Справа № 199/4466/19
ВИРОК
іменем України

2019 року червня місяця 24 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000698 від 08.05.2019, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро (м. Дніпропетровська), громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, офіційно не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.12.2001 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст.ст. 42, 75 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 26.03.2004 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 09.06.2008 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187, ч. 1ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- 22.11.2016 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнився 02.11.2018 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 186 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин.

Так, 12.04.2019 приблизно о 21-45 годині ОСОБА_3 знаходився біля будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Берегова, 3, де зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка тримала в руках мобільний телефон «LG-E615» вартістю 974,25 гривні і в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, при цьому обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон «LG-E615» вартістю 974,25 гривні, який належить ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, ОСОБА_3 12.04.2019 приблизно о 21-50 годині, перебуваючи біля будинку № 3 по вул. Берегова в м. Дніпро, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, шляхом ривка вирвав з рук ОСОБА_5 мобільний телефон «LG-E615» вартістю 974,25 гривні, який належить останній.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчиняючи злочин повторно, у той же день та час, з метою забезпечення можливості вільно розпорядитися викраденим мобільним телефоном «LG-E615» вартістю 974,25 гривні, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 3 по вул. Берегова в м. Дніпро, стоячи обличчям до потерпілої ОСОБА_5 , тримаючи в правій руці скляну пляшку, наніс останній один удар вказаною пляшкою в область голови ліворуч, тим самим завдав фізичного болю потерпілій, після чого, утримуючи при собі вказаний мобільний телефон, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток в сумі 974,25 гривні.

Умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, заявив про щиросердне каяття у вчиненому і пояснив, що дійсно він 12.04.2019 року у вечірній час доби, знаходячись біля будинку №3 по вул. Берегова в м. Дніпро, вирвав з рук ОСОБА_5 мобільний телефон «LG-E615 У вчиненому кається. Цей злочин дійсно скоїв він, але визнає себе винним частково, оскільки удар пляшкою в область голови потерпілій він не наносив. Просив суворо не карати, застосувати до нього вимоги ст.69 КК України.

Крім пояснень ОСОБА_3 із частковим визнанням винуватості, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується:

-показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні підтвердила факт викрадення 12.04.2019 року у вечірній час ОСОБА_3 у неї мобільного телефона «LG-E615» біля будинку №3 по вул. Берегова в м. Дніпро. Мобільний телефон ОСОБА_3 вихватив у неї з рук і наніс удар скляною пляшкою в область голови ліворуч, спричинивши при цьому фізичну біль. Вона наполягає на своїх показах, що дійсно обвинувачений вдарив її пляшкою в ліву частину голови, ця пляшка знаходилась у нього в руках. Від цього удару вона не втрачали свідомості, не мала тілесних ушкоджень, а лише їй була спричинена фізична біль, декілька днів боліла сильно голова. На теперішній час мобільний телефон їй повернуто. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Покарання просила призначити на розсуд суду;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.05.2019, згідно якого ОСОБА_5 просила прийняти заходи до малознайомого ОСОБА_3 , який 12.04.2019 близько 22-00 годині в дворі будинку АДРЕСА_3 відкрито заволодів її майном, а саме: мобільним телефоном «LG» чорного кольору, SIM НОМЕР_1 ;
-протоколом огляду від 08.05.2019, згідно якого за участю ОСОБА_7 та понятих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було оглянуто мобільний телефон «LG-E615» з корпусом чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;
-речовими доказами;
-розпискою ОСОБА_5 про повернення мобільного телефона марки «LG-E615»;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2019, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав особу на фото під №2, яка 12.04.2019 приблизно о 21-45 годині біля будинку №3 по вул. Береговій в м. Дніпро конфліктувала з жінкою. На фото № 2 зображено ОСОБА_3 ;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.05.2019, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала особу на фото №4, яка 12.04.2019 приблизно о 21-45 годині відкрито заволоділа її майном. На фото №4 зображено ОСОБА_3 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 29.05.2019 за участю потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого остання надала пояснення по обставинам відкритого заволодіння ОСОБА_3 її мобільним телефоном 12.04.2019 біля будинку №3 по вул. Береговій в м. Дніпро та вказала на механізм нанесення їй останнім одного удару скляною пляшкою в область голови ліворуч;
-висновком судово-товарознавчої експертизи № 2413-19 від 22.05.2019, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефона «LG-E615» станом на момент скоєння кримінального правопорушення, тобто на 12.04.2019, складала 974,25 гривень.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 найшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.
Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинені повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.
Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, в яких він частково визнав свою вину у вчиненні даного злочину, заявивши про те, що удар пляшкою в область голови ліворуч потерпілій ОСОБА_5 під час заволодіння її мобільним телефоном «LG-E615» 12.04.2019 він не наносив. Ці покази обвинуваченого ОСОБА_3 спростовуються показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні послідовно, впевнено дала свої покази під присягою, відповівши на всі питання сторони обвинувачення та захисту і без будь-яких сумнівів вказала в суді на обвинуваченого ОСОБА_3 , як на особу, яка, тримаючи в руці скляну пляшку, нанесла їй один удар вказаною пляшкою область голови ліворуч, тим самим завдав останній фізичного болю. Окрім цього, про це потерпіла ОСОБА_5 вказувала і при проведені слідчого експерименту 29.05.2019 за її участю на місці скоєння кримінального правопорушення і такі її покази узгоджуються з показами в суді, на яких остання наполягала. При цьому потерпіла ОСОБА_5 особисто обвинуваченого ОСОБА_3 не знала, відносин з ним не мала, про що останній підтвердив в суді, вказавши і на те, що інших очевидців злочину, крім потерпілої, не було. Тому суд вважає, що будь-яких підстав для обмови обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілою не має, відповідно і не має жодних підстав ставити під сумнів її покази в суді, а покази обвинуваченого продиктовані його бажанням уникнути повної відповідальності за вчинене ним правопорушення та зменшення своєї вини.
Перелічені докази в силу їх несуперечливості, свідчать про неспроможність доводів обвинуваченого ОСОБА_3 , тому, проаналізував наведене вище, докази, що мають значення для вирішення справи, давши їм відповідну оцінку, суд вважає за можливе постановити вирок суду.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, судимій за аналогічні злочини, скоїв злочин через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, думку потерпілої, усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, наявність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відсутність обставин, що пом`якшують покарання, дані про його особу, та, виходячи із сукупності зазначених обставин, приходить до висновку про те, що поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до скоєння умисних злочинів, про небажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження скоєння ним нових злочинів призначення покарання без ізоляції від суспільства не уявляється можливим, тому воно повинно бути призначене у виді позбавлення волі в межах покарання, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Враховуючи вищевказане, підстав для застосування вимог ст. 69 КК України при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд не вбачає.
При цьому, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи: висновок № 2413-19 від 22.05.2019 в сумі 314,00 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з 13 травня 2019 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком чинності залишити колишній- тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи (висновок № 2413-19 від 22.05.2019) в сумі 314,00 гривень.

Речові докази- мобільний телефон марки «LG-E615»- повернути за належністю ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя:

24.06.2019