 вересня 2019 року та відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому обраного запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
На вказану ухвалу слідчого судді захисник подав апеляційну скаргу.
Ухвалою судді Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу слідчого судді на підставі ч. 2 ст. 392 та ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність ухвали судді апеляційного суду, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Аргументуючи заявлену вимогу, захисник зазначив, що під час розгляду його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді апеляційний суд залишив поза увагою Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року у справі № 4-р/2019 щодо неконституційності положень ч. 2 ст. 392 КПК.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор підтримав доводи, викладені у касаційній скарзі, просив ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою цим вимогам не відповідає.
Обмеження права на апеляційне оскарження рішення суду встановлено в ч. 2 ст. 392 КПК. Відповідно до її змісту ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, до яких відноситься ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.
Врахувавши такі вимоги кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що зазначене судове рішення не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, та на підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою в цій частині.
Проте під час розгляду апеляційної скарги захисника на ухвалу слідчого судді про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд апеляційної інстанції не врахував, що положення ч. 2 ст. 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року.
За таких обставин суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження дійшов необґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження. А тому посилання суду апеляційної інстанції на правила ч. 4 ст. 399 КПК не можна визнати прийнятними, а прийняте рішення законним.

Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону згідно з ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, що тягнуть за собою обов`язкове скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК оспорюваної ухвали і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід урахувати наведене і на стадії прийняття скарги прийняти рішення, яке відповідає ст. 370 КПК.
Тому подану касаційну скаргу слід задовольнити.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3