ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1486/19
Номер провадження 11-cc/819/315/19 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000544 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 14 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 11 липня 2019 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 14 травня 2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує, що в судовому засіданні прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не достатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 одразу після вчинення злочину сам добровільно повідомив чергового Білозерського відділення поліції про вчинене кримінальне правопорушення, знаходився на місці події до прибуття поліції та його затримання. Під час проведення огляду місця події повідомив працівникам поліції про обставини вчинення злочину.

Крім того, підозрюваний має постійне місце проживання.

Вказує на недоведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, жодних дій, спрямованих на переховування від органів досудового слідства, ОСОБА_8 не вчиняв.

Висновок про існування ризику впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні нічим не підтверджується та грунтується на припущеннях.

Сама по собі тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу.

Вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

ОСОБА_8 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотання про відкладення судового розгляду чи забезпечення його участі в судовому засіданні на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як убачається з матеріалів провадження, задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, має не зняті та не погашені судимості за вчинення тяжких злочинів проти власності, не працевлаштований (живе за кошти матері), проживає в одному населеному пункті із свідками, зокрема свідком ОСОБА_9 , який разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні крадіжки та кримінальне провадження стосовно яких на цей час перебуває у провадженні суду, і згідно пояснень самого підозрюваного він вчинив сварку із ОСОБА_10 через те, що останній повідомив працівникам поліції про факт участі ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки разом з потерпілим та свідком ОСОБА_9 , що вказує на наявність існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі і щодо свідків, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 12 травня 2019 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України (а.п.10-11).

12 травня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.п.22-23).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні, інкримінованого йому злочину.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 11 травня 2019 року (а.п.8-9), протоколі затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України від 12 травня 2019 року (а.п.10-11), рапорті чергового Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 11 травня 2019 року (а.п.7), протоколах допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (а.п.15-20), іншими матеріалами провадження.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, злочин вчинив в період незнятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості за вчинення тяжких злочинів проти власності, також на розгляді в суді перебуває кримінальна справа за обвинуваченням підозрюваного у вчиненні крадіжки, міцних соціальних зв`язків немає, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 немає будь-яких соціальних зв`язків, які стримували б його від ухилення від органів досудового розслідування та суду, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які проживають в одному населеному пункті разом з підозрюваним, може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі і щодо свідків, оскільки як показав сам підозрюваний він вчинив сварку із потерпілим через те, що останній повідомив працівникам поліції про факт участі ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки разом з ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_9 , що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а доводи апеляційної скарги захисника, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Посилання апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 одразу після вчинення злочину сам повідомив поліцію про вчинене кримінальне правопорушення, знаходився на місці події до прибуття поліції, повідомив працівникам поліції про обставини вчинення злочину, має постійне місце проживання, то суд апеляційної інстанції хоч і приймає їх до уваги, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Посилання апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, є необґрунтованим та зводяться до іншої оцінки апелянтом обставин, встановлених судом.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 14 травня 2019 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4