Справа № 739/695/18
Номер провадження 1-кс/739/334/19
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою
11 червня 2019 року м. Новгород-Сіверський

Слідчий суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Новгород - Сіверського ВП ГУНП Чернігівській області ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні № 0000004 від 05.01.2014 року, відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Короп Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, депутатом різних рівнів рад не являється, з повною загальною середньою освітою, одруженого, в силу ст.ст. 88, 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст.263-1КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло погоджене з процесуальним прокурором клопотання старшого слідчого СВ Новгород - Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 05.01.2014, приблизно о 03:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету знищення чужого майна шляхом підпалу, прибув на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де реалізуючи свій злочинний умисел, зайшов на територію вказаного господарства та за допомогою сірників, з метою знищення будинку, свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певного об`єкта, а саме умисно підпалив автомобільну шину, розмістивши її біля вхідних дверей веранди будинку, внаслідок чого вогнем було знищено вищевказаний будинок, спричинивши потерпілій майнової шкоди.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Також, 20.03.2014, приблизно 03:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету знищення чужого майна шляхом підпалу, знаходячись поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння та за допомогою сірників, з метою знищення вказаної господарчої будівлі, свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певного об`єкта, а саме умисно підпалив автомобільну шину, розмістивши її біля стінки господарчої будівлі, внаслідок чого вогнем було знищено вищевказану будівлю, спричинивши потерпілій майнової шкоди.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Також, 07.04.2014, приблизно о 03:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету знищення чужого майна шляхом підпалу, прибув на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де реалізуючи свій злочинний умисел, зайшов до приміщення будинку та за допомогою сірників, з метою знищення будинку, свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певного об`єкта, а саме умисно підпалив автомобільну шину, розмістивши її на підлозі першої кімнати будинку, внаслідок чого відбулось займання підлоги, але не призвело до загорання будинку. Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, як закінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Також, 23.10.2015, приблизно о 00:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету знищення чужого майна шляхом підпалу, знаходячись поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до господарчих будівель (сараїв), розташованих на території вказаного домоволодіння, які належать ОСОБА_8 та за допомогою сірників, з метою знищення вказаних господарчих будівель, свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певного об`єкта, а саме умисно підпалив автомобільну шину, розмістивши її біля стінки однієї з господарчих будівель, внаслідок чого вогнем було пошкоджено обидві, розташовані поруч, будівлі (сараї), спричинивши потерпілій майнової шкоди.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Також, 06.06.2015, приблизно о 01:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету знищення чужого майна шляхом підпалу, шляхом зриву начіпного замка, проник до приміщення артезіанської свердловини № 7, розташованої за адресою: вул. Благовіщенська (Будьонного), м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, яка перебуває на балансі ТОВ «Комунальник», де реалізуючи свій злочинний умисел, за допомогою сірників, з метою знищення вказаної будівлі, свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певного об`єкта, а саме умисно підпалив автомобільну шину, розмістивши її в середині приміщення, внаслідок чого відбулось займання технічного обладнання, але не призвело до загорання будівлі. Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, як закінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Також, 01.04.2016, приблизно о 02:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету знищення чужого майна шляхом підпалу, прибув на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , де реалізуючи свій злочинний умисел, зайшов на територію вказаного господарства та за допомогою сірників, з метою знищення будівлі будинку, свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певного об`єкта, а саме умисно підпалив автомобільну шину, розмістивши її на сходах, біля вхідних дверей будинку, внаслідок чого відбулось займання дверей, але не призвело до загорання будівлі. Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, як закінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу. Також, 05.11.2017, приблизно о 02:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету знищення чужого майна шляхом підпалу, знаходячись поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до гаража поєднаного з господарчою будівлею (сараєм), розташованих на території вказаного домоволодіння, які належать ОСОБА_10 та за допомогою сірників, з метою знищення вказаного гаражу, свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певного об`єкта, а саме: умисно підпалив гумовий чобіт, розмістивши його в районі покрівлі гаража поєднаного з господарчою будівлею (сараєм), внаслідок чого, вогнем було пошкоджено покрівлю та перекриття господарчої будівлі (сараю) та гаражу, спричинивши потерпілій майнової шкоди.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Також, 16.11.2017, приблизно о 02:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, незважаючи на загальноприйняті норми поведінки в суспільстві, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, переслідуючи мету можливого спричинення тілесних ушкоджень випадковим особам, залишив невідомий саморобний вибуховий пристрій у дворі під деревом біля туалету загального користування між будинками АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_11 та АДРЕСА_4 , де здійснює адвокатську діяльність адвокат ОСОБА_12 . У подальшому саморобний вибуховий пристрій вибухнув від поштовху його випадковою особою, а саме ОСОБА_11 .

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Також, 07.12.2017, приблизно о 03:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету умисного пошкодження чужого майна шляхом вибуху, поклав невідомий саморобний вибуховий пристрій на кондиціонер, вмонтований в стіну будинку, належного ОСОБА_13 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 . У подальшому, вказаний саморобний вибуховий пристрій вибухнув, внаслідок чого відбулось займання пластикової обшивки будинку, але не призвело до його загорання. Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, як закінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна шляхом вибуху.

Також, 13.12.2017, приблизно о 02:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету умисного пошкодження чужого майна шляхом вибуху, поклав невідомий саморобний вибуховий пристрій з часовим механізмом на підвіконник квартири АДРЕСА_6 , в якій проживає ОСОБА_8 , але вказаний пристрій не вибухнув оскільки завчасно був помічений власником квартири ОСОБА_8 , яка про його виявлення повідомила до поліції. Того ж дня, вказаний вибуховий пристрій був знешкоджений спеціалістами вибухо-технічного відділу ГУНП в Чернігівській області. Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, як закінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна шляхом вибуху.

Крім цього, в середині липня 2017 року, точної дати слідством не встановлено, в денний час, ОСОБА_5 , переслідуючи мету придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, в лісовому масиві, що знаходиться між містом Новгород-Сіверський та с. Бирине Новгород-Сіверського району Чернігівської області, знайшов предмет, схожий на артилерійський снаряд, який приніс до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , де за допомогою пили по металу розпиляв його та зберігав в другій кімнаті будинку.

13.12.2017, співробітниками Новгород Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , у ході якого було виявлено та вилучено предмет циліндричної форми, розпиляний, вкритий корозією, з речовиною в середині. Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № 129 (Вт), 1295(х) від 09.02.2018 року вказаний предмет являється частиною корпусу артилерійського снаряду калібру 76,2 мм. Частина корпусу артилерійського снаряду містить бризантну вибухову речовину гексоген. Вказана частина корпусу артилерійського снаряду, яка містить бризантну вибухову речовину - гексоген, придатна до вибуху.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, в середині листопада 2017 року, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного виготовлення вибухових пристроїв, знаходячись вдома, за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою підручних засобів: картонної коробки, елементу живлення (батарейки), електричних дротів, мікровимикача, полімерного матеріалу, фольги, уламків скла, а також використовуючи бризанту вибухову речовину гексоген, виготовив саморобний вибуховий пристрій, який в подальшому використав біля туалету загального користування за адресою: АДРЕСА_4 , після чого він у подальшому вибухнув від поштовху його випадковою особою, а саме ОСОБА_11 .

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № 118 (Вт),1238 (х) від 22.01.2018 року, надані на дослідження предмети являються залишками картонної упаковки, елементом живлення з електричними дротами, корпусом мікровимикача, розплавленими рештками полімерного матеріалу, фрагментами фольги та уламками скла. На наданих на експертизу залишках картонної упаковки, елементі живлення з електричними дротами, корпусі мікровимикача, розплавлених рештках полімерного матеріалу, фрагментах фольги та уламках скла присутні сліди вибухової речовини бризантної дії - гексогену. Надані на експертизу залишки картонної упаковки, елемент живлення з електричними дротами, корпус мікровимикача, розплавлені рештки полімерного матеріалу, фрагменти фольги та уламки скла являються залишками імовірно саморобного вибухового пристрою.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263-1 КК України, як незаконне виготовлення вибухового пристрою.

Також, 16 листопада 2017 року, близько 02:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного носіння та зберігання вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, переніс заздалегідь виготовлений саморобний вибуховий пристрій з будинку, в якому проживає, за адресою АДРЕСА_1 , до місця його використання, а саме туалету загального користування, за адресою: АДРЕСА_4 .

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 06 грудня 2017 року, ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного виготовлення вибухових пристроїв, повторно, знаходячись вдома, за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою підручних засобів: полімерного матеріалу, годинника з елементом живлення, застібок-затяжок, медичного шприцу, а також використовуючи бризанту вибухову речовину гексоген, виготовив саморобний вибуховий пристрій, який в подальшому використав на будинку, належного ОСОБА_13 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 . Після чого, вказаний саморобний вибуховий пристрій вибухнув, внаслідок чого відбулось займання пластикової обшивки будинку, але не призвело до його загорання.

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № 125 (Вт),1285 (х) від 13.02.2018 року, надані на дослідження предмети являються фрагментами оплавленого полімерного матеріалу, частинами корпусу годинника з елементом живлення, фрагментами застібок-затяжок та фрагментами медичного шприцу. На наданих на експертизу предметах у вигляді фрагментів оплавленого полімерного матеріалу, частинами корпусу годинника з елементом живлення, фрагментами застібок-затяжок та фрагментами медичного шприцу присутні сліди вибухової речовини бризантної дії-гексогену. Надані на експертизу фрагменти оплавленого полімерного матеріалу, частини корпусу годинника з елементом живлення, фрагменти застібок-затяжок та фрагментами медичного шприцу являються складовими елементами імовірно саморобного вибухового пристрою з неконтактним датчиком цілі, дистанційної дії.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 263-1 КК України, як незаконне виготовлення вибухового пристрою, вчинене повторно.

Також, 07 грудня 2017 року, близько 02:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету носіння та зберігання вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, переніс заздалегідь виготовлений саморобний вибуховий пристрій з будинку, в якому проживає, за адресою АДРЕСА_1 , до місця його використання, а саме до будинку, належного ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_5 , де в подальшому помістив його на кондиціонер, який був вмонтований в стіну будинку.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 12 грудня 2017 року, ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного виготовлення вибухових пристроїв, повторно, знаходячись вдома, за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою підручних засобів: елементу живлення R6 АА 1,5 V «Generator Energy», фрагменту донної частини пластикової пляшки з електричними дротами з під голковим конусом від медичного шприца, саморобного електродетонатору, виготовленого з корпусу елементу живлення типу ААА з двома електричними дротами, двох фрагментів корпусу медичного шприца, корпусу електромеханічного годинника з приєднаним до нього елементом живлення «СИЛА ПЛЮС. С4 сольові. 9V. батарейка», пластикової пляшки з сумішевою вибуховою речовиною на основі нітрату амонію (аміачної селітри) та світлого нафтопродукту (бензин, гас, дизельне пальне), а також використовуючи бризанту вибухову речовину гексоген, виготовив саморобний вибуховий пристрій, який в подальшому використав, поклавши його на підвіконня квартири АДРЕСА_6 , за місцем проживання ОСОБА_8 , але вказаний пристрій не вибухнув, оскільки завчасно був помічений власником квартири ОСОБА_8 , про що повідомлено до поліції. Того ж дня, вибуховий пристрій було знешкоджений спеціалістами вибухо-технічного відділу ГУНП в Чернігівській області.

Відповідно до висновку комплексної судової дактилоскопічної та вибухово-технічної експертизи № 126 (Вт), 1718, 1284 (х) від 14.02.2018 року, надані на дослідження предмети: елемент живлення R6 АА 1,5 V «Generator Energy», фрагмент донної частини пластикової пляшки з електричними дротами з під голковим конусом від медичного шприца, саморобний електродетонатор виготовлений з корпусу елементу живлення типу ААА з двома електричними дротами, два фрагменти корпусу медичного шприца, корпус електромеханічного годинника з приєднаним до нього елементом живлення «СИЛА ПЛЮС. С4 сольові. 9V. батарейка», пластикова пляшка з сумішевою вибуховою речовиною на основі нітрату амонію (аміачної селітри) та світлого нафтопродукту (бензин, гас, дизельне пальне), являються складовими елементами саморобного вибухового пристрою. Надані на дослідження предмети у конструктивному поєднанні являються саморобним вибуховим пристроєм, який не відноситься до категорії боєприпасів. Речовина з пляшки, являється сумішевою вибуховою речовиною на основі нітрату амонію (аміачної селітри) та світлого нафтопродукту (бензин, гас, дизельне пальне). Речовина нашарована на фрагментах полімерного шприца являється вибуховою речовиною бризантної дії-гексогеном.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 1 КК України, як незаконне виготовлення вибухового пристрою, вчинене повторно.

Також, 13 грудня 2017 року, близько 01:00 год., ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного носіння та зберігання вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, переніс заздалегідь виготовлений саморобний вибуховий пристрій з будинку де останній проживає, за адресою АДРЕСА_1 , до місця його використання, а саме до квартири АДРЕСА_6 , за місцем проживання ОСОБА_8 , який в подальшому поклав його на підвіконня вказаної квартири.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Згідно ст. 33 КК України, остаточно дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано:

-за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу;

-за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, як закінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна шляхом підпалу та вибуху;

-ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, а також носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу;

-ч. 1 ст. 263-1 КК України, як незаконне виготовлення вибухового пристрою;

-ч. 2 ст. 263-1 КК України, як незаконне виготовлення вибухових пристроїв, вчиненого повторно.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Короп Чернігівської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, депутатом різних рівнів рад не являється, з повною загальною середньою освітою, одружений, в силу ст.ст. 88, 89 КК України раніше не судимий.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні 17 тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років.

15 грудня 2017 року Чернігівським районним судом Чернігівської області до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у межах 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 32 000 грн.

11 січня 2018 року підозрюваний ОСОБА_5 був звільнений з під варти у зв`язку з внесенням застави. При звільненні з під варти на підозрюваного ОСОБА_5 покладені обов`язки: прибувати до слідчого СВ Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області із встановленою періодичністю; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України ї в`їзд в Україну.

Починаючи з 24 березня 2018 року, місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 органам слідства було не відоме. Останній відсутній за місцем проживання та реєстрації. Допитана в якості свідка дружина останнього, ОСОБА_14 ,повідомила, що їй невідомо, де знаходиться її чоловік і які мотиви його зникнення. Опитані з вказаного приводу родичі підозрюваного ОСОБА_5 відмовились надавати будь-які письмові свідчення, але повідомили,що їм невідоме місцезнаходження ОСОБА_5 .

У зв`язку з викладеним слідство дійшло до висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 не виконав покладені на його обов`язки у зв`язку з внесенням застави та умисно ухиляється від слідства та суду.

06 квітня 2018 року, кримінальне провадження було зупинене на підставі ст.ст. 280, 281 КПК України, а підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в державний розшук.

Ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10.05.2019 року, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вжитими заходами розшуку встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон України, 24.03.2018 року о 00 год. 26 хв., через міжнародний пункт пропуску для залізничного сполучення «Хутір-Михайлівський» у напрямку «виїзд», на потязі сполучення «Львів-Москва», з використанням паспортного документа серії НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою з Державної прикордонної служби України.

Оскільки встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 виїхав та знаходиться поза межами України слідчим ОСОБА_4 , 03.06.2019 року винесено постанову про оголошення його в міжнародний розшук.

Зважаючи на те що, підозрюваний ОСОБА_5 переховується поза межами України, перебуває у невстановленому для слідства місці, що підтверджується відсутністю його за місцем проживання та реєстрації, місцезнаходження останнього родичам та близьким невідомо, існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 умисно переховується від органів слідства за кордоном.

За таких обставин постало питання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ), а відтак прошу суд прийняти до уваги, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначається, питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначається, що метою допитів під час тримання під вартою є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила конкретному арешту. Тому факти,які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими,як ті,що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення,черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування.

Органом досудового розслідування дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження,визначених ст. 2 КПК України.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс,Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації,які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання під вартою,якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначена вимога міститься й у ч.2 ст. 58 Конвенції про допомогу і правові відносини у цивільних,сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року. Відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги, те,що підозрюваний ОСОБА_5 , опинившись на свободі має можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженню, впливаючи на поведінку потерпілих та свідків у провадженні, крім цього підозрюваний ОСОБА_5 має можливість продовжити свою злочинну діяльність, вчиняючи інші нові злочини, після внесення застави у сумі 32 000 гривень та звільнення з під варти, втік з України та переховується від органів досудового розслідування за кордоном, у зв`язку з чим оголошений в міжнародний розшук, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що підтверджується тим,що підозрюваний ОСОБА_5 будучи підозрюваним,не виконав покладені на його обов`язки у зв`язку з внесенням застави та умисно, з метою ухилення від органів досудового слідства виїхав за кордон.

-знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим,що під час вчинення злочинів підозрюваний ОСОБА_5 використовував заздалегідь підготовлені легкозаймисті предмети, а також саморобні вибухові пристрої. У зв`язку з цим, є достатні підстави вважати,що ОСОБА_5 в невідомому органам слідства місці може зберігати комплектуючі до вибухових пристроїв та предмети,які може використовувати для вчинення інших злочинів.

-незаконно впливати на потерпілого чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим,що ОСОБА_5 вчиняв злочини відносно осіб різного віку та соціальної направленості, відносно потерпілої ОСОБА_8 останній вчиняв злочини двічі. З метою зміни показів, для поліпшення свого становища, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

-Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим,що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_5 , може створити штучні докази, підговорити сторонніх осіб з метою дачі неправдивих показів,які б виправдовували останнього.

-вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим,що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність, адже кількість вчинених підозрюваним ОСОБА_5 злочинів та тривалий період їх вчинення свідчать про стійку кримінальну направленість останнього.

Приймаючи до уваги, що в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, перебуває у міжнародному розшуку, з метою забезпечення можливості проведення повного всебічного та об`єктивного досудового розслідування, а також запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження є підстави обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою за його відсутністю.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити, обравши підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя вважає,що прокурором доведено існування у кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_5 ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4 та 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином вчинити інші кримінальні правопорушення. Окрім цього слідчий суддя беззаперечно встановив,що підозрюваний ОСОБА_5 , тривалий час переховується від органів досудового розслідування за кордоном, а саме у Російській Федерації, у зв`язку з чим оголошений в міжнародний розшук. Відносно підозрюваного ОСОБА_5 раніше вже було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави. Внісши заставу ОСОБА_5 не виконав покладених на його обов`язків, у зв`язку з внесенням застави. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувач. Відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись статями 177, 178, 182, 183, 184, ч.6 ст.193, 196, 197 199, 202, 205, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Новгород - Сіверського ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_4 про обрання підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Короп Чернігівської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не пізніше як через 48 годин з часу доставки підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Короп Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до місця кримінального провадження, забезпечити його доставку до слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або заміну його на більш м`який запобіжний захід.

Дана ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1