МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/812/498/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п.9 ч.1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000290 матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2019 року про арешт майна.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
представник третьої особи,
щодо майна якого вирішується
питання про арешт, ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2019 року про арешт майна та постановити нову, якою відмовити повністю в задоволенні клопотання слідчого.

Короткий зміст рішення слідчого судді суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2019 року частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вантажний автомобіль марки «ДАФ», у вигляді заборони розпорядження та використання, що належить ОСОБА_8 з можливістю його вилучення та розміщення у місці визначеному слідчим.

Узагальнені доводи апеляційної скарги представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, прийнятою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вказує, що арештований автомобіль марки «ДАФ» не належить ТОВ «Ніколь Агро».
На думку апелянта, слідчим суддею не враховано норми статті 41 Конституції України, статті 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначає, що власник майна позбавлений права не тільки відчуження, але і використання своєї власності.
Стверджує, що слідчим суддею порушено вимогу пункту 6 частини 5 статті 173 КПК України.

Встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.
Слідчим відділом Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000290 за заявою ОСОБА_9 з приводу незаконного зайняття земельних ділянок, розташованих на території Нечаянської сільської ради, які перебувають в оренді ФГ «Васильок». У ході досудового розслідування встановлено, що зазначені земельні ділянки були самовільно засіяні ПП «Ніколь Агро».
Слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність арешту майна, обґрунтував це його відповідністю критеріям зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України).

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи викладені в апеляційній скарзі, пояснення представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, не виходячи за межі вимог апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, апеляційний суд прийшов до наступного.
Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вказаних вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Як передбачено пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно вимогам частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частин 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з положень частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як слідує з матеріалів судового і кримінального провадження, слідчим відділом Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000290, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 197-й КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю.
Слідчий суддя, відмовляючи у задоволення клопотання слідчого щодо арешту на зерно пшениці послався на те, що воно не містить ознак речового доказу у даному кримінальному провадженні, не має доказового значення.
А щодо автомобіля, яким перевозилося вказане зерно, слідчий суддя наклав арешт з підстав його відповідності критеріям зазначеним у статі 98 КПК України.
Однак, даних, які б свідчили, що автомобіль «DAF 95 XF 530», на який слідчий просив та слідчий суддя наклав арешт, у цьому кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 197-1 КК України, відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, матеріали судового та кримінального провадження не містять.

Матеріали судового провадження також не містять даних на підтвердження необхідності такого арешту майна, наявність ризиків запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За такого, слідчий суддя прийшов до хибного висновку про накладення арешту на вантажний автомобіль марки «DAF 95 XF 530», а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 про арешт майна.

Керуючись статтями 376, 404 407, 412, 415, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2019 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні клопотання слідчого СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 про арешт майна відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: