Справа № 683/2058/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000327 від 22 червня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Старокостянтинові Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 20 червня 2019 року під час проведення господарських робіт на власній присадибній ділянці по АДРЕСА_2 , виявив під шаром ґрунту багнет та діючи всупереч вимог п. п. 1, 2 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17 червня 1993 року № 2471-ХХІІ «Про право власності на окремі види майна», п. п. 9, 11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, розділу ІІ та ІІІ «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, умисно, незаконно, не маючи на це відповідного дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що вищезазначений предмет є холодною зброєю, привласнив його та незаконно переніс до свого фактичного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 22 червня 2019 року біля 11 год. 30 хв. під час припинення працівниками Старокостянтинівського ВП ГУНП В Хмельницькій області вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, на автобусній зупинці громадського транспорту по вул. Матросова м. Старокостянтинова Хмельницької області, останній повідомив про наявність у нього багнету в полімерній сумці білого кольору, який згідно висновку експерта № 3.3-0033:19 від 16 липня 2019 року відноситься до категорії холодної зброї та є багнетом колючої дії трьохлінійної магазинної гвинтівки системи Мосіна зразка 1891 року, придатний для застосування у приєднаному стані до гвинтівки (карабіна), та який ОСОБА_4 носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що в червні 2019 року на присадибній ділянці по місцю свого проживання по АДРЕСА_2 знайшов багнетом до гвинтівки системи Мосіна зразка 1891 року, при цьому розуміючи характеристику даної зброї та незважаючи на відсутність відповідного дозволу, носив його при собі.

26 липня 2019 року між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності адвоката ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, що ставиться йому у вину, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час судового провадження.

Сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України.

Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду з обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості, просив суд її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 також підтримав угоду про визнання винуватості і просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він цілком розуміє права, передбаченні п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник аналогічно просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не заперечили щодо затвердження судом даної угоди, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 і ч.4 ст.469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразилось в незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) в сумі 1256 грн. 08 коп. у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази згідно вимог ст. 100 КПК України знищити.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 473, 475 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 липня 2019 року, укладену між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000327 від 22 червня 2019 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 1256 грн. 08 коп.

Речовий доказ: багнет колючої дії трьохлінійної магазинної гвинтівки системи Мосіна зразка 1891 року, який передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області, згідно вимог ст. 100 КПК України знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя