Справа № 303/1476/19
1-кп/303/327/19
Номер рядка стат. звіту - 223
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2018 року за №0002822 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, неодруженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 07 грудня 2018 року приблизно о 08 год. 10 хв. керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Transit», червоного кольору, 2005 р.в., н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Київська, що в м.Мукачево із швидкістю близько 40 км/год., не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, в районі залізничної станції, допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який в той момент переходив проїжджу частину зліва направо по ходу руху транспортного засобу, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому обох кісток правої гомілки, уламчатий, зі зміщенням відламків, забійної рани правої вушної раковини. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення або ударянні об такі предмети, можливо їх виникнення у пішохода при ДТП, яка мала місце 07.12.2018 року, і відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день, згідно п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
В даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Ford Transit», 2005 р.в., н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог

Стр. 2 із 7
п.12.3 Правил дорожнього руху України, у якому зазначено: п.12.3 ПДРУ у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Водій автомобіля марки «Ford Transit», 2005 р.в., н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «Ford Transit», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування.
Невиконання водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наставшими наслідками, а саме отриманням потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, всі обставини його вчинення, викладені в обвинувальному акті, визнав повністю, показав, що 07 або 08 грудня 2018 року рухався автомобілем «Ford Transit» зранку по своїх справах від залізничного переїзду по вул.Київська в м.Мукачево в напрямку залізничної зупинки «Мукачівприлад», пішохід переходив дорогу зліва на право, зіткнення відбулося на правому узбіччі, цивільний позов визнав повністю, щиро розкаюється, що так сталося.
Потерпілий ОСОБА_5 показав, що 07 грудня 2018 року ранком, приблизно о 08 год. йшов пішки по вул.Київська в м.Мукачево неподалік залізничної зупинки «Мукачівприлад», переходив дорогу трохи дальше пішохідного переходу, їдучого автомобіля не бачив, щоб той автомобіль сигналив не чув. Цивільний позов підтримав повністю та просив його задовольнити, суворо обвинуваченого не карати.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, вина ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:
- судово-медичною експертизою, відповідно до висновку якої № 383/18 від 15.01.2019 року, у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді : закритого перелому обох кісток правої гомілки, уламчастий, зі зміщенням відламків, що підтверджено даними рентгенографії № 11467 від 07.12.18 р., з приводу чого була проведена операція: закрита репозиція та БІОС, від 12.12.18 р., забійної рани правої вушної раковини. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, або ударянні об такі предмети, можливо їх виникнення у пішохода при ДТП, яка мала місце 07.12.2018 р. і відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день ;
- судовою автотехнічною експертизою технічного стану автомобіля, відповідно до висновку якої № 14 від 16.02.2019 року, встановлено, що на момент огляду і експертного дослідження рульове керування, гальмова система, система освітлення та світлової сигналізації автомобіля марки «Ford Transit», н.з. НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані і могли виконувати функції, передбачені конструкцією ;
- судовою автотехнічною експертизою, відповідно до висновку якої № 9757 від 22.02.2019 року, встановлено, що з технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля «Ford Transit», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , який мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом застосування своєчасного гальмування, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, водій не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, письмові докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у справі і доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що

Стр. 3 із 7
спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого - за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, згідно ст. 89 КК України є несудимим, згідно досудової доповіді наданої суду органом пробації, - ризик вчинення ОСОБА_3 повторно кримінального правопорушення оцінюється, як середній, ризик небезпеки для суспільства, оцінюється як низький, на думку органу пробації виправлення особи без ізоляції від суспільства в його випадку є можливим.
З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для його виправлення і попередження нових злочинів слід обрати покарання в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням.
У кримінальному провадженні представник потерпілого ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 заявив цивільний позов до ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «УПСК» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «УПСК» на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування шкоди внаслідок ДТП в сумі 15750 грн. з яких: витрати на відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, в сумі 15000 грн., часткове відшкодування моральної шкоди в сумі 750 грн. Також просить стягнути з ОСОБА_3 моральної шкоди у сумі 50000 грн.
Позов вмотивований наступним.
07 грудня 2018 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Ford Transit», червогого кольору, 2005 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київській в м.Мукачево, не урахувавши дорожню обстановку, не забезпечивши безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, грубо порушуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України в районі залізничної станції допустрив наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 який переходив прїзджу частину зліва на право по ходу руху. В результаті даної ДТП потерпілий ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 383/18 від 11.12.2018, отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому обох кісток правої гомілки, уламчастий з зміщенням відламків . Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення або об ударяння об такі предмети і відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день. Внаслідок отриманого 07.12.2018 року тілесного ушкодження потерпілий ОСОБА_5 того ж дня поступив до травматологічного відділення Мукачііської ЦРЛ, де проходив стаціонарне лікування, потерпілий є молодою працездатною особою на момент ДТП працював офіційно та отримував заробітну плату чим забезпечував родину, яка перебувала на його утриманні. 12.12.2018 року вому було проведено оперативне втручання, а саме закрита репозиція та БІОС правої гомілкової кістки і було вставлено стержень великогомілковий інтромодулярний блокований 50201 А вартістю 12000 згідно рахунку № 41 від 7 грудня 2018 року. Автомобіль, яким керував обвинувачений ОСОБА_3 , був застрахований, а саме укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб під час експлуатації забезпеченого транспортного засобу, «Ford Transit», н.з. НОМЕР_1 , з страховою компанією ПрАТ «УПСК» тому в даних правовідносинах обов`язковим є застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Так, в силу статті 4 Закону відповідач 2 є суб`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а його відповідальність перед третіми особами (потерпілими) застрахована, оскільки ця відповідальність є об`єктом

Стр. 4 із 7
страхування згідно ст.5 Закону. При цьому не має правового значення, що позивач не звертався попередньо до страхової компанії. Згідно рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. За приписами ст.ст.22, 23, 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.23 Закону). У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (ст.24 Закону). Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст.26-1 Закону). Таким чином зі страховика підлягають до стягнення : витрати на відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка складається з витрат на забезпечення медичного піклування, лікування в домашніх умовах в сумі 3000 грн, витрати на лікування, придбання лікарських засобів в сумі 12000 грн., що в сумі становить (3000+12000) = 15000,00 грн., моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить (15000х5/100) = 750 грн. Всього потерпілий просить стягнути страхове відшкодування (3000+12000+750) = 15750 грн. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. При визначенні розміру моральної шкоди слід врахувати, що потерпілий є людиною молодого віку, в якого є сім`я та обов`язок утримувати її, а лікування тривалий час спричиняє сильний фізичний біль, та моральні страждання усвідомлення, що він став сам обузою для них і не має можливості піклування про своїх рідних. У той же час потерпілому спричинено перелом кінцівки, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості довгий час самостійно пересуватися, і навіть рухатися. Найменші побутові потреби вимагали сторонньої допомоги і догляду з боку рідних. Крім фізичного болю слід врахувати тривалість лікування та перенесені у зв`язку з цим страждання, стрес, порушення душевної рівноваги та спокою, викликані загрозою можливих наслідків. З огляду на викладене, враховуючи вимоги розумності і справедливості, виваженості, справедливим розмір компенсації моральної шкоди з ОСОБА_3 є у сумі 50000 грн.
Від представника відповідача 2 - ПрАТ «УПСК» надійшов відзив на позовну заяву у даній справі, якою відповідач просить залишити позов без розгляду, мотивуючи наступним.
Цивільно-правові спори за участю Страховика не підлягають розгляду у кримінальному провадженні. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», не підлягають розгляду в кримінальній справі позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення. Такі позови заінтересовані особи можуть пред`явити в порядку цивільного судочинства. Дана норма кореспондується також і з п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 02.07.2004 № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», відповідно до якого не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При цьому, обов`язок Страховика

Стр.5 із 7
щодо відшкодування заподіяної злочином шкоди випливає не з обвинувачення, що пред`явлено обвинуваченому, а із договірних зобов`язань про відшкодування шкоди, що виникли на підставі укладеного між Страховиком та Страхувальником договору обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме договір (поліс) від 19.03.2018 АМ/3278573, за яким Страховик взяв на себе зобов`язання, у випадку настання страхового випадку, відшкодувати завдану Страхувальником шкоду третім особам при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Отже вимоги позивача до ПрАТ «УПСК» не підлягають розгляду в кримінальному проваджені, тому, що такі вимоги не випливають із обвинувачення, а засновані на договорі страхування,укладеному між страховиком та страхувальником на користь третьої особи (потерпілого). Між Приватним акціонерним товариством «УПСК» та ОСОБА_8 був укладений Договір обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземного транспорту № АМ/3278579 від 19.03.2018 року, згідно з умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до ст.33 Закону встановлюється чіткий порядок дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для виплати страхового відшкодування: п.33.1.4 невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Згідно ст.35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Письмове повідомлення про ДТП ні від позивача, ні від його представника ПрАТ «УПСК» не отримувало взагалі. Заяву про виплату страхового відшкодування ні від позивача, ні від його представника ПрАТ «УПСК» не отримувало взагалі. В даному випадку Позивач не виконав жодного передбаченого Законом обов`язку, а отже ПрАТ «УПСК» не порушувало його прав, та не могло порушити.
Проаналізувавши доводи потерпілого та ПрАТ «УПСК» щодо заявленого цивільного позову суд прийшов до наступного.
У відповідності до вимог ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Судом з`ясовано, що між Приватним акціонерним товариством «УПСК» та ОСОБА_8 був укладений Договір обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземного транспорту № АМ/3278579 від 19.03.2018 року, згідно з умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Ford Transit»,

Стр. 6 із 7
реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Потерпілим ОСОБА_5 документально підтверджено, що внаслідок отриманої під час вказаної ДТП травми, у ході лікування йому було вставлено стержень великогомілковий інтромодулярний блокований 50201 А вартістю 12000 грн., що підтверджується рахунком № 41 від 07 грудня 2018 року.
У той же час потерпілим та його представником не надано доказів того, що вони зверталися до ПрАТ «УПСК» для отримання страхового відшкодування і їм у цьому було відмовлено. При цьому суд не погоджується з твердженням, що не має правового значення, що позивач не звертався попередньо до страхової компанії, адже порушень прав позивача з боку страхової компанії не було, оскільки страхова компанія не мала можливості здійснити страхове відшкодування без повідомлення про страховий випадок.
Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги потерпілого до ПрАТ «УПСК» не є підтвердженими належними доказами, тому у позові у частині вимог до ПрАТ «УПСК» необхідно відмовити.
При визначенні розміру моральної шкоди, яку потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує повне визнання останнім позову, бере до уваги положення ст.ст.23, 1167 Цивільного кодексу України та роз`яснення, викладені у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає, що позов до ОСОБА_3 необхідно задоволити у повному обсязі.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді від 11 грудня 2018 року необхідно скасувати.
Речовий доказ - автомобіль марки «Ford Transit», червоного кольору, 2005 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно ухвали Мукачівського міськрайонного суду перебуває під арештом та зберігається на спеціальному майданчику Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою м.Мукачево, вул.Я.Мудрого, 8, необхідно повернути володільцю ОСОБА_3 .

Також з обвинуваченого необхідно стягнути в користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст.94, 124, 128, 174, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 11.12.2018 року на речовий доказ: автомобіль марки «Ford Transit», червоного кольору, 2005 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , перебуває у власності ОСОБА_9 , мешканця АДРЕСА_3 та знаходиться на спеціальному майданчику Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою м.Мукачево, вул.Я.Мудрого, 8 Закарпатської області, скасувати.
Речовий доказ - автомобіль марки «Ford Transit», червоного кольору, 2005 р.в., н.з.

НОМЕР_3 . 7 із 7
ВС, повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 у користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, у розмірі 2910 гривень.

У позові ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 50000 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1