Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/813/19
Провадження № 1-кп/280/274/19
У Х В А Л А
Іменем України
06 листопада 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві підготовче судове засідання кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2 ст.ст.185,289 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростишівського районного суду перебуває зазначене кримінальне провадження .

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, оскільки строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що обирався обвинуваченим за відповідними ухвалами слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.12.2018, закінчується 08.11.2019, однак, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зникли, продовжують існувати на даний час, адже: обвинувачені вчинили умисний злочин групою осіб, що відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, ОСОБА_4 також вчинив умисний злочин проти власності, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, раніше неодноразово судимі, непрацюючі, міцних соціальних зв`язків не мають, у разі обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу існують обґрунтовані ризики переховування їх від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти продовження строку тримання під вартою

Обвинувачений ОСОБА_8 при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою покладається на розсуду суду.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти заявленого прокурором клопотання, вважає, що підстави, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, просила обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт.
Захисник адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти заявленого прокурором клопотання, вважає, що підстави, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, просила обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, домашній арешт, просить врахувати, що ОСОБА_8 має хворобу та перебуває на диспансерному обліку в міському туберкульозному кабінеті .
Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Ст.177 КПК України регламентується мета та підстави застосування запобіжних заходів. За правилами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, у тому числі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2), незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п.3), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4). За правилами ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до п.1 ст.6 вказаної Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У відповідності до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Як вбачається з рішень Конституційного суду України (№10-рп/2011 від 11.10.2011, №1-р/2017 від 23.11.2017), право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені у законі. Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватись з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Судом також враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справі «Єчюс проти Литви», справі«Нечипорук і Йонкало проти України»), продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи інший справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Крім того, Суд зазначив, що вважає запобіжні заходи що суттєво обмежують право особи на свободу пересування такими, що є необхідними у демократичному суспільстві за умови, що їхньою метою було попередження злочинів (рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000). У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Міра запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_8 у виді тримання під вартою обґрунтовано обиралась згідно відповідних ухвал слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.12.2018. На переконання суду будь-яких даних щодо зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для можливості застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено. Судове слідство не розпочато, учасники судового провадження не допитані, докази з боку обвинувачення та захисту не досліджені, судом оцінюється ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, які обґрунтовано інкримінуються обвинуваченим, та міра покарання, що може бути застосована до останніх, зокрема, позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з можливою конфіскацією майна, та імовірна можливість продовження останніми протиправної поведінки у подальшому, вчинення незаконного впливу на потерпілих, свідків, переховування від суду, враховуючи безпосередньо особу обвинувачених, які раніше неодноразово судимі за вчинення злочинів проти власності, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, міцних соціальних зв`язків не мають, оскільки не одружені, не працюють, утриманців не мають, будь-якими відомостями щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості їх подальшого тримання під вартою суд не володіє.

Отже, суд дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, тому зазначене в цілому, а також з огляду на положення ст.183 КПК України, виправдовує застосування до обвинувачених виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 197, 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04.01.2020 включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04.01.2020 включно.

В судовому засіданні оголосити перерву до 26 листопада 2019 о 13:00 год., повторити виклик учасників кримінального провадження.

Ухвала у частині продовження обвинуваченим строку тримання під вартою може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1