Дата документу 20.08.2019 Справа № 314/229/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/229/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1396/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)»,
захисника-адвоката ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Вважає, що суд однобічно та не в повному обсязі розглянув його клопотання. Так, суд не врахував, що вину у вчиненому він визнає, розкаюється, у зв`язку із чим просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджений зазначає, що після подання апеляційної скарги він отримав друге заохочення за добросовісне відношення до роботи.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду від засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» ОСОБА_6 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 просив суд задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на строк який залишився.
Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого, просив суд звільнити засудженого ОСОБА_6 умовно достроково від відбування покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основаним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верхового Суду України, детально проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_6 і його поведінку за весь час відбування покарання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2013 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, до 8 років позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий.

Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі ОСОБА_6 характеризувався посередньо: норм утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до суспільно-корисної праці не залучався.

З 06 березня 2015 року засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)».

За час відбування покарання у виправній колонії дотримується встановлених законодавством норм відбування покарання, стягнень не має, має одне заохочення, підтримує взаємовідносини із іншими засудженими, адекватно реагує на критику, дотримується правомірних відносин з персоналом установи, намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті, не завжди має охайний вид, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, участі у роботах із самообслуговування не приймає, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться безвідповідально, до виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Рішеннями комісії установи засудженому відмовлено у переведенні для подальшого відбування покарання у колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким та в умовно-достроковому звільненні.

Крім того, з матеріалів провадження встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)» на виробництві установи був працевлаштований лише з лютого 2019 року.
Тобто засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований на виробництві установи незадовго до звернення з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, незважаючи на те, що праця засудженого і сумлінне ставлення до неї, відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, є обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Дослідивши всі обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 не проявив себе, як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

Обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, щодо однобічності та неповноти розгляду клопотання в суді першої інстанції є безпідставними.

Крім того, доводи засудженого про те, що 09 липня 2019 року він отримав ще одне заохочення за добросовісне ставлення до роботи, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням даних, що характеризують особу засудженого, його відношення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не тільки за час, що безпосередньо передував розгляду клопотання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4