Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 24 жовтня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а:
Згідно ухвали слідчого судді, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 в обгрунтування якого вказав, 21.10.2019 р., близько 23.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у приміщенні будинку 389, 390, розташованого на території об`єднання садівничих товариств масиву «Барашівський» Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Знаходячись у зазначеному будинку разом із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті природним та неприродним шляхом, а саме на вчинення дій сексуального характеру з використанням власних геніталій, без добровільної згоди останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, погрожуючи застосуванням насильства та застосовуючи насильство у вигляді нанесення ударів долонею по обличчю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , чим подавив її волю до опору, вступив з нею у статеві зносини, під час яких здійснив вагінальне та оральне проникнення у тіло останньої з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9

22.10.2019 р. по даному факту до ЄРДР внесено відомості за №20000901 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України та розпочато досудове розслідування.

22.10.2019 р. ОСОБА_10 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

22.10.2019 р. ОСОБА_10 оголошено про підозру у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 24 жовтня 2019 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Визначено строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, а саме: з 22 жовтня 2019 р. по 20 грудня 2019 р. включно.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Вказує, що взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважаю, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку з нижче наступним. Стверджує, що слідчим та прокурором не доведена обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. З КК України (останній стверджує "що дійсно вступав у статевий акт з потерпілою за її згодою, без застосування будь-якого насильства, крім того він не знав, що вона є неповнолітньою і вказані твердження не спростовані). Не доведена наявність реальних ризиків для кримінального провадження, неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні - на даний час проведені усі необхідні слідчі дії, будь-яких доказів намагання вплинути підозрюваного на хід слідства не надано. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України. Разом з тим, судом не враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання та офіційно працевлаштований. За таких обставин вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(c) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 у інкримінованого йому злочину підтверджується: протоколом огляду місця події від 22.10.2019 р.; протоколом прийняття заяви від 22.10.2019 р.; протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 від 22.10.2019 р.; протоколом допиту неповнолітньої ОСОБА_9 від 22.10.2019 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.10.2019 р.; протоколом прийняття заяви ОСОБА_12 від 22.10.2019 р.; протоколом допиту неповнолітньої ОСОБА_13 від 22.10.2019 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.10.2019 р.; протоколом допиту неповнолітнього ОСОБА_14 від 22.10.2019 р.; протоколом впізнання від 22.10.2019 р. за участі свідка ОСОБА_14 ; протоколом впізнання від 22.10.2019 р. за участі свідка ОСОБА_13 ; протоколом впізнання від 22.10.2019 р. за участі потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.10.2019 р.; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 від 23.10.2019 р.; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 від 23.10.2019 р.; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_9 від 23.10.2019 р. іншими матеріалами кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим суддею встановлено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра грунтується на зібраних доказах, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до правопорушень особливо тяжкого ступеню та за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, раніше неодноразово судимий, судимість за які не знята та не погашена, не має тісних соціальних зв`язків, тому тяжкість вчиненого злочину та сукупність встановлених обставин, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутація підозрюваного, його схильність до вчинення злочинів свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість їх запобіганню із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Таким чином, слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України та належному виконанню підозрюваних своїх процесуальних обов`язків. Слідчим суддею перевірено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених п.п.1,5 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність обгрунтованої підозри у вчиненні злочину ОСОБА_8 та про відсутність реальних ризиків для кримінального провадження, а також те, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обгрунтованої підозри, та те, що слідчий та прокурор не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу зокрема домашнього арешту є безпідставними та не грунтуються на матеріалах судового провадження.

З огляду на наведені вище обставини, не спростовують висновків суду також і посилання сторони захисту на практику Європейського суду з прав людини, оскільки таке обмеження в правах підозрюваного вбачається цілком обгрунтованим.

Твердження захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання та офіційно працевлаштований, тому до нього можна було застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи всі обставини провадження та особу підозрюваного не можуть бути в даному випадку безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Таким чином підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з взяттям під варту, колегія суддів не вбачає. Доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 24 жовтня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: