Справа № 467/999/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка заяву

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мирне Братського району Миколаївської області, засудженого 03 вересня 2014 року Братським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» з 29 жовтня 2014 року, відбув більше 2/3 строку призначеного вироком суду покарання. За час перебування в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Працевлаштований каменотесом. До роботи ставиться сумлінно та добросовісно, бере участь в роботах по благоустрою приміщення та території установи. Має три заохочення, стягнень не має. Провину у скоєнні злочину визнав, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений в судове засідання не з`явився, надійшла заява про слухання справи в його відсутність.
Представник виправної колонії в судове засідання не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений перебував на обліку у колонії як злісний порушник режиму утримання, має два стягнення, норми виробітку не виконує у повному обсязі.
Вивчивши матеріали, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступного.
03 вересня 2014 року ОСОБА_4 був засуджений Братським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що засуджений з 28 жовтня 2014 року відбуває покарання у Арбузинській виправній колонії Миколаївської області.
Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України злочини, за вчинення яких відбуває покарання засуджений, відносяться до категорії тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості.
Засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, призначеного судом.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано якщо засуджений за умисний тяжкий злочин відбув не менше двох третин строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно характеристик, які містяться в матеріалах особової справи засудженого від 27 вересня 2016 року, 13 квітня 2017 року, 11 квітня 2018 року, 12 вересня 2019 року засуджений працевлаштований на виробництві колонії слюсарем, свої трудові обов`язки виконує тільки під контролем з боку представників адміністрації колонії. У колі засуджених підтримує рівні взаємовідносини, на критику в свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою пристосування, при спілкуванні невідвертий. Спальне місце та приліжкову тумбочку не утримує в чистоті і порядку, має неохайний зовнішній вигляд, недбало ставиться до майна установи, догляд за ним не здійснює, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально, уникає виконання робіт з самообслуговування та благоустрою колонії, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Участі у виховних заходах не приймає, залучений у програмах диференційованого виховного впливу « Подолання наркотичної залежності», «Підготовка до звільнення».
У відповідності до витягу з протоколу № 156 від 27 вересня 2016 року ОСОБА_4 поставлений на профілактичний облік як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання.
З витягу з протоколу № 8 засідання комісії виправної колонії від 13 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у заміні покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.
Також з витягу з протоколу № 8 засідання комісії виправної колонії від 11 квітня 2018 року видно, що ОСОБА_4 відмовлено в умовно достроковому звільненні на підставі ст. 81 КК України як такому, що не довів своє виправлення.
За період відбування покарання засуджений отримав чотири стягнення у виді подяки начальника колонії: 06 квітня 2015 року, 03 липня 2018 року, 15 квітня 2019 року та 08 липня 2019 року.
У судовому засіданні встановлено, що під час відбування покарання в місцях позбавлення волі ОСОБА_4 також допустив 2 порушення вимог встановленого порядку відбування покарання: 27 вересня 2016 року та 11 вересня 2019 року, що потягли за собою накладення дисциплінарних стягнень. Допущені порушення виражалися у зберіганні заборонених предметів, які є злісними у відповідності до вимог ст. 133 КВК України.
На даний час останнє стягнення непогашено.
З довідок про працевлаштування вбачається, засуджений у 2018 році не був працевлаштований, у 2019 році його нараховувалася заробітна плата у березні, травні-липні.
Таким чином, суд вважає, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього періоду відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 537- 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.
Повний текст ухвали проголошений 17 вересня 2019 року о 8 годині.

Суддя ОСОБА_1