печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000293 від 08.02.2018 року прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000293 від 08.02.2018 року прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте слідчим подано письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000293 від 08.02.2018 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за фактом у таємного викрадення чужого майна в особливо великих розмірах з правовою кваліфікацією злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого в особливо великих розмірах.

Під час досудового розслідування потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено цивільний позов на суми 55 500 000 грн.

04.02.2019 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_8 , з 18.11.2017 є дружиною підозрюваного ОСОБА_5 якій на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 3.1 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яке придбала 01.06.2017. Орган досудового розслідування вважає, що вказане майно придбане за грошові кошти здобуті злочинним шляхом з метою подальшої їх легалізації.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 174886194 від 23.07.2019 право власності на нежитлове приміщення загальною площею 3.1 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, належить ОСОБА_9 . Прокурор вказує, що метою накладення арешту на вилучене майно є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що визначено пунктами 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на нежитлове приміщення з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 3.1 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яка належить ОСОБА_10 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1