Справа № 473/235/17
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2019смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001427 від 06.08.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, одруженого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

у судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор військової прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення та сховище, вчинене у великих розмірах, за наступних обставин.

Наприкінці лютого - на початку березня 2016 року, більш точної дати в ході розслідування встановлено не було, у ОСОБА_6 , який працює охоронцем приватного підприємства «Васильєв», виник умисел на відкрите заволодіння майном охоронюваних ним підприємства ТОВ «Південьагрохім», розташованого в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області по вул. Степовій 1А. З цією метою ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

У подальшому, під час неодноразових зустрічей ОСОБА_6 повідомив та надав співучасникам список матеріалів, які необхідно викрасти та які представляють цінність. Під час обговорення майбутнього нападу один з учасників, особу якого в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, запропонував виконувати всі дії в масках, на що інші погодились, після чого ОСОБА_9 , який раніше перебував в зоні проведення антитерористичної операції, надав необхідну кількість масок-балаклав для всіх співучасників. Після вказаної зустрічі, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 двічі відвідував територію підприємства під час чергувань ОСОБА_6 , останній в свою чергу показав їм розташування складського та інших приміщень. Крім того, ОСОБА_6 було запропоновано приспати сторожових псів, виконання даного завдання було покладено на ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 в свою чергу, під приводом необхідності вивозу собак до зони антитерористичиої операції звернувся до ветеринарної аптеки, розташованої на території ринку «Колос», де за грошові кошти в сумі 80 грн. придбав снодійне «Кот баюн».

У подальшому, 18.03.2016 о 19:00 годині вище перераховані особи з`їхались додому до ОСОБА_7 , де обговорили подальші дії. При цьому ОСОБА_6 , під приводом необхідності заступати на зміну, з метою унеможливлення його подальшого впізнання іншими працівниками підприємства, приймати безпосередню участь у скоєнні злочину відмовився. Обговорення подальших дій тривало до 21:00 години, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 поїхали до магазину «АТБ-маркет» з наміром придбати сосисок та хліба, за допомогою яких було обумовлено приспати сторожових собак.

О 22:00 годині 18.03.2016 зазначені особи покинули місце мешкання ОСОБА_7 , звідки виїхали на двох автомобілях, а саме: ОСОБА_7 - на своєму автомобілі «Мерседес 814 RЕХ» зупинився біля нафтобази, чекаючи закінчення скоєння злочину; інші учасники сіли до автомобіля «Ford» під керуванням ОСОБА_11 та виїхали до фактичного місця розташування підприємства.

Продовжуючи свої злочинні дії, 19.03.2016 близько 01:00 години ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом пошкодження колючої металевої проволоки огорожі підприємства проникли на охоронювану територію ТОВ «Південьагрохім», розташованого в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області по вул. Степовій 1А, де заздалегідь придбаним снодійним «Кот баюн» приспали сторожових собак. В подальшому три особи, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , через незачинені вхідні металопластикові двері проникли до офісного приміщення із застосуванням фізичної сили, що виразилось у нанесенні охоронцю підприємства ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу на правій боковій поверхні живота, саден голови та обличчя, які, відповідно до висновку експерта №126 від 21.03.2016 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_3 залишився за територією підприємства. Після цього, один з виконавців почергово залишався біля ОСОБА_12 , а двоє інших шляхом пошкодження запираючих пристроїв на вхідних дверях проникли до складського приміщення підприємства, звідки виносили посівний матеріал насіння соняшника та засоби захисту рослин. Вказане майно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 почергово перекидали через паркан підприємства, де разом з ОСОБА_3 здійснили завантаження до заздалегідь приготовленого автомобіля «Ford» під керуванням ОСОБА_11 , після чого останній польовою дорогою вивіз майно підприємства у напрямку нафтобази, де разом з ОСОБА_7 перевантажив його до належного ОСОБА_7 автомобіля «Мерседес 814 RЕХ».

Після цього ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Мерседес 814 RЕХ» покинув місце пригоди, решта осіб здійснили друге навантаження та привезли майно підприємства до місця мешкання ОСОБА_7 .

