Справа № 716/132/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2019 року м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР під №0000003 від 08.01.2015 року по обвинуваченню відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Тавричанка, Каховського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, є військовослужбовцем та командиром розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , учасник бойових дій, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.296 ч.4 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_10 07 січня 2015 приблизно о 21 годині 00 хвилин, знаходячись на вулиці О.Кобилянської с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, неподалік бару ПП ОСОБА_15 , маючи при собі заздалегідь приготовлений для проведення пострілів револьвер марки «KORA-BRNO» серійний номер НОМЕР_2 , який є придатним для стрільби штатними 4 мм. патронами Флобера і призначений для тренувальної стрільби поза спеціальних майданчиків, в присутності сторонніх осіб, з хуліганських спонукань, безпричинно, виражаючи демонстративну, явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки та норми моральності, добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно направив вказаний револьвер в бік потерпілого ОСОБА_7 та зробив постріл йому в ногу. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_10 спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої гомілки, яке відповідно до висновку експерта № 3-Е від 04.02.2015 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.
Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_10 в присутності сторонніх осіб, виражаючи явну неповагу до загальноприйнятих норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно направив револьвер марки «KORA-BRNO» серійний номер НОМЕР_2 в бік потерпілого ОСОБА_6 та здійснив декілька пострілів в його сторону, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої скроневої ділянки та передньої грудної клітини зліва, які відповідно до висновку експерта № 17-Е від 04.02.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Крім того, в подальшому обвинувачений ОСОБА_10 в присутності сторонніх осіб, виражаючи явну неповагу до загальноприйнятих норм поведінки діючи умисно та грубо порушуючи громадський порядок, направив револьвер марки «KORA-BRNO» серійний номер НОМЕР_2 в бік потерпілого ОСОБА_7 та здійснив декілька пострілів в його сторону, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних саден шкіри чола, потиличної та міжбрівної ділянок, які відповідно до висновку експерта № 18-Е від 11.02.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю хуліганство, яке вчинив із застосування предмета заздалегідь заготовленого для спричинення тілесних ушкоджень та заподіяв потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я, а потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, скоївши кримінальне правопорушення передбачене ст.296 ч.4 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 за наведених вище обставин свою вину в пред?явленому обвинуваченні визнав частково, однак не визнав обставин вчинення кримінального правопорушення та показав наступне. 07.01.2015 року він у вечірній час перебував в барі с.М.Кучурів, Заставнівського району Чернівецької області. Там він спілкувався із свідком ОСОБА_16 , алкоголь при цьому він не вживав. Перебуваючи на вулиці він побачив потерпілих та зробив їм зауваження, оскільки останні нецензурно виражалися. Внаслідок цього вони почали конфлікт в ході якого потерпілий ОСОБА_6 першим наніс йому удар кулаком в ділянку обличчя. Він достав револьвер ОСОБА_17 , який завжди носив із собою в барабані якого було 8 набоїв та виконав попереджувальний постріл, а також попередив про можливість його застосування в подальшому. Потерпілі намагалися його бити, а тому він здійснив постріл в ногу потерпілому ОСОБА_7 . В подальшому на нього почав наступати потерпілий ОСОБА_6 , а тому він здійснив постріл в його сторону, однак в обличчя він не цілився. Також погодився з тим, що міг поцілити в потерпілого ОСОБА_7 . Показав суду також, що під час вказаного конфлікту на вулиці біля бару було багато сторонніх людей, оскільки це громадське місце та які бачили розвиток подій. Крім цього в подальшому відносно нього сторонні особи вже в іншому місці почали застосовувати фізичну силу, він відстрілювався їм по ногам. Вважає, що його дії це необхідна оборона, яка проявилася в протиправних діях потерпілих. Також показав суду, що наступного дня він був в лікарні у потерпілих та компенсував їм матеріальну шкоду шляхом сплати грошових коштів потерпілому ОСОБА_6 . Щодо заявлених потерпілими цивільних позовів, то вказав, що їх не визнає в повному обсязі, оскільки на його думку вони не зазнали моральної шкоди.

Також в судовому засіданні від обвинуваченого ОСОБА_10 надійшло клопотання про застосування відносно нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році».

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 , а також кваліфікацію кримінального правопорушення, оспорення фактичних обставин справи, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена належними та допустимими доказами наданими стороною обвинувачення, які були предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні.

Так вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_6 показав, що 07.01.2015 року близько 21-00 години він з своєю дружиною та синами потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_7 перебував в барі підприємця ОСОБА_15 в с.М.Кучурів Заставнівського району. В приміщенні також був обвинувачений із своїми друзями. В той час як він вийшов на вулицю покурити, то побачив на вулиці свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та свого сина потерпілого ОСОБА_7 . Між ними почався якийсь конфлікт. Він почув один постріл та побачив як його син впав на коліно, однак хто стріляв він не знає. Він побіг в напрямку сина та в цей момент з відстані близько 2-3 метрів на нього направив револьвер обвинувачений ОСОБА_10 та без жодного попередження провів постріл в голову, а потім в грудну клітину. Від цього він впав та втратив свідомість. Показав також суду, що другого пострілу він не пам`ятає, однак куля у нього і зараз там перебуває, оскільки хірургічне втручання не проведено. Вказав, що ні він, ні його син жодним чином не провокували обвинуваченого, а тому підстав застосовувати зброю не було. Наступного дня обвинувачений ОСОБА_10 був у них в лікарні та просив написати заяву про відсутність претензій. Крім того, жодних грошових коштів останній їм на лікування не відшкодував. Позовні вимоги щодо стягнення моральної (немайнової) шкоди підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник потерпілого в судовому засіданні висловив думку щодо підтримання виду та розміру покарання запропонованого прокурором.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 07.01.2015 року у вечірній час він з братом потерпілим ОСОБА_7 та батьком потерпілим ОСОБА_6 , а також їх матір`ю перебували в барі в с.М.Кучурів Заставнівського району. Обвинувачений ОСОБА_10 перебував там також в колі своїх друзів. Близько 22-00 години він перебував на вулиці де стояв та спілкувався із свідками ОСОБА_19 та свідком ОСОБА_18 . Останні між собою спорили, а потім почали сіпатися та впали на землю. В цей час він почув постріл, який прийшовся йому в ліву ногу нижче коліна, він зігнувся та став на коліно. І в цей момент обвинувачений йому сказав: «Наступний в голову!». Він розцінив це як погрозу, а тому жодних активних дій не вчиняв. Після цього до нього почав бігти його батько потерпілий ОСОБА_6 . Обвинувачений в цей момент витягнув руку та в положенні стоячи з відстані близько 3 метрів провів постріл батькові в голову та ще один постріл нижче в тулуб. Батько впав. При цьому обвинувачений не попереджав, що буде стріляти та не робив попереджувальних пострілів. Потім він ще чув постріли. Вказав, що шкода обвинуваченим йому не відшкодована, а тому він має претензій морального характеру. Цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник потерпілого в судовому засіданні висловив думку щодо підтримання виду та розміру покарання запропонованого прокурором.

Будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що 07.01.2015 року близько 21-30 годині він перебував в барі с.М.Кучурів Заставнівського району разом із своєю сім`єю. Близько 22-00 години він перебував на вулиці де було багато людей. Його брат потерпілий ОСОБА_7 стояв поруч з свідками ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . Між останніми двома виник конфлікт та вони зчепилися руками між собою. При цьому потерпілий ОСОБА_7 намагався заспокоїти свідка ОСОБА_20 , а свідка ОСОБА_18 забирала його дружина свідок ОСОБА_21 . В цей момент з`явився обвинувачений ОСОБА_10 достав револьвер та вистрілив у його брата ОСОБА_7 , який зігнувся на коліно. Підбіг його батько потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_10 з відстані близько 3 метрів провів постріл в голову та в груди. Від вказаних дій батько впав на землю. Він в свою чергу також намагався зупинити дії обвинуваченого та підбіг до місця події. З відстані приблизно півтора метра обвинувачений ОСОБА_10 провів близько 4-5 пострілів йому в ділянку голови. Внаслідок цього він впав та втратив свідомість. Зазначив, що у зв`язку з вказаними подіями йому заподіяно моральну шкоду, яку він просив стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог позовної заяви. Представник потерпілого в судовому засіданні висловив думку щодо підтримання виду та розміру покарання запропонованого прокурором.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав суду, що 07.01.2015 року він перебував в барі в с.М.Кучурів Заставнівського району. Близько 22-00 години він був на вулиці та до нього підійшов свідок ОСОБА_18 із яким у нього виникла сварка. В подальшому підійшов потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_21 , які намагалися припинити сварку та піднімали їх з землі після падіння. В цей час з`явився обвинувачений ОСОБА_10 та без жодного попередження вистрілив в ногу потерпілому ОСОБА_7 , останній став на одне коліно та зігнувся. Обвинувачений ОСОБА_10 приклав револьвер до голови вказаного потерпілого та попередив, що наступний постріл буде в голову. Після того, обвинувачений ОСОБА_10 двічі стріляв в потерпілого ОСОБА_6 , а також стріляв в потерпілого ОСОБА_7 . Кількість пострілів в останнього він не знає. Показав також суду, що потерпілі не вчиняли жодних протиправних дій, а тому застосовувати зброю не було необхідності. В подальшому приїхала карета швидкої допомоги та він бачив, що у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на обличчі була кров.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показала, що 07.01.2015 року зі своїм чоловіком свідком ОСОБА_18 та обвинуваченим перебували в барі АДРЕСА_2 . Їй відомо, що відбулась бійка в ході якої побили її чоловіка, однак хто саме це зробив їй не відомо. Обвинуваченого ОСОБА_10 вона під час вказаної бійки не бачила та пострілів не чула.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_21 та додав, що йому невідомо хто його побив. Також показав, що під час бійки він обвинуваченого ОСОБА_10 не бачив та жодних пострілів не чув.

Крім наведених вище показів обвинуваченого, потерпілих та свідків, вина обвинуваченого на думку суду є доведеною також і письмовими доказами кримінального провадження.

Зокрема з висновку експерта №3-Е щодо проведеної судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_6 в період часу з 28.01.2015 року по 04.02.2015 року (а.с. 29-30) вбачається, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені Заставнівської ЦРЛ з 07.01.2015 року по 09.01.2015 року з діагнозом: вогнепальні поранення лівої скроневої ділянки та передньої поверхні грудної клітини зліва /непроникаючі/. В щоденниках містилися записи про наявність саден на чолі, гематоми в ділянці лівої скроні. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок вогнепальних поранень, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові і на які вказав ОСОБА_6 , при здійснені двох пострілів з травматичної зброї потерпілому у голову і грудну клітину, можуть відповідати терміну на 07.01.2015 року і відносяться до розряду легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Ознак, які б вказували на спричинення вище описаних ушкоджень двома і більше особами в медичних документах і на тілі потерпілого не виявлено.
Як вбачається з висновку експерта №17-Е щодо проведеної судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_7 в період часу з 11.02.2015 року по 11.02.2015 року (а.с. 48-49), то він знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені Заставнівської ЦРЛ з 07.01.2015 року по 09.01.2015 року з діагнозом: вогнепальне поранення лівої гомілки. Дане тілесне ушкодження виникло внаслідок вогнепального поранення, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові і на які вказав ОСОБА_7 , при здійснені одного пострілу з травматичної зброї потерпілому у ліву ногу, може відповідати терміну на 07.01.2015 року і відноситься до розряду легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Ознак, які б вказували на спричинення вище описаних ушкоджень двома і більше особами в медичних документах і на тілі потерпілого не виявлено. Під час спричинення пострілу потерпілий і нападаючий найбільш вірогідніше знаходилися обличчям по відношенню один до одного.

Суд звертає увагу на той факт, що резолютивна частина висновку містить зазначення ініціалів підекспертного « ОСОБА_22 », однак описова та дослідницька частина стосується дослідження саме стану здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , а тому відомості резолютивної частині в частині неточностей ініціалів потерпілого слід вважати опискою судового експерта.

Як вбачається з висновку експерта №18-Е щодо проведеної судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_7 в період часу з 11.02.2015 року по 11.02.2015 року (а.с. 64-65), то він знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені Заставнівської ЦРЛ з 07.01.2015 року по 09.01.2015 року з діагнозом: вогнепальні садна шкіри чола, потиличної та міжбрівної ділянок. Дані тілесне ушкодження виникли внаслідок вогнепального поранення, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові, при здійсненні двох пострілів травматичної зброї потерпілому у голову, можуть відповідати терміну на 07.01.2015 року і відноситься до розряду легких тілесних ушкоджень. Ознак, які б вказували на спричинення вище описаних ушкоджень двома і більше особами в медичних документах не описано. Під час здійснення пострілів, поза потерпілого по відношенню до нападаючого змінювалася.

Суд повторно звертає увагу на той факт, що резолютивна частина висновку містить зазначення ініціалів підекспертного « ОСОБА_22 », однак описова та дослідницька частина стосується дослідження саме стану здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , а тому відомості резолютивної частині в частині неточностей ініціалів потерпілого слід вважати опискою судового експерта.

Згідно заяви потерпілого ОСОБА_7 від 08.01.2015 року (а.с. 67), останній добровільно видав пістолет, яким 07.01.2015 року стріляв у нього, його батька ОСОБА_6 та брата ОСОБА_7 біля бару в с.М.Кучурів обвинувачений ОСОБА_10 .

Як вбачається з протоколу огляду предмету від 02.03.2015 року та фото таблиці до нього (а.с. 68-70) вказаною слідчою дією встановлено, предмет, який знаходився в сейф пакеті, а саме пістолет належить до системи револьвер, має серійний номер НОМЕР_2 та напис назви моделі «KORA-BRNO», калібр 4 мм.

Відповідно до висновку експерта №0432 від 20.02.2015 року (а.с. 77-79) виготовленого в ході проведення судової балістичної експертизи, револьвер який виявлено та вилучено 08.01.2015 року видав громадянин ОСОБА_7 , до вогнепальної зброї не відноситься (в зв`язку з недостатньою вражаючою здатністю снарядів). Являється 4мм револьвером «KORA BRNO» № 522492 Чеського виробництва, револьвер придатний для стрільби штатними 4мм патронами Флобера, призначеним для тренувальної стрільби поза спеціальних майданчиків (тирів, стрільбищ). Револьвер виготовлений заводським способом. Змін конструкції револьвера виконаних кустарним чи саморобним способом не виявлено.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 14.05.2015 року (а.с. 111-117) потерпілий ОСОБА_7 в присутності понятих детально розповів та продемонстрував механізм нанесення йому пострілу обвинуваченим ОСОБА_10 . Також повідомив, що бачив закривавлене обличчя свого батька, який лежав без свідомості.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 14.05.2015 року, який проведений в присутності понятих (а.с.118-123), останній детально розповів та продемонстрував механізм та локалізацію нанесення обвинуваченим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень внаслідок проведення пострілів. Також продемонстрував механізм отримання ушкоджень його сином потерпілим ОСОБА_7 .

Суд бере до уваги, що вказані письмові докази, які досліджені в судовому засіданні, повністю відповідають показанням свідка ОСОБА_19 та потерпілих даними ними під час судового слідства в суді. Вони повністю узгоджуються між собою, є логічними, детальними та послідовними щодо предмету доказування. Вони є належними, оскільки прямо підтверджують існування обставин викладених в обвинувальному акті. Дані докази є також допустимими, оскільки отримані з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Покази свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_18 суд не може покласти в основу вироку, оскільки вони не наповнені деталізованим інформаційним змістом, не містять фактичних даних з метою доведення чи спростування вини обвинуваченого ОСОБА_10 . Зазначення ними відомостей щодо відсутності пострілів не узгоджується та не відповідає матеріалам справи та показам самого обвинуваченого.

Відносно показів обвинуваченого ОСОБА_10 , то суд вважає, що часткове визнання ним своєї вини та разом з тим невизнання обставин скоєного є обраною ним лінією захисту. Його покази в частині проведення ним попереджувального пострілу та словесного попередження про можливе застосування зброї не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та повністю спростовані показами потерпілих та свідка ОСОБА_19 . Зазначення ним того факту, що потерпілі спровокували виникнення конфлікту та його дії носили характер необхідної оборони, також не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до положень п. 9, 11 постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року, вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.
Використання при вчиненні хуліганства спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації

дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК України не тільки в тих

випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді,

коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння засновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
На переконання суду обвинувачений ОСОБА_10 мав умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, він свідомо застосував револьвер, який зберігав при собі та знав, що він споряджений гумовими кулями травматичної дії. Крім того, на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обвинувачений перебував на військовій службі та мав навики використання зброї, а також не міг не знати та не передбачати наслідків застосування револьвера.

Крім того, відсутність будь-якого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим виключає можливе застосування цього засобу та не було необхідним в даній ситуації. Підстав стверджувати, що обвинувачений діяв в межах необхідної оборони не має.

Своїми діями обвинувачений грубо порушив громадський порядок, він перебував в громадському місці та міг додатково заподіяти шкоду іншим стороннім особам, які перебували поруч. Дії останнього супроводжувались особливою зухвалістю.

Даючи оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_10 , суд приходить до висновку, що вина останнього повністю доведена та його дії необхідно кваліфікувати за ст.296 ч.4 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та вчиненні із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для спричинення тілесних ушкоджень.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_10 згідно вимог ст.ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, характеристику особи винного, який за місцем реєстрації характеризується позитивно, за період військової служби також зарекомендував себе з позитивної сторони, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем та має постійне місце роботи, має статус учасника бойових дій, має на утриманні двоє малолітніх дітей та одружений, раніше не судимий. Враховується також і думка потерпілих, які вказали про наявність претензій до обвинуваченого морального характеру та через свого представника просили його покарати відповідно до думки прокурора.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні орган пробації оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик ймовірної небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній та середній відповідно. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Суд категорично не може погодитись з органом пробації, з урахуванням вищевикладеного та обставин справи, стану здоров`я обвинуваченого, наслідків, що настали, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 неможливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, наслідкам, що настали, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України також не буде відповідати загальним засадам призначення покарання.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України до набрання чинності Законом України „Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, є особою, яка має статус учасника бойових дій, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Дана обставина підтверджується посвідченням учасника бойових дій (а.с. 194 кримінального провадження).
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року із змінами внесеними згідно закону, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Оскільки органом досудового розслідування належним чином підтверджено процесуальні витрати, а також їх розмір пов`язаних з залученням експертів (а.с. 76 кримінального провадження), то вони підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Також на підставі ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих і документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу, яка надана їм адвокатом ОСОБА_8 . Відповідно до акту про отримання наданих послуг від 28.10.2019 року та квитанції №01 потерпілі оплатили послуги адвоката на суму 20 865 грн.

Також в межах даного кримінального провадження потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 подано цивільні позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди заданої злочином на суму 50 000 гривень кожен. Вирішуючи питання щодо вказаного позову суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1, 5 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п. 31 Постанови № 13 від 2 липня 2004?р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» орієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995?р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи все вищевикладене, те, що по кримінальному провадженню доведено вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.296 ч.4 КК України і внаслідок його дій потерпілим завдано моральні страждання, які полягають в перенесеному ними душевному стражданні та нервовому потрясінні у зв`язку з заподіянням легких тілесних ушкоджень різного ступеня. Розмір заподіяної потерпілим моральної шкоди суд визначає враховуючи характер скоєного обвинуваченим злочину, ступінь його вини та матеріальне становище, глибину моральних страждань потерпілих, перенесеного нервового стресу та необхідності проведення відновлення після лікування. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілими цивільні позови щодо стягнення на їх користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. З обвинуваченого на користь потерпілих необхідно стягнути грошові кошти в сумі по 20 000 гривень на кожного.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення по ст.296 ч.4 КК України і призначити покарання, що визнано судом доведеним, у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного судом покарання.
До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_10 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_2 , завдану моральну (немайнову) шкоду вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 20 000 (двадцять тисяч гривень).
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в АДРЕСА_2 , завдану моральну (немайнову) шкоду вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 20 000 (двадцять тисяч гривень).
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає в АДРЕСА_2 , завдану моральну (немайнову) шкоду вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 20 000 (двадцять тисяч гривень).
Речовий доказ по справі: револьвер марки «KORA-BRNO» серійний номер НОМЕР_2 , який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 196,80 (сто дев`яносто шість) гривень (а.с. 76).

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають в АДРЕСА_2 , здійснені ними документально підтверджені процесуальні витрати у виді витрат на правову допомогу в розмірі по 6955 (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень на кожного, що сумарно складає 20 865 (двадцяти тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