Провадження № 1-кп/520/866/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0001522, від 09.07.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, маючого середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого - вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14.05.2018 за ч.3 ст. 185 КК України, із покаранням у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, що на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано з 07.12.2016 до вступу приговору в законну силу,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
08.07.2019 року о 18:11 годин, перебуваючи у приміщенні супермаркет «Таврія В», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 120, у ОСОБА_4 винник злочинний умисел спрямований на таємне викрадання велосипеда фірми «GT AVALANCHE», що перебував в користуванні ОСОБА_5 , зі згоди його власника, - ОСОБА_6 .

Діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, упевнившись, що його дії залишаться непомітними для сторонніх осіб, в момент їх вчинення, обвинувачений таємно викрав велосипед, що був залишений ОСОБА_5 в приміщенні супермаркету біля контрольної рами та з викраденим ним майном вийшов з супермаркету.

При цьому ОСОБА_5 побачивши як ОСОБА_4 від`їжджає на викраденому велосипеді з супермаркету, здійснив заходи на його затримання, почавши йому кричати та бігти навздогін, але останній усвідомлюючи, що його дії були поміченими, розуміючи протиправний грабіжницький характер вчинюваного ним вчинку, не відмовився від свого злочинного наміру на викрадення чужого майна та зник з місця події з викраденим майном, що надало йому реальну можливість розпоряджатися та користуватися ним, завдавши ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 10000,00 гривень.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при вищевикладених у вироку обставинах, пояснивши при цьому що він 08.07.2019 року викрав велосипед, в ході викрадення майна втік від чоловіка, що його переслідував, покинув місце події та мав змогу розпорядитись викраденим майном. У скоєному щиро кається, просить суворо його не карати.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Крім того в силу положень п. 8 ст. 89 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, 08.07.2019 року, мав непогашену та не зняту судимість за вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 14.05.2018 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за яким його було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, що на підставі положень ч.5 ст.72 КК України зараховано з 07.12.2016 року до вступу приговору в законну силу.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, доведена у повному обсязі.
При цьому суд враховує надані у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», роз`яснення, відповідно до яких дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
З огляду на вищенаведене, суд, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, пояснення прокурора, який в судовому засіданні наполягав на застосуванні до ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме, те, що він раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнає повністю, у вчиненому розкаявся, відсутність у потерпілого вимог до обвинуваченого матеріального характеру, а також ступінь тяжкості та конкретні обставини і наслідки вчиненого кримінального правопорушення, доходить висновку про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_4 на вчинення злочинів і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період тримання під вартою, з 30.07.2019 року.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ, велосипед фірми «GT AVALANCHE», вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1