Справа № 303/6267/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13.11.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , захисниці адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11кп/4806/814/19 за клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому захисник ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2019.

Цією ухвалою за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні № 0001495, до 24.11.2019 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, обвинуваченого в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Цією ж ухвалою кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.10.2019.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 01.07.2019 приблизно об 11:00 у спальні квартири АДРЕСА_2 під час сварки на ґрунті ревнощів зі співмешканкою ОСОБА_9 наніс їй множинні удари кулаками в різні частини тіла, в тому числі п`ять - в область голови, не менше двох - в область грудної клітки, не менш ніж по одному удару на рівні гребеня здухвинної кістки з обох сторін і на рівні 1-го поперекового хребця, якими заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили її смерть.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор вмотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується в учиненні тяжкого злочину, який передбачає покарання до 10 років позбавлення волі; що строк тримання його під вартою закінчується 29.09.2019, розгляд кримінального провадження ще не розпочато, докази судом ще не досліджено, а в разі звільнення ОСОБА_6 з-під варти він матиме можливість впливати на свідків; знищити або спотворити місце вчинення злочину у повторному огляді якого може виникнути потреба; вчинити інший злочин, переховуватись від суду. Прокурор вказує, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків: не одружений, не працює, майна та господарства у власності не має, за місцем проживання характеризується негативно.

В ухвалі суд зазначив, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики продовжують існувати, не зменшилися, будь-яких підстав, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_6 під вартою, не встановлено та стороною захисту не наведено; більш м`який запобіжний захід належної процесуальної поведінки обвинуваченого не гарантує, а тримання його під вартою «кореспондується з характером суспільного інтересу»; строк тримання під вартою не є свавільним або таким, що порушує принцип «справедливої співрозмірності».

В апеляційній скарзі захисниця просить ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою скасувати, а клопотання прокурора залишити без задоволення. Вважає, що суд продовжив строк тримання під вартою всупереч положенням ст. 315 КПК України, а отже вийшов за межі своїх повноважень, не взяв до уваги письмових доказів, які, на її думку, доводять можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, і своєї ухвали в цій частині не вмотивував. Зазначає, що заявлені ризики відсутні або мінімальні: обвинувачений має постійне місце проживання, де проживає з мамою та сестрою, а отже має міцні соціальні зв`язки, під час досудового розслідування своїх обов`язків не порушував, усі речові докази та документи в справі зібрані, вилучені, свідки допитані, а підстав стверджувати про існування ризиків перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення ним іншого кримінального правопорушення, немає.

Прокурор був завчасно, установленим порядком повідомлений про час і місце апеляційного розгляду провадження, однак у судове засідання не прибув і подав клопотання про його перенесення, вмотивоване тим, що він бере участь у розгляді іншого обвинувального акту в Мукачівському міськрайонному суді.

Приймаючи до уваги, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 , визначений оскарженою ухвалою, закінчується 24.11.2019, а перенести розгляд апеляційної скарги на час до цієї дати, у зв`язку з надмірною завантаженістю суддів, неможливо, задля забезпечення права обвинуваченого на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд розглядає провадження без участі прокурора.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримання апеляційних вимог, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи, викладені у клопотанні, оскарженій ухвалі в апеляційній скарзі та поясненнях, і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до приписів, указаних у ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання щодо особи запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, але не доведе недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно зі статтею 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 положення цієї норми кримінального процесуального закону є неконституційним тільки в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції додержано.
Розглядаючи апеляційну скаргу захисника в частині, що стосується рішення про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.
ОСОБА_6 обвинувачується в учиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, не має постійного джерела доходу. При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованість підозри ОСОБА_6 та існування заявлених стороною обвинувачення ризиків сумнівів не викликали, а інші запобіжні заходи були визнані такими, що не гарантують його належної поведінки. Судовий розгляд кримінального провадження на момент винесення оскарженої ухвали розпочатий не був, а дослідження невдовзі доказів обвинувачення може сприяти уяві та переконанню обвинуваченого про невідворотність покарання. Крім того, існує необхідність проведення великої кількості процесуальних дій, спрямованих на дослідження доказів та встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, чому обвинувачений, зі значним ступенем ймовірності, може бути зацікавлений перешкодити.

Довід сторони захисту про відсутність у суду першої інстанції повноважень на продовження строку тримання під вартою з огляду на приписи ст. 315 КПК України не переконує в тому, що ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення взагалі перестали існувати або зменшилися настільки, що інший, не пов`язаний з позбавленням волі запобіжний захід, здатний їм запобігти, а прийняте судом за клопотанням прокурора рішення є незаконним. З твердженням захисниці про те, що передбачене ч.3 ст. 315 КПК України право суду першої інстанції обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід обмежує його право продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу апеляційний суд не погоджується.

Апеляційний суд вважає, що продовження в цьому випадку строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням обсягу і тяжкості обвинувачення за своєю тривалістю на даний час не виходить за межі розумного строку і відповідає суспільному інтересу. Обставин, які свідчили б про те, що тримання ОСОБА_6 під вартою не виправдовує такого ступеня втручання в його права і свободи задля забезпечення суспільного інтересу і цілей судового провадження, стороною захисту не надано і під час розгляду провадження апеляційним судом не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 26.09.2019 в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001495, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :