ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1302/19 Справа № 182/5907/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь, Дніпропетровська область, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року клопотання слідчого задоволено частково, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною йому в період часу з 21-00 год. до 08-00 год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу органу досудового розслідування, прокурора, суду, та покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду; не відлучатися із м. Нікополя, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя вказав, що стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, викладених у клопотанні слідчого, крім переховування від органів досудового розслідування та/або суду, і на думку слідчого судді, доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через існування вищевказаного ризику є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Окрім того, вказує, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному злочину та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів й визначити заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Свої вимоги, прокурор обґрунтовує тим, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання вночі жодним чином не зможе забезпечити належне виконання завдань кримінального провадження, оскільки підозрюваний, перебуваючи під домашнім арештом, має і в подальшому можливість збувати психотропні речовини та наркотичні засоби на території міста Нікополя в денний час доби. При цьому, вважає беззаперечним той факт, що підозрюваний, у разі не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним збутом психотропних речовин та наркотичних засобів.
Окрім того, прокурор вказує, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, а враховуючи той факт, що останній розуміє невідворотність покарання, відсутність законного та постійного джерела доходів, відсутність осіб, за якими останній піклується, все це може спонукати до переховування від органу досудового розслідування та суду. Вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту лише буде спонукати підозрюваного до вчинення нових злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин враховуючи той факт, що ОСОБА_6 не має значних грошових заощаджень, проживає з матір`ю та цивільною дружиною, які не зможуть фактично забезпечити його існування. До того ж, вважає за доцільне встановити 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як у виключному випадку, оскільки застава у встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч. 4, 6 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про:
1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа;
2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу;
3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу;
4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини;
5) запобіжний захід, який застосовується.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею повною мірою дотримані не були, внаслідок чого ухвалене ним рішення підлягає скасуванню.
Так, суд першої інстанції, хоча і врахував тяжкість скоєного підозрюваним злочину та його особу, встановивши наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України, однак не надав цим обставинам належної оцінки, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Нікопольським ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002214 від 27 серпня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
27 серпня 2019 року за підозрою у вчиненні цього злочину затримано ОСОБА_6 та 28 серпня 2019 року повідомлено його про підозру.
Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. При цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні цього злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання та учасниками провадження не заперечуються.
Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів також вважає їх обґрунтованими, а ризик, визначений у п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України, таким, що об`єктивно існує.
Разом із цим, колегія суддів вважає, що запобігти цьому ризику можливо лише шляхом застосування цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням наявних у матеріалах провадження доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , а також встановленого та доведеного слідчим ризику, колегія суддів, частково погоджуючись з доводами прокурора, вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, скасувавши ухвалу слідчого судді та постановивши нову, у відповідності з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Доводи прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розцінює як безпідставні, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Ці обставини прокурором у судовому засіданні доведені не були.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в цьому випадку запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу органу досудового розслідування, прокурора, суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;
- не відлучатися із м. Нікополя, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Строк дії ухвали - до 28 жовтня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4