Справа № 629/6133/19
Провадження № 1-кс/629/1903/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню за №0001793 від 08.12.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Смирнівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, перебуваючого в цивільному шлюбі з ОСОБА_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.01.2019 року Харківським районним судом Харківської області за ст.185 ч.1,185 ч.2,70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, -
встановив:

Слідчий СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 10.12.2019 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.
Підставами для застосування запобіжного заходу слідчий вказує, що 08.12.2019, близько 00-00 год., ОСОБА_4 , його співмешканка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпивали спиртні напої вдома у ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виникла сварка, під час якої ОСОБА_4 наніс удар кулаком правої руки по тулубу ОСОБА_8 , та впавши на підлогу почали наносити один одному удари по різним частинам тулуба і голови, а підвівшись ОСОБА_4 , діючи в результаті раптово виниклого умислу, направленого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, схопив зі столу кухонний ніж та наніс ОСОБА_8 один удар ножем в область живота, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням стінки тонкого кишечника, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Дане кримінальне правопорушення внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2019 року за №0001312 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.
08.12.2019 року, згідно ст.208 КПК України, ОСОБА_4 був затриманий за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення о 10-04 год., протокол №95/8686 та доставлений до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області.
За даним фактом 09.12.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив, що дійсно перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час сварки схопив ніж та наніс один удар ножем в область живота ОСОБА_8 , шкодує про вчинене.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку підозрюваного, який не заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його захисника адвоката ОСОБА_5 , яка незважаючи на позицію її підзахисного наполягала на застосуванні до її підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 з місця злочину не тікав, викликав швидку та поліцію, а також внаслідок не доведення прокурором існуючих ризиків, вислухавши думку прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній в період іспитового строку за попереднім вироком вчинив новий тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, офіційно не одружений, дітей на утриманні не має, у зв`язку з чим не має соціально сталих зв`язків, враховуючи встановлені існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, відсутність тісних соціальних зв`язків та місця роботи, вчинення нового злочину в період іспитового строку за попереднім вироком вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначає, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться захисником підозрюваного, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконанні процесуальних рішень у справі.
При цьому, суд враховує, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Керуючись ст.ст.177,182,183,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001793 від 08.12.2019 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою визначити до шістдесяти днів, до 05.02.2020 року.
Розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначати.
Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 .
Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1