233 № 233/970/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого

судді : ОСОБА_1

за

участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (відеоконференція)

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка Донецької області, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчинені злочинів передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчинені злочинів передбачених ч.1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України.
Прокурори у судовому засіданні звернулись з письмовим клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки обраний та продовжений запобіжний захід, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, постійного місця мешкання не має, а також, враховуючи, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення, у т.ч. і тяжкість інкримінованого діяння.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурорів та наполягала на його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив відмовити у його задоволенні.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження обраного запобіжного заходу, вважаючи, що ризики, які були враховані раніше при вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 існувати перестали, а сама по собі тяжкість покарання не може бути підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,вказав, що обрану міру запобіжного заходу продовжувати не доцільно, у зв`язку з чим вважає за можливе обрати останньому запобіжний захід такий, якдомашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд встановив таке.
Відповідно до ч.1 та 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого(ч.1). Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу(ч.2)
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 листопада 2019 року.
На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_7 не завершено та завершити, до закінчення строку тримання під вартою останнього, тобто до 11 листопада 2019 року, не можливо, у зв`язку із необхідним проведенням відповідних процесуальних дій судового слідства.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

Суд вважає, що в теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

ОСОБА_7 може спробувати: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній до затримання офіційно не працював, стійких соціальних зв`язків, не мав, джерела доходу не мав, не має місця реєстрації і постійного місця мешкання - зазначене не спростовано стороною захисту жодними доказами, обвинувачується ОСОБА_7 у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування, крім того ОСОБА_7 , який раніше судимий, за короткий проміжок часу підозрювався в декількох корисливих злочинах проти власності, за якими до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області направлені обвинувальні акти у відношенні ОСОБА_7 , які об`єднані в одне кримінальне провадження та розглядаються у дійсній справі,що в сукупності свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи,схильність до продовження злочинної діяльності та високий ризик вчинення ним повторно кримінальних правопорушень.
Існуючи вищенаведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд оцінює у сукупності, а не окремо, унеможливлюють зміну обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який, який, як і раніше так, і на зараз, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку, коли така особа обвинувачується у вчиненні злочину: ризик того, що особа не з`явиться до суду; ризик того, що підозрюваний (обвинувачений), у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (справа «Пірузян проти Вірменії»).

Тож зазначені та встановлені судом ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того обґрунтовуючи доцільність продовженняобвинуваченому ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, суд враховує, правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 11 листопада 2019 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч.2 ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на строк шістдесят днів.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності вказаних ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , судом на теперішній час не встановлено.

За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно ст. 182 та ч.3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги, що відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, який встановити у розмірі сорока розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 80280 грн., поклавши на ОСОБА_7 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурорів про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 04 січня 2020 року.

ОСОБА_7 - тримати від вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 80280 (вісімдесят тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

У разі звільнення з під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_7 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населенного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває: Донецька область, м. Костянтинівка - без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, строком на два місяці.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1