Справа № 532/2098/18
Провадження №1-кп/548/20/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2019 року м. Хорол
Колегія суддів Хорольського районного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4

за участі прокурора - ОСОБА_5

захисників - адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол кримінальне провадження № 0000434 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000434 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

В ході судового засідання прокурор прохав про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 посилаючись на те, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та що на цей час наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України не зникли .

Захисники заперечили стосовно продовження строку тримання під вартою, просили змінити обраний ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід на домашній арешт, оскільки прокурором не доведено наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 просили змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченими винуватими в інкримінованому їм злочині, майновий стан, а також відсутність даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у колегії суддів відсутні обґрунтовані підстави вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, вказане свідчить про те, що обвинувачені, в разі звільнення з-під варти, можуть продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень.

Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.

Також при цьому суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Зважаючи на те що пред`явлене ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Так, у даному випадку кримінальне правопорушення яке інкримінується обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є особливо тяжким злочином. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні. Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим.

На даному етапі судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, суду не надано переконливих доказів щодо необхідності скасування запобіжного заходу обвинуваченим.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та зважаючи на необхідності призначення справи до судового розгляду, відсутності можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд та відсутності доказів, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, суд вважає за необхідне ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто з 06.09.2019 року по 04 листопада 2019 року включно.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 316, 317, 331 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА :
Захід забезпечення кримінального провадження, обраний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою продовжити, але на строк, що не перевищує 60 днів, з 06.09.2019 року по 04 листопада 2019 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1
Судді: ( підпис) ОСОБА_2
( підпис) ОСОБА_3
Суддя Хорольського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1