Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

31 жовтня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

засудженого ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 09 липня 2019 року про відмову у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Катеринівська виправна колонія №46» та спостережної комісії Сарненської райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 09 липня 2019 року відмовлено у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Катеринівська виправна колонія №46» та спостережної комісії Сарненської райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 .

В обгрунтування цього рішення суд послався на те, що ОСОБА_4 на даний час не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що на дату розгляду справи судом він відбув 2/3 частини призначеного покарання. Зазначив, що судом не враховано, що накладені на нього стягнення, на даний час погашені в установленому законом порядку. Також апелянт вказав на те, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині, під час відбування покарання постійно приймає участь у суспільно корисній праці, має позитивні плани на подальше життя та вважає, що довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного покарання, міркування прокурора ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних вимог, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 засуджений 22.07.2014 р. Городоцьким районним судом Львівської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ст.70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 13.10.2016 р. на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 р.) зараховано ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 11.03.2014 р. по 09.09.2014 р., та з 20.01.2016 р. по 21.06.2016 р.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 05.10.2017 р. роз`яснено ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 13.10.2016 р., а саме, що зарахуванню на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 р.) підлягає період з 20.01.2016 р. по 26.05.2016 р., в решті ухвала без змін.

Кінець строку відбування покарання 04 листопада 2020 року.

На даний час ОСОБА_8 відбуває покарання у державній установі (далі - ДУ) «Катеринівська виправна колонія №46», куди прибув 10 серпня 2017 року.

За приписом п.3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Отже право на умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 згідно ст.81 КК України настало 04 травня 2018 року.

Згідно наданої адміністрацією установи характеристики до ОСОБА_4 під час його перебування у Львівській УВП №19 заходи заохочення та стягнення не застосовувались.

Під час перебування у ДУ «Львівська виправна колонія №48», ОСОБА_4 допустив 4 порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, та за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника установи.

Під час перебування у ДУ «Личаківська виправна колонія № 30», ОСОБА_4 допустив 3 порушення встановленого порядку відбування покарання, за які також притягувався до дисциплінарної відповідальності, та один раз заохочувався правами начальника установи.

Під час відбування покарання у ДУ «Катеринівська виправна колонія №46», засуджений ОСОБА_4 двічі допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, та тричі заохочувався правами начальника за сумлінну поведінку і добросовісне ставлення до праці.

В установі працевлаштований у лазне-пральному комплексі прибиральником на добровільних засадах без оплати праці, до роботи ставиться добросовісно, сумлінно виконує покладені обов`язки. На оперативно-профілактичному обліку не перебуває, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, регулярно відвідує заходи виховного характеру, релігійні та просвітницькі заходи, включений до програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, повно і всебічно дослідивши надані йому матеріали, врахував зазначені обставини та зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 у відповідності до ст.81 КК України, згідно якої умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, згідно роз`яснень, які містить п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Як вбачається з особової справи засудженого ОСОБА_4 , наданої для огляду представником виправної колонії, протягом часу відбування покарання у виправних установах, він дев`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 4 рази до нього застосовувалось стягнення у виді поміщення до ДІЗО. Хоча на даний час вказані стягнення погашені в установленому законом порядку, однак факт неодноразового притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності, на думку колегії суддів, не може свідчити про виправлення засудженого.

Крім того, із витягу з протоколу №9 від 15 травня 2018 року, ОСОБА_4 характеризувався як такий, що не дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що вказане подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 є передчасним, оскільки 10 січня 2019 року Сарненським районним судом Рівненської області було відмовлено у задоволенні подання ДУ «Катеринівська виправна колонія №46» та спостережної комісії при Сарненській РДА про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким, а подання про його умовно-дострокове звільнення було подане до суду 26 червня 2019 року. Так, частина 7 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачає, що у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову. Отже за таких обставин повторне подання слід вносити після 10 січня 2020 року.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог закону про кримінальну відповідальність, тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 09 липня 2019 року про відмову у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Катеринівська виправна колонія №46» та спостережної комісії Сарненської райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3