Дата документу 25.09.2019 Справа № 320/5134/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1528/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/5134/19
Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кандибино Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 29.08.1997 року Приазовський районним судом, Запорізької області, за ч. З ст. 140 КК У країни, до 3 років позбавлення волі. 16.06.2000 року, звільнений на підставі ст. 8 Закону України «Про амністію»;
2) 17.05.2002 року Приазовським районним судом, Запорізької області, за ч. З ст. 140 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки;
3) 14.05.2003 року Приазовським районним судом, Запорізької області, за ч. 2 ст. 188 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України, приєднати не відбуте покарання по вироку Приазовського районного суду від 17.05.2002 року та визначити остаточне покарання 6 років 6 місяців позбавлення волі;
4) 26.08.2003 року Мелітопольським міським судом, Запорізької області, за ч. З ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч, З ст. 15 ч. З ст. 185, ст. 70 КК України, до 7 років позбавленні волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднати не відбуте покарання по вироку Приазовського районного суду від 14.05.2003 року та визначити остаточне покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі;
5) 23.10.2003 року Мелітопольським міським судом, Запорізької області, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст.70 КК України, до 7 років 6 місяців позбавлення волі; 10.05.2010 року, звільнений по відбуттю строку покарання;
6) 25.10.2010 року Приазовським районним судом Запорізької області, за ч. 3 ст. 185 КК, до 3 років позбавлення волі;
7) 20.12.2010 року Мелітопольським міськрайонним судом, Запорізької області, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України, до 5 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, приєднати не відбуте покарання по вироку Приазовського районного суду від 25.10.2010 року та визначити остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі;17.02.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання;
8) 17.08.2016 року Мелітопольським міськрайонним судом, Запорізької області за ч. 3 ст.185, КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.04.2019 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 з вироком суду згоден частково. Просить врахувати, що він щиро розкаюється в скоєному, в судовому засіданні вибачився перед потерпілими, допомагав слідству, вину свою визнав повністю. Просить застосувати до нього ст. 69 КК України, змінити призначене йому покарання на обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 27 травня 2019 року.
Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 27 травня 2019 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в особі Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в Запорізькій області витрати за проведення судової експертизи № 17-214 від 26.06.2019 року у кримінальному провадженні у розмірі 1256 гривень 08 копійок. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 27 травня 2019 року, в період часу з 14 годині 50 хвилин до 15 години 50 хвилин, знаходячись на АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де шляхом віджиму металопластикового вікна проник до приміщення вищезазначеного будинку, що є житлом, звідки таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: планшет Lenovo TAB 3 Essential 710 F 16GB WiFi Black в корпусі чорного кольору вартістю 2000 гривень; мобільний телефон Samsung Galaxy S3, в якому сім-карти не було, вартістю 3000 гривень; батарея для електронної сигарети вартістю 50 гривень; чоловічий ланцюжок із золота 585 проби вагою приблизно 20 грам вартістю 14560 гривень; чоловічу обручку із золота 585 проби вагою приблизно 5 грам вартістю 3000 гривень, Жіночу обручку із золота 585 проби вагою приблизно 2,5 грам вартістю 1500 гривень, жіночу обручку із золота 585 проби вагою 1,5 грама вартістю 2000 гривень; жіноче кільце із золота 585 проби з візерунком у вигляді зигзагу вагою 4 грама вартістю 5000 гривень; чоловічий браслет зі срібла 925 проби вагою 15 грам вартістю 1200 гривень; жіноче кільце із срібла 925 проби з синім каменем вагою 4 грами вартістю 700 гривень; жіночі сережки зі срібла 925 проби з синім камінням вагою 2 грами вартістю 320 гривень; жіночий наручний годинник марки «Моrgan» вартістю 430 гривень; жіночий наручний годинник марки «WeLain» вартістю 370 гривень; ладанка зі срібла 925 проби вагою 2,5 грама вартістю 400 гривень, а також майно, що для потерпілого ОСОБА_9 не становить матеріальної цінності, а саме: сережки жіночі металеві у вигляді кола з променями вниз; сережка жіноча металева з фіолетовим каменем, сережка жіноча металева з жовтим каменем, сережка жіноча металева з пензликом; монета 1 рубль СРСР; прикраса у вигляді серця з метала; прикраса у вигляді жіночих металевих бус, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 32530 гривень.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 69 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
При призначенні покарання обвинуваченомуОСОБА_6 судом було враховано, що останній повністю визнав вину у скоєному злочину, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв в розкриттю злочину, задовільно характеризується за місцем проживання, а тому суд першої інстанції призначив йому близьке до мінімального покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, зокрема в зв`язку з тим, що вибачився перед потерпілими, допомагав слідству, вину свою визнав повністю, оскільки, будучи раніше неодноразово судимим (вісім раз) за вчинення корисливих злочинів, у тому числі і тяжких, обвинувачений вже фактично через місяць, після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив тяжкий корисливий злочин, що свідчить про те, що він схильний до стійкої злочинної діяльності, а це характеризує його як негативну особу, в зв`язку з чим наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, з урахуванням негативної особи винного.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді: