Святошинський районний суд міста Києва
пр. № 1-о/759/5/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року (кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2018 № 0009303) стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тлумач Тлумацького р-ну, Івано-Франківської обл., українця, громадянина України, який здобув базову вищу освіту, неодружений, утриманців не має, має статус учасника бойових дій, працює на посаді складського робітника у ТОВ «Агробудхолдинг», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 10 листопада 2017 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (штраф сплачений);
- 08 грудня 2017 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (штраф сплачений);
- 06 липня 2018 року - Київським районним судом міста Полтави - за ч. 2 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку на 1 рік;
- 09 липня 2018 року - Київським районним судом міста Полтави - за ч. 4 ст. 407; ч. 4 ст. 70 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку на 1 рік,
та якого визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2018 року, яка становить 1 місяць і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2018 року, яка становить 1 місяць і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Так, ОСОБА_3 визнано винуватим і засуджено за те, що він 17 листопада 2018 року близько 17 год. 10 хв., знаходячись у приміщенні супермаркету «Новус» за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 3, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць товар, що належить ТОВ «Новус Україна», а саме: пляшку віскі «Dewar's», об`ємом 0,7 л, вартістю 565 грн 83 к., яку поклав до рукава куртки в яку був одягнений, та, не маючи наміру розраховуватись, направився з торгівельного залу до виходу. Однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_3 злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину він був затриманий працівниками охорони.
Тобто, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим та підтвердив вищезазначені обставини.
Відтак, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України та переконавшись в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, обмежився допитом обвинуваченого, дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Вказаний вирок суду набрав законної сили 11 лютого 2019 року.
03 квітня 2019 року від засудженого ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року за нововиявленими обставинами, а саме у зв`язку із скасуванням ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 січня 2019 року вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2018 року, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути.
Засуджений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 заяву підтримали та просили скасувати вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року та ухвалити новий вирок.
Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала щодо заяви засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Оскільки покарання ОСОБА_3 Святошинським районним судом міста Києва призначалося з урахуванням ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, а саме вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2018 року, який скасований ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 січня 2019 року, то вирок підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.
Розглянувши заяву ОСОБА_3 , вислухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що заява обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути.
Згідно з ч. 1 ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Відповідно до положень ч. 1ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок і ухвалити новий вирок або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.
Так, допитаний в судовому засіданні дистанційно, в режимі відеоконференції, ОСОБА_3 показав, що він вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2018 року був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому було призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Також застосовано ч. 4 ст. 70 КК України та остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 76 КК України. Вказаний вирок суду ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 січня 2019 року скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.
До заяви засудженого ОСОБА_3 долучено копію ухвали Миколаївського апеляційного суду від 31 січня 2019 року, також вказана ухвала 06.02.2019 оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79585407).

Враховуючи викладене, вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року стосовно ОСОБА_3 слід скасувати та, провівши судовий розгляд за загальними правилами, ухвалити новий вирок стосовно ОСОБА_3 .
Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 17 листопада 2018 року приблизно о 17 год. 10 хв., знаходячись у приміщенні супермаркету «Новус» за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 3, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць товар, що належить ТОВ «Новус Україна», а саме: пляшку віскі «Dewar's», об`ємом 0,7 л, вартістю 565 грн 83 к., яку поклав до рукава куртки в яку був одягнений, та, не маючи наміру розраховуватись, направився з торгівельного залу до виходу. Однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_3 злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину він був затриманий працівниками охорони.
Тобто, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі, підтвердив зазначені обставини та показав, що він 17 листопада 2018 року посварився зі своєю дівчиною та вирішив їхати додому в с. Петрів Тлумацького р-ну Івано-Франківської обл., мав уже квиток. Вирішив зайти до магазину купити цигарки. Однак, зайшовши до супермаркету «Новус» за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 3,він вирішив взяти пляшку віскі, яку мав намір розпити у потягу. Він взяв пляшку віскі «Dewar's», об`ємом 0,7 л, вартістю 565 грн 83 к., сховав до рукава куртки та пішов до виходу. У вчиненому щиро розкаюється.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 17 листопада 2018 року приблизно о 17 год. 10 хв., знаходячись у приміщенні супермаркету «Новус» за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 3,вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 50, 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є середньої тяжкості; ступінь завершення вчинення злочину; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні; обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, до затримання працював на посаді складського робітника у ТОВ «Агробудхолдинг», має статус учасника бойових дій, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з копії довідки № 48/2/18 від 25 листопада 2018 року, виданої Тлумацькою центральною міською лікарнею, вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Разом з тим, з копії ухвали Миколаївського апеляційного суду від 31 січня 2019 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79585407) вбачається, що ОСОБА_3 з 2017 рокуперебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері. Також суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання враховує те, що він раніше неодноразово судимий та вчинив новий злочини, не відбувши покарання.

Відтак, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Крім того, приймаючи до уваги те, що вироком Київського районного суду міста Полтави від 09 липня 2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 407; ч. 4 ст. 70 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку на 1 рік, то суд, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, розглянувши заяву ОСОБА_3 про про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2018 року, яка становить 1 місяць і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки вказаним вироком на підставі скасованого судового рішення вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2018 року ОСОБА_3 було призначено остаточне покарання.
За таких обставин, вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року стосовно ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не пред`являвся, судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376, 459, 466, 467 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 про перегляд за новоявленими обставинами вироку Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2018 року, яка становить 1 місяць і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, - задовольнити.
Скасувати за нововиявленими обставинами вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2018 року, яка становить 1 місяць і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, та ухвалити новий вирок, яким:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Полтави від 09 липня 2018 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) місяць.

Призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді тримання під вартою і утримували його у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання, а саме: 20 лютого 2019 року 08 год. 00 хв.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання період перебування його під вартою з 19 листопада до 23 листопада 2018 року включно.
Суму застави, внесену за ОСОБА_3 (квитанція № 5 від 22 листопада 2018 року) у розмірі 17620 грн 00 к. повернути заставодавцю ОСОБА_6 .
Речовий доказ: пляшку віскі «Dewars» об`ємом 0,7 л, яку передано на відповідальне зберігання адміністратору магазину «Новус», - залишити у належного володільця - ТОВ «Новус Україна.
Судове рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржене в порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цьому кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1