Справа 274/7479/19
Провадження: 1-кс/0274/2042/19
25.11.2019 м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про скасування арешту майна,
Згідно клопотання, поданого в порядку статті 174 КПК України Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» ( далі за текстом Заявник) просить скасувати арешт майна, належного ОСОБА_3 , накладеного старшим слідчим СВ Бердичівського ВП ОСОБА_4 , відповідно до постанови від 18.07.2007 та постанови б/н від 20.09.2008, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання заявник вказав, що в рамках кримінального провадження ст.слідчим СВ Бердичівського МВС ОСОБА_4 , на підставі постанови б/н від 18.07.2007 року та постанови б/н від 20.09.2008 року, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .
Відповідно до договору іпотеки від 06 червня 2007 року ОСОБА_3 передала в іпотеку АТ «Райффайзен банк Аваль» належну їй квартиру АДРЕСА_1 .
30 жовтня 2018 року Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за Кредитним договором 014/1846/82/111086 від 05.06.2007 року в розмірі 3 323,50 дол. США, 1762,00 гривень судового збору. На підставі вищевказаного рішення видано виконавчі листи про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором.
Крім того 07.04.2008 року було здійснено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 912.
Накладений ст.слідчим СВ Бердичівського МВС ОСОБА_4 арешт на іпотечне майно перешкоджає АТ «Райффайзен Банк Аваль» здійснити реалізацію квартиру АДРЕСА_1 , в установленому порядку та повернути кредитні кошти банку, а отже реалізувати законні права та інтереси Банку.
У судове засідання заявник та начальник СВ Бердичівського ВП ОСОБА_4 , які належним чином повідомлені про час та місце судового засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.
У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засобу технічними засобами не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані документи, слідчий суддя доходить таких висновків.
Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, ст.слідчим СВ Бердичівського МВС ОСОБА_4 на підставі постанови б/н від 18.07.2007 року та постанови б/н від 20.09.2008 року, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 .
05 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 014/1846/82/111086 за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 23 460 доларів США.
З метою забезпечення вимог Заявника згідно Кредитного договору, 06 червня 2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передала в іпотеку Заявнику належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
30 жовтня 2018 року Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за Кредитним договором 014/1846/82/111086 від 05.06.2007 року в розмірі 3 323,50 дол. США, 1762,00 гривень судового збору.
07.04.2008 року було здійснено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 912.
На розгляду у Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області кримінальна справа щодо ОСОБА_3 не перебуває.
Відповідно до статті 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, в порядку статті 174 КПК України слідчий суддя вправі скасувати арешт під час досудового розслідування, виключно у випадку, якщо власник або володілець майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Проте, з доданих до клопотання документів не вбачається, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є власником чи володільцем квартири АДРЕСА_1 .
Також, в порушення статей 22 та 93 Кримінального процесуального кодексу України заявником не надано відомості про те, що СВ Бердичівського ВП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні в рамках якого накладався арешт.
Про неможливість подання цих доказів заявник не повідомив, з клопотанням про їх витребування у зв`язку з неможливістю їх отримати самостійно до слідчого судді не заверталась.
За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Відповідно до п.9 розд. ХІ «Перехідні положення» КПК 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення в порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом. Ця норма узгоджується з вимогами ч.1 ст.5 КПК, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
З огляду на зазначене, за умови, що за цим кримінальним провадженням не були внесені відомості до ЄРДР та не здійснюється досудове розслідування відповідно до КПК 2012 року, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна накладеного у 2007 та 2008 роках, поширюються норми КПК 1960 року.
Проте положеннями цього кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження в кримінальній справі: або одночасно з винесенням постанови про її закриття (ч.1 ст.214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (ч.6 ст.126).
Інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування КПК 1960 року не містив. Прийняття судом рішення щодо арешту майна як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації з огляду на зміст п.7 ч.1 ст.253, п.8 ч.1 ст.324, ч.13 ст.335 цього кодексу передбачалося тільки після прийняття рішення про призначення до судового розгляду та під час постановлення за результатами такого розгляду вироку в кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком.
Відповідно до положень КПК 2012 року слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК.
Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, у тому числі в кримінальній справі, закритій органом досудового слідства до набрання чинності цим кодексом, КПК не передбачає.
Як і чинний КПК, не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею процесуальних норм у припиненій кримінальній справі.
Водночас позовні вимоги ОСОБА_6 про звільнення майна з-під арешту, можуть виступати способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
Відповідну правову позицію з цього питання сформульовано ВС в постанові від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц.
Керуючись ст.ст. 3, 171-174, 371, 372 КПК України , слідчий суддя
У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1