У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

26 липня 2019 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10.06.2019 року у кримінальному провадженні № 0000580,

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання: за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком у три роки та покладенням обов`язків передбачений ст.76 КК України. Вирок Сарненського районного суду від 08.02.2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.407 КК України на три роки позбавлення волі та звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, вирішено виконувати окремо.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст.396 КПК України.

Так, апелянт, в прохальній частині апеляційної скарги, просить вирок суду скасувати у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості.

Висунувши вимогу про ухвалення нового вироку апеляційним судом, прокурор не зазначає які саме докази має дослідити суд другої інстанції.

Між тим, у відповідності до вимог ст.23 КПК України, суд апеляційної інстанції не може дати іншу оцінку доказам, які дав суд першої інстанції не дослідивши їх безпосередньо.

При цьому, суддя-доповідач привертає увагу апелянта на те, що згідно вимог ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони дослідженні судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Крім того, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої і ухвалює свій вирок лише з підстав наведених у ст.420 КПК України.

Проте, апелянт, в мотивувальній частині апеляційної скарги, взагалі не зазначає, з якої конкретної підстави, передбаченої у ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції має ухвалити свій вирок.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_2 на вирок Сарненського районного суду від 10 червня 2019 року залишити без руху.

Надати апелянту п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1