ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 633/426/18
Провадження № 1-кп/636/118/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000166, внесеному 13 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. м. Ізюм, Харківської області, громадянина Російської Федерації, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не засудженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
12.09.2018 року приблизно о 09 год 00 хв., ОСОБА_6 , проходячи по провулку Богдана Хмельницького в смт Печеніги, Печенізького району, Харківської області, на узбіччі дороги виявив прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходилась банківська картка АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належала потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у ОСОБА_8 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів з метою викрадення грошових коштів, скориставшись тим, що за його діями не спостерігають сторонні особи, маючи при собі вищевказану банківську карточку, за допомогою банкомату банку АТ «Приватбанк», який розташований за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт Печеніги, вул. Незалежності, 59 та володіючи пін-кодом до даної картки, незаконно перевів в готівку грошові кошти в сумі 3 800 грн. Після чого зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденими грошовими коштами на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину, що дійсно викрав карточку потерпілої та зняв з неї кошти в розмірі 3800 грн. Викрадені кошти та карточку повернув потерпілій.
Позиція ОСОБА_6 щодо вчиненого злочину не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно за ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП в Харківській області № 8-12102018/63091 від 19.10.2018, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз: 28.10.2009 Ізюмським районним судом Харківської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік (а.к.п. 38);
- довідок КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» № 3320 від 12.10.108, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 44);
- довідки-характеристики, наданої СППП Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУГП в Харківській області, за якою обвинувачений характеризується посередньо, з сусідами відносин не підтримує, веде прихований спосіб життя, спілкується з особами, які вживають спиртні напої та наркотичні речовини (а.к.п. 43);
- ухвали Харківського апеляційного суду від 06.08.2019, згідно якої вирок Печенізького районного суду Харківської області від 03.12.2018 змінений, ОСОБА_6 визнаний засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, пом`якшено покарання призначене за ч. 2 ст. 309 КК України, до 3 років 4 місяців позбавлення волі і на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, покладено в період іспитового строку обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні майна ОСОБА_7 , ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та визнання вини, відшкодування збитків. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, враховує думку потерпілої, яка просить не позбавляти волі і строго не карати обвинуваченого, позицію прокурора по звільненню ОСОБА_6 від відбування покарання та вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі, та звільнити від відбуття призначеного покарання в силу ст.75 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами, і покарання необхідно призначити в порядку ч. 4 ст. 70 КК України.

В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання не має, так як обвинувачений свої обов`язки виконує належним чином.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні. Речових доказів по справі не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Печенізького районного суду Харківської області від 03.12.2018, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.08.2019 за ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КК України і призначити остаточне покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій, яка не була присутньою у судовому засіданні.

Суддя