В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.01.2019 Справа №607/8043/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000772 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, із середньою освітою, працюючого директором кооперативу «Полюс», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 17 березня 2018 року близько 12 год. 15 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, керуючи технічно справним автомобілем «Ауді 80» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та вантажу по вул.Шептицького в напрямку перехрестя із вул.Живова в м.Тернополі, де, після наближення до вказаного перехрестя, зупинив керований ним транспортний засіб неподалік межі перехрещення доріг, однак рух на зелений сигнал світлофора не продовжив через затор, після чого не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, зокрема, за сигналами світлофорів, якими регулювався дорожній рух, чим порушив вимоги п.п. 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка»), 2.3 (б, д), 8.7.3 (е) ПДР України, які зобов`язували його не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, а також загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, зокрема, розпочавши рух керованого ним транспортного засобу на перехрестя з метою виконання маневру повороту ліворуч, на червоний сигнал світлофора, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення із транспортним засобом «Шеврове Еванда» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався на перехресті на зелений сигнал світлофора лівою смугою руху транспортного потоку зі сторони вул.Микулинецької у напрямку ТЦ «Орнава» в м.Тернополі, який намагаючись уникнути зіткнення повернув рульове колесо вправо, внаслідок чого транспортний засіб втратив керованість, виїхав на тротуар та наїхав лівою передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , у результаті чого потерпілий ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого багатоуламкового перелому правої верхньої третини правої плечової кістки.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 , як водієм, вимог пунктів 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 8.7.3 (е) ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті та в судовому засіданні їх підтвердив, щиро розкаявся. Крім цього, у повному обсязі визнав пред`явлені потерпілим та прокурором в інтересах держави цивільні позови до нього. Про вчинене шкодує.
Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинених з необережності, особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, часткове добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілого та його представника, які не просили суд призначати обвинуваченому суворе основне покарання, однак із позбавленням права керування транспортними засобами, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити основне покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді обмеження волі ближче до нижчої межі санкції.

Разом з тим, з урахуванням об`єктивних обставин кримінального правопорушення, а також особи ОСОБА_3 , суд не вважає за необхідне призначати останньому альтернативне додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, позитивних даних про його особу, думки представника потерпілого та потерпілого, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з покладенням у період його дії передбачених ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного йому судом покарання.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення з останнього моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 50 000 грн., який підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

За ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також приймає до уваги те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому було спричинено моральні страждання та душевні хвилювання, які виразились у перенесенні ним сильного нервового стресу унаслідок події ДТП, погіршення стану його здоров`я, необхідності лікуватись, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а тому, з урахуванням наведеного та глибини перенесених страждань потерпілим, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_6 25 000 грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди.

Крім цього, у кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі фінуправління ТМР заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування потерпілого від злочину, який слід вирішити наступним чином..

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Таким чином, суд вважає, що цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінуправління ТМР, з урахуванням підтверджуючих документів, підлягає до задоволення шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь фінуправління ТМР 9 090, 40 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 , за наступними реквізитами: р/р 0002, ГУДКСУ в Тернопільській області, КБК 24060300, код ЄРДПОУ 37977726, МФО 838012, призначення платежу «Інші надходження».

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 4 004 грн., з приводу звільнення від оплати яких звернувся із клопотанням обвинувачений.

Відповідно до ч.2 ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Зважаючи на наведені обставини, враховуючи важкий майновий стан обвинуваченого, який має на триманні двох малолітніх дітей, а також дружину, яка не працює, суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_3 задовольнити та повністю звільнити його від оплати процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керувати права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 25 000 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінуправління ТМР про стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування потерпілого від злочину задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 в користь фінуправління ТМР 9 090, 40 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 , за наступними реквізитами: р/р 0002, ГУДКУ в Тернопільській області, код 24060300, код ЄРДПОУ 37977726, МФО 838012, призначення платежу «Інші надходження».

Повністю звільнити ОСОБА_3 від оплати процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз в загальній сумі 4 004 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1