Справа № 646/4459/19
№ провадження 1-кп/646/599/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.08.19 року м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001377 від 05 червня 2019 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, має професійно- технічну освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимий
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2019 року близько 16 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючі умисно, з метою спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , на підґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, знаходячись, разом з потерпілим, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання відповідних суспільно небезпечних наслідків, наніс два удари кулаком лівої руки в область вуха та один удар кулаком правої руки в область правого вуха ОСОБА_4 , після чого підняв з землі дерев`яну дошку та наніс один удар по лівій руці потерпілого, якою останній захищався від удару, в результаті чого ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на голові, садну на лівій верхній кінцівці, які згідно висновку судово- медичної експертизи №09-710/19 від 12 червня 2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння, пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме: що наніс потерпілому ОСОБА_4 два удари лівої руки та один удар правої руки в область голови, а після цього схопив дошку та наніс один удар по руці потерпілого, якої він захищав від удару голову. Цивільний позов визнав частково, а саме: матеріальну шкоду у розмірі 2 000,00 ( дві тисячі) гривень та моральну шкоду у розмірі 2 000,00 ( дві тисячі) гривень.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_5 26 травня 2019 року близько 16 годин 00 хвилин, на підґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Томська, біля будинку 39, наніс два удари кулаком лівої руки в область вуха та один удар кулаком правої руки в область правого вуха після чого підняв з землі дерев`яну дошку та наніс йому один удар по лівій руці, якою останній захищався від удару, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді саден та синців. Внаслідок чого поніс матеріальні збитки у розмірі 2 000 ( 2 тисячі) гривень та моральні шкоду у розмірі 10 000 ( десять тисяч) гривень.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно класифікації, передбаченій ст.12 КК України ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості.
Відповідно до досудової доповіді заступника начальника Основ`янського районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 31.07.2019 року ОСОБА_5 , згідно оцінки ризику повторного кримінального правопорушення та оцінки небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе з застосуванням покарання не пов`язаного з обмеженням або позбавленням волі.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він не одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не притягався до кримінальної відповідальності.
Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Проаналізувавши зазначені обставини, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, наведених вище даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , позиції сторони обвинувачення та потерпілого, висловлену під час судових дебатів, з метою досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, що передбачає відповідальність за скоєне у виді громадських робіт.
Саме таке покарання буде достатнім, для виправлення обвинуваченого і попередження здійснення ним нових злочинів.
Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у сумі 2 000, 00 ( дві тисячі) грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 ( десяти тисяч) грн.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зі змісту ст. 23 ЦК України випливає, що під моральним збитком закон передбачає втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі, із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, як роз`яснено в пунктах 9 та 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Враховуючі вищезазначене, характер, обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин, а саме вчинення протиправних дій відносно потерпілого на очах у його дитини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд оцінює розмір моральної шкоди у сумі 2000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у сумі 2000,00 грн.

В іншій частині позову щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити у зв`язку з ненаданням належних доказів на обґрунтування позовних вимог.

Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України..

Керуючись ст.ст.100, 349, 369, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 2 000,00 ( дві тисячі) гривень.

В інший частині позову відмовити.

Речові докази: диск білого кольору з написом Arita CD-R 700 mb/80 min. на якому мається 2 відеозапису, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1