ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4552/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2455/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 09 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого, належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 22 03 2018 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71, ст.72 до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 07 03 2019 року звільнений за відбуттям строку покарання,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Визначено, що строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 слід обчислювати з 29 березня 2019 року.

Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 785 грн. на відшкодування процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи №6778 від 29 03 2019 року.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 визнаний винним судом та засуджений за те, що:

11 березня 2019 року близько о 22:00 год. у ОСОБА_7 , який перебував в торговому залі супермаркету «Баскет», що належить ТОВ «ХАВІ МАРКЕТ», розташованому за адресою: м.Харків, пр.Л.Свободи, буд.29, раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 , діючи повторно, перебуваючи в торгівельній залі супермаркету «Баскет» дочекався моменту, коли за його діями ніхто не спостерігає та непомітно для оточуючих, таємно взяв з відповідних полиць вказаного супермаркету наступні товари: гель для гоління «Gillette Blue» для чутливої шкіри 200 мл. в кількості 1 шт., шампунь H&S в 1 п/п енергія океану 400 мл. в кількості 1 шт., цукерки Ферреро Рошер колекція Т15 172,2 в кількості 1 шт., креветка очищена Skandinavika вар. 200/300 в/у 400г. (450г.) в кількості 1 упаковка, сир Голандія 45% Старий Амстердам вагою 0,260 кг., загальна вартість яких, згідно судової товарознавчої експертизи №6778 від 29 03 2019 року становить 520 грн. 02 коп., та сховав їх під свій одяг.

Після чого, ОСОБА_7 , не маючи наміру розрахуватися за вказаний товар, пройшов лінію касового контролю супермаркету та направився до виходу, однак, з причин, що не залежали від його волі, не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки був зупинений співробітниками служби охорони зазначеного супермаркету. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 міг спричинити матеріальну шкоду ТОВ «ХАВІ МАРКЕТ» на суму 520 грн. 02 коп.

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив пом`якшити покарання, призначене судом першої інстанції та обмежитися відбутим строком покарання, станом на день розгляду апеляційної скарги.

В обґрунтування своїх доводів зазначив про те, що судом першої інстанції, при призначенні покарання, не в повній мірі враховано характеристику особи обвинуваченого, його соціальні зв`язки, обставини, які пом`якшують покарання, а також ситуацію, яка штовхнула його до протиправних дій.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого підтримала доводи його апеляційної скарги та просила задовольнити її вимоги.

Прокурор вважав рішення районного суду законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна(крадіжки), вчиненого повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувалися також і обвинуваченим, досліджувалися судом за його згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_7 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до п.1 та п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 24 10 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, відомості про особу винного, який раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, має середню освіту, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції недостатньо врахував дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, за його словами, має на утриманні співмешканку ОСОБА_9 та її дитину, яка є інвалідом, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, за оцінкою органу пробації ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що майно повернуто і матеріальна шкода злочином не спричинена.

02 серпня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_9 , в якій вона вказує, що вони проживають із ОСОБА_7 у цивільному шлюбі та виховують дитину-інваліда. Вказала, що не могла прийняти участь в опитуванні центру пробації, оскільки була з гіпсом.

Таким чином, доводи ОСОБА_7 , вказані у апеляційній скарзі, підтверджуються заявою ОСОБА_9 .

Під час апеляційного розгляду обвинувачений визнав винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні у повному обсязі, надав критичну оцінку своєї протиправної поведінки, визнав провину та виявив жаль з приводу вчиненого, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне врахувати окрім щирого каяття обвинуваченого повне визнання вини обвинуваченим як обставину, що пом`якшує покарання.

Наявність наведених обставин у їх сукупності з встановленою колегією суддів обставиною, яка пом`якшує покарання - повне визнання обвинуваченим вини, дають підстави для висновку про можливість пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами. Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, форму вини, мотив, мету та спосіб його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, раніше працював на будівництвах без трудового договору, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також те, що майно повернуто потерпілому і матеріальна шкода злочином не спричинена.

Колегія суддів враховує обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого, яке полягає у тому, що під час апеляційного розгляду він виявив жаль з приводу вчиненого діяння, та надав критичну оцінку вчиненому нею злочину та повне визнання ним своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, виходячи з принципу співмірності та індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_7 призначене основне покарання в мінімальних межах, визначених санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні: замість покарання у виді 1 року позбавлення волі арешт строком на 6 місяців.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 05 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , - змінити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - задовольнити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.185 КК України покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4