Справа № 504/3593/19
Провадження №1-кп/504/743/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу

19.11.2019 смт. Доброслав Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , -

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду № 4, клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави обвинуваченому за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000933 від 22.08.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відносно якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, -

за участі прокурора- ОСОБА_3 ,

захисника- адвоката - ОСОБА_5 , яка призначена на окрему процесуальну дію,

обвинуваченого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2019 року Комінтернівською місцевою прокуратурою Одеської області подано до Комінтернівського районного суду Одеської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000933 від 22.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відносно якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор подав клопотання яким просив суд обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Прокурор послався на наявність ризиків, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому прокурор послався на те, що суд має врахувати характер інкримінованого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та те, що обвинувачений має судимості за корисні злочини, не має стійких соціальних зв`язків.

Захисник- адвокат просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зокрема, послався на те, що обвинувачений має зареєстроване місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився із своїм захисником.

Вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, суд дійшов до наступного висновку:

У справі ЄСПЛ «Луценко проти України» в остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (див. рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany), заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74).

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.

Стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини, яка полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом, як передбачено частиною другою статті 29 Конституції України.

Суд звертає увагу на те, що закон чітко визначив (стаття 183 КПК України), що тримання особи під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

До обвинуваченого ОСОБА_4 може бути застосований запобіжний захід як у вигляді тримання під вартою з можливістю застави, так і домашній арешт.

Перевіряючи наявність обгрунтованих ризиків суд виходить з того, що у своїй справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що на початковій стадії досудового розслідування та судового розгляду можуть мати місце обгрунтовані побоювання впливу обвинуваченого (підозрюваного) на свідків кримінального правопорушення, які мають бути безпосередньо допитані судом.

Суд погоджується із прокурором, що існує ризик впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному правопорушенні, оскільки потерпілий та свідки у даному кримінальному правопорушенні ще не допитані судом безпосередньо.

Суд враховує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Суд вважає, що небезпека переховування ОСОБА_4 не виглядає переконливою, оскільки обвинувачений має зареєстроване місце свого проживання, проте офіційно не працює, не має у власності нерухомого майна, тобто суд погоджується, що обвинувачений не має достатньо міцних соціальних зв`язків, що, беззаперечно, вказує на наявність обгрунтованого побоювання у прокурора про небезпеку переховування обвинуваченого, принаймні на початковій стадії судового розгляду.

Отже ризик переховування доведений.

Перевіряючи доводи сторони захисту суд приймає до уваги, що обвинувачений не перебуває у шлюбі, не має власних дітей, має зареєстроване місце проживання, проте ці доводи хоча і знижують встановлені судом ризики, однак не до такого ступеня, який би усував ці самі ризики.

Ризик можливого вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення повністю доведений прокурором, оскільки обвинувачений неодноразово був притягнутий до кримінальної відповідальності.

Обгрунтованість підозри доведена прокурором у повному обсязі.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

«Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Суд вважає, що обвинуваченому з урахуванням встановлених судом ризиків, з урахуванням особи обвинуваченого, його соціального стану та зв`язків, характеру інкримінованого кримінального правопорушення, доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави.

Суд вважає, що такий запобіжний захід відповідатиме принципу справедливості, розумності, та переслідуватиме законну мету.

Крім того, у випадку внесення обвинуваченим або іншою особою застави, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки, які визначені частиною 5 статті 194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310, 314 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника- адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави задовольнити.

Строком на 60 діб обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеськй слідчий ізолятор», із можливістю внесення застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80280 грн.
Строк рахувати з 19.11.2019 року, який спливає 17 січня 2020 року.
У разі внесення застави, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), покласти на ОСОБА_4 на строк до 17 січня 2020 року обов`язки, передбачені ч. 5ст. 194 КПК України:
Не відлучатись з населеного пункту в якому обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований (с. Олександрівка, Лиманського району Одеської області) без дозволу суду; прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не спілкуватись з потерпілим та свідками даного кримінального правопорушення; докласти зусиль для пошуку офіційної роботи, про що повідомити суд протягом 30 діб.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинуваченого зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвалу для організації її виконання направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та до Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області для здійснення належного контролю.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1