солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 в порядку ст..303 КПК України на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 20 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000794 від 16.08.2018, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із вищезазначеною скаргою, в якій просить скасувати постанову детектива про закриття кримінального провадження, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні наступним.

Ухвалою слідчого судді за скаргою ОСОБА_5 , який представляв як адвокат інтереси ОСОБА_6 , в порядку ст.303 КПК України було зобов`язано уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

16.08.2018 такі відомості за його заявою були внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000794 за фактом зловживання владою або службовим становищем особою, яка займає особливо відповідальне становище, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди використання влади чи службового становища всупереч інтересам служби,що спричинило тяжкі наслідки, за ч.2 ст.364 КК України, та №0000795 за фактом одержання службовими особами ГПУ та органів влади, які займають особливо відповідальне становище, неправомірної винагороди в особливо великому розмірі, за ч.4 ст.368 КК України.

21.09.2018 постановою прокурора САП ГПУ вищезазначені кримінальні провадження об`єднані під №0000794.

31.10.2018 постановою детектива НАБУ вищезазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях посадових осіб прокуратури м. Києва, ГПУ, суду ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.368КК України.

Адвокат наголошує на тому, що таке рішення було прийнято детективом формально без належним чином проведеного повного та всебічного дослідження всіх обставин, які ОСОБА_5 викладав в своїй заяві про злочин. Саме з цих підстав, дана постанова була скасована.

Вже через два місяці, продовжує адвокат, детектив знову приймає аналогічне рішення про закриття, але вже з підстав відсутності події кримінальних правопорушень. Адвокат стверджує, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а мотиви, викладені в ньому, надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, адвокат категорично не погоджується із тим, що не всі службові особи прокуратури м. Києва були допитані, а ті що були допитані, на його думку, це фігуранти по провадженню, відтак неможна на їх свідченнях «робити» будь-які висновки. Вважав їх протоколи допиту неналежним доказом.

Категорично не погоджується із тим, що детектив в рамках вищезазначеного кримінального провадження не надав оцінку висновку експерта ОСОБА_7 в іншому кримінальному провадженні, з яким він особисто абсолютно не згоден, оскільки експерт вирішив питання права, вбачаючи в цьому елемент складу злочину.

Також адвокат вважає, що детектив взагалі проігнорував ті копії документів, які були надані ОСОБА_5 детективу з іншого кримінального провадження.

Крім того, зазначає, що висновки детектива про те, що ОСОБА_6 , яку представляв адвокат ОСОБА_5 в іншому кримінальному провадженні, де вона є потерпілою, збитки не заподіяні є передчасними навіть за умови наявності висновку додаткової судово-економічної експертизи, відповідно до якої документально не підтверджено факт заподіяння збитків ОСОБА_6 . Такий висновок адвокат вважає суперечливим та таким, який не відповідає наведеним в заяві про вчинення кримінального правопорушення обставинам.

Підсумовуючи викладене, адвокат просив вважати всі наведені ним докази, а саме висновки експертних досліджень та допиту свідків неналежними доказами та скасувати постанову детектива, оскільки останній саме ними обґрунтував своє рішення.

Детектив в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги. Зазначив, що рішення було прийнято ним на підставі всебічного та повного дослідження всіх обставин та аналізу зібраних доказів.

Детектив зазначив, що ним було допитано заявника, осіб, на які вказував заявник у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, підстав вважати такі зібрані докази недопустимими в нього не було. Просив слідчого суддю навпаки критично оцінити доводи адвоката ОСОБА_3 в даному контексті, оскільки якщо він піддає сумніву свідчення осіб, про яких йде мова в його заяві про злочин тільки з цих міркувань, то можна вважати і його свідчення як заявника «заінтересованим» та як він зазначає просити визнати їх тільки не неналежними, а недопустимими доказами. Проте, стверджував, що ним всі обставини, наведені всіма допитаними свідками в провадженні були належним чином досліджені та надана ним відповідна оцінка.

Також детектив стверджував, що те кримінальне провадження, в якому начебто за версією ОСОБА_5 вчинялись прокурорами протиправні дії в контексті проведення досудового розслідування закрито, постанова перевірялась слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва та не була скасована. Апеляційний суд м. Києва залишив це рішення без змін.

Щодо експерта ОСОБА_7 та проведеної ним експертизи і висновку. Детектив вважав, що в рамках даного кримінального провадження за заявою ОСОБА_5 неможна оцінювати докази, здобуті в іншому кримінальному провадженні. Ті доводи, про які зазначав адвокат в судовому засіданні, з приводу висновку по питанням права, то це необхідно було доводити в тому кримінальному провадженні і просити там визнати якщо він так вважає ці докази недопустимими.

Детектив завершив свій виступ тим, що, на його думку, установлені в ході досудового розслідування обставини, отримана інформація та аналіз норм чинного законодавства не підтверджують наявність обставин, викладених в заяві ОСОБА_5 щодо вчинення працівниками органів прокуратури та органів судової влади злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.368 КК України під час розслідування та прийняття рішень про закриття інших кримінальних проваджень, а встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Вважав неспроможними доводи адвоката щодо прийняття ним в жовтні 2018 року постанови в рамках даного кримінального провадження про його закриття з підстав відсутності в діях певних осіб ознак складу кримінального правопорушення в контексті того, чому спочатку було прийнято таке рішення, а через 2 місяці про відсутність вже події. Тому що перша за часом прийняття постанова про закриття даного кримінального провадження була скасована, після здійснення додаткових процесуальних дій і було прийнято рішення з інших підстав про закриття.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва за скаргою ОСОБА_5 , який представляв як адвокат інтереси ОСОБА_6 , в порядку ст.303 КПК України було зобов`язано уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

16.08.2018 такі відомості за його заявою були внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000794 за фактом зловживання владою або службовим становищем особою, яка займає особливо відповідальне становище, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди використання влади чи службового становища всупереч інтересам служби,що спричинило тяжкі наслідки, за ч.2 ст.364 КК України, та №0000795 за фактом одержання службовими особами ГПУ та органів влади, які займають особливо відповідальне становище, неправомірної винагороди в особливо великому розмірі, за ч.4 ст.368 КК України.

21.09.2018 постановою прокурора САП ГПУ вищезазначені кримінальні провадження об`єднані під №0000794.

31.10.2018 постановою детектива НАБУ вищезазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях посадових осіб прокуратури м. Києва, ГПУ, суду ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.368КК України.

Зазначена постанова не є предметом дослідження в рамках розгляду даної скарги і вона була скасована прокурором.

20.12.2019 постановою детектива НАБУ ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження №0000794 у зв`язку із відсутністю подій кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.368 КК України.

Згідно із ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з наданих матеріалів оскаржувана постанова містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального Кодексу України.

З матеріалів справи слідує, що під час досудового розслідування було допитано як свідків самого заявника ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , які повідомили, що про дату, обставини та безпосередніх учасників передачі та отримання цієї неправомірної вигоди їм стало відомо виключно з переписки між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , інших джерел інформації з цього приводу у них не має.

Так, допитані як свідки прокурор прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , прокурор м. Києва ОСОБА_12 та прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_13 повідомили, що вони здійснюючи процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001716, приймали процесуальні рішення та процесуальні дії, законність та обґрунтованість прийнятих рішень про закриття вказаного кримінального провадження перевірялись слідчими суддями Печерського районного суду м. Києва та колегією суддів Апеляційного суду м. Києва, а щодо отримання можливої передачі неправомірної вигоди органами прокуратури, суду чи іншими правоохоронними органами їм не відомі факти, дані осіб та обставини та вони не мають до цього ніякого відношення.

Також допитані як свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , народний депутат України ОСОБА_16 , народний депутат України ОСОБА_17 повідомили, що їм також не відомо факт, осіб та обставини можливої передачі неправомірної вигоди будь - яким особам та її отримання працівниками органів прокуратури за закриття кримінального провадження №0001716 та №00000967, і відповідно ніякого відношення вони до цього не мають, досліджено заяву ОСОБА_5 та додані до неї документи, досліджено письмові докази у справі, що стосуються предмету досудового розслідування в кримінальному провадженні, яким в оскаржуваній постанові надано належну правову оцінку.

Згідно пояснень експерта КНДІСЕ ОСОБА_7 , останній надав аналогічні пояснення щодо заявлених обставин справи. Серед іншого, вказував на проведення судово - економічної експертизи у кримінальному провадженні №.

Під час досудового розслідування встановлено, що у матеріалах кримінального провадження №00000967 відсутні відомості та документи щодо втрати немайнового характеру внаслідок можливих моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних ОСОБА_6 , або будь - якій іншій особі, незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, як наслідок учинення кримінальних правопорушень, за можливими фактами яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000967.

Водночас, перевіряючи надані матеріали на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 1 ч. 1ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Аналізуючи дані досудового розслідування, слідчий суддя, з огляду на конструкцію диспозиції ч. 2 ст. 364 КК України, згідно яких кримінальна відповідальність за вказаними нормами можлива виключно у випадку спричинення матеріальної шкоди, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вважає доцільним зазначити, що описані заявником обставини щодо неналежного проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №00000967 не вказують на наявність події злочину, а здобуті за результатом розслідування відомості, як прямо так і опосередковано не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні за ч.2 ст.364, ч.4 ст.368 КК України, а тому не можуть вважатися доказами будь - якого кримінального правопорушення у розумінні статті 85 КПК України.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те, законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За таких обставин посилання у скарзі на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, неспроможне. До того ж доводи скарги адвоката ОСОБА_3 про неповноту та однобічності досудового розслідування зводяться до загальних формулювань і не містять переліку процесуальних дій, які б належало здійснити в ході досудового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового розслідування обставини, отримана інформація та аналіз норм чинного законодавства не підтверджують наявність обставин, викладених у заяві ОСОБА_5 щодо вчинення працівниками органів прокуратури та органів судової влади злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.368 КК України під час розслідування та прийняття рішення про закриття кримінальних проваджень №0001716 та №00000967, а встановлено відсутність події кримінального правопорушення.

Оцінивши вищезазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, висновок детектива про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.2 ст.364, ч.4 ст.368 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

Зважаючи на те, що в ході розгляду скарги не знайшов свого підтвердження факт порушення детективом вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, вважаю необхідним відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст виготовлено 31.05.2019