Усього вище перераховані особи заволоділи майном підприємства «Південьагрохім», а саме посівним матеріалом насіння соняшника: «Армагедон стандарт» в кількості 35 шт. вартістю 1387, 50 грн. за 1 шт., «Армагедон стандарт» в кількості 5 шт. вартістю 1150 грн. за 1 шт., «Дракон стандарт» в кількості 10 шт. вартістю 770 грн. за 1 шт., «Златсон екстра» в кількості 160 шт. вартістю 480 грн. за 1 шт., «Златсон екстра» в кількості 16 шт вартістю 520 грн. за 1 шт., «Ясон стандарт» в кількості 16 шт. вартістю 320 грн. за 1 шт., «Ясон» в кількості 200 кг вартістю 35 грн. за 1 кг., «Армагедон екстра» в кількості 8 шт. вартістю 1599 грн. за 1 шт., а також засоби захисту рослин: «Основа 20л.» - 220 л. ціною 138,98 за 1 л., «Флутривін 5 л.» - 20л. вартістю 228,80 грн. за 1 л., «Сульфоніл 0,5 кг» - 18,5 кг. вартістю 962 грн. за 0,5 кг., «Фішка 0,1 кг» - 18 шт. вартістю 39,85 за 1 шт., «Етанол 20л.» - 40 л. вартістю 132,90 грн. за 1 л., «Альфа маіс 0,1 кг» - 18,1 кг. вартістю 2116, 53 за 1 кг., «Альфа маіс 0,1 кг» - 3,6 кг вартістю 1225,36 грн. за 1 кг., «Аурис ст» в кількості 93 шт. вартістю 682,50 грн. за 1 шт., а також засоби захисту рослин: «Нокаут» - 10 л. вартістю 170 грн. за 1 л., «Блейк 100 гр» вагою 1,9 кг. вартістю 238,15грн. за 1 кг., «Рамзес 50 гр» - 6 шт. вартістю 225 грн. за 1 шт., «Танаис 0,5 кг» вагою 0.5 кг вартістю 418,30 грн., «Промекс» - 40 л. вартістю 126 грн. за 1 л., «Лорд 0,5 кг» вагою 2 кг вартістю 674,30 грн. за 1 кг., «Гезо» - 5 л. вартістю 140,30 грн. за 1 л., «Хлебодар» - 5 л. вартістю 108,98 грн. за 1 л., «Джин 1 кг» в кількості 8 шт. вартістю 220 грн. за 1 шт., на загальну суму 350535,20 грн., чим спричинили ТОВ «Південьагрохім» матеріальний збиток на вказану суму, тобто у великих розмірах.

У подальшому, вищевказаними особами було здійснено продаж частини товару, а отримані в результаті скоєння злочину грошові кошти розподілено між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які останні витратили на власні потреби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, надав показання, які відповідають обвинувальному акту та підтвердив факт скоєння ним цього злочину при викладених вище обставинах. Він визнав, що своїми діями вчинив злочин, та розкаявся в скоєному.

Потерпілий ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, за життя потерпілий ОСОБА_12 надав до суду заяву про судовий розгляд кримінального провадження без його участі. Одночасно зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не має. Цивільний позов заявляти не буде.
Представник потерпілого ТОВ «Південьагрохім» директор ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність. Одночасно зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не має. Цивільний позов заявляти не буде.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, перевіривши істинність й добровільність визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю доведена.
При призначенні покарання для обвинуваченого, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному злочині, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та непрацездатних батьків, безпосередня участь в зоні проведення АТО.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не виявленні.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, військовослужбовець, приймав безпосередню участь в зоні проведення АТО, за місцем проживання та місцем військової служби характеризується посередньо, одружений, має на утримані двох малолітніх дітей та непрацездатних батьків, раніше не судимий.

У кримінальному провадженні судових витрат не має.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішено вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.04.2017 року (справа № 473/2468/16-к).

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Враховуючи позитивні відомості про особу ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав при призначенні ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України та визначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.
За положеннями ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей і непрацездатних батьків, визнав свою вину та висловив щире каяття, надав відомості про безпосередню участь в зоні проведення АТО. Зазначені відомості про особу обвинуваченого є позитивними.
З врахуванням вказаних обставин, виходячи із особливостей і обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , зважаючи на його особу, суд переконаний, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому відносно нього доцільно застосувати ст. 75 КК України, на підставі якої звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання і покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373 - 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Веселинівського районного

суду Миколаївській області ОСОБА_1