Дата документу 31.10.2019 Справа № 554/8982/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 21 жовтня 2019 року,-
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій прохала зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві внести відомості до ЄРДР на підставі поданої заяви ОСОБА_3 від 21.10.2019 року та розпочати розслідування про вчинення посадовими особами кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 396 , ч. 3 ст. 382 КК України.
Заявник посилається на те, що 21 жовтня 2019 року вона звернулася до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві із заявою про внесення відомостей до ЄРДР відомості про вчинення злочину посадовими особами: слідчим Полтавського ВП ОСОБА_4 та процесуальними прокурорами ОСОБА_5 , відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 , ч. 1 ст. 396, ч.3 ст. 382 КК України. У скарзі зазначила, що 25.10.2019 року нею отримано усну відповідь, що її заява зареєстрована за № 6418 від 21.10.2019 року, як звернення громадян та перебуває на розгляді, більше жодної інформації не надано, але для себе вона зрозуміла, що вносити відомості до ЄРДР ніхто не збирається, тому змушена звернутись до суду зі скаргою.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала з викладених у ній підстав, прохала її задовольнити.
Представник ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено.
Вивчивши скаргу, долучені до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Заявник ОСОБА_3 звернулася до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 21.10.2019 року , в якій прохала внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування щодо вчинення злочинів слідчим Полтавського ВП ОСОБА_4 та процесуальними прокурорами ОСОБА_5 , відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 , ч. 1 ст. 396, ч.3 ст. 382 КК України. В заяві зазначає, що з часу відкриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_4 та процесуальний прокурор ОСОБА_5 ігнорують розслідування у кримінальному провадженні № 0003566 від 08.12.2015 та діють в інтересах директора Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА ОСОБА_6 . Вони не виконують елементарних слідчих дій та не притягують винних до кримінальної відповідальності (а.с.2-3).
Статтею 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. визначено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обовязковими для внесення до ЄРДР.
Системний аналіз положень ст.ст.214,303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).
Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник вказувала на те, що, на її думку, зазначені в заяві дії осіб підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 , ч. 1 ст. 396, ч.3 ст. 382 КК України.
При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаними у заяві особами, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
Крім того, доводи заяви ОСОБА_3 зводяться до непогодження процесуальним діями слідчого та прокурора під час досудового розслідування кримінального правопорушення, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.
Наведені заявником обставини не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже такі дії підлягають оскарженню в передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому здійснюються такі слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних дій та рішень не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.
Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.
Згідно з п.5 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.
Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 21 жовтня 2019 року повідомленням про вчинення слідчим Полтавського ВП ОСОБА_4 та процесуальними прокурорами ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 , ч. 1 ст. 396, ч.3 ст. 382 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину, а тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 21 жовтня 2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 21 жовтня 2019 року про вчинення посадовими особами кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 396, ч.3 ст. 382 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1