УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000748 від 29.07.2019 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород Дністровський, Одеської області, громадянина України, українця, офіційного неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, 28.07.2019 року приблизно о 21 годині 40 хвилин, в темний час доби, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Logan ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух із перевищенням максимально допустимої швидкості руху в населеному пункті, поблизу будівлі №32 по вул. Стовпова з боку вул. Степна в напрямку вул. Дальницьке шосе в Малиновському районі м. Одеса, проявляючи злочинну самовпевненість, порушив вимоги п. п. 1,5, 2.3 «б», 12.2, 12.4, 19.3 ПДР.

Порушення виразилося у тому, що в зазначений день та час, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Renault Logan ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух із перевищенням меж максимально допустимої руху в населеному пункті розрахунковою швидкістю 85,5 км/год. в лівому ряду по вул. Стовпова з боку вул. Степна, в напрямку вул. Дальницьке шосе в Малиновському районі м. Одеса. Здійснюючи рух напроти будівлі №32 по вул. Стовпова, будучи засліпленим світлом фар транспортного засобу, що рухався попереду в зустрічному напрямку руху, водій ОСОБА_5 , не зменшив швидкості руху до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смуги руху, не зупинився. Продовжуючи подальший рух в умовах засліплення, з перевищеною швидкістю руху, маючи об`єктивну та реальну можливість в умовах безпечної допустимої в населеному пункті швидкості руху своєчасного виявлення пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та перетинав в темпі повільного шагу проїзну частину автодороги, водій ОСОБА_5 не урахував зміну дорожньої обстановки, не прийняв заходів щодо зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки перед лінією руху пішохода та не прийняв заходів щодо уникнення негативних явищ засліплення. Внаслідок власних необережних дій водій ОСОБА_5 допустив наїзд передньою лівою частиною кузову керованого ним автомобіля «Renault Logan ЗНГ», на праву бічну частину тіла пішохода ОСОБА_7 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

31.10.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З огляду на обґрунтованість підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала проти задоволення поданого клопотання, просила звернути увагу слідчого судді на поведінку самого потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також врахувати, що її підзахисний раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику за місцем проживання, повністю визнає свою провину та розкаюється у скоєному. Крім того, захисник просила врахувати, що її підзахисний перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину. З огляду на викладене, просила застосувати відносно її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані в судовому засіданні захисником, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 31.10.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На підтвердження обґрунтованості підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України стороною обвинувачення до клопотання долучаються: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.07.2019 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 30.07.2019 року, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 30.07.2019 року, висновок експерту №1358-2563/19 від 05.08.2019 року, висновок експерта №654-А від 28.10.2019 року.

З огляду на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який законом передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, враховуючи наслідки вчинення такого кримінального правопорушення у вигляді смерті людини, життя та здоров`я якої є найвищою соціальною цінністю, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

В частині зазначеного стороною обвинувачення ризику у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість та безпідставність посилання на вказаний ризик, оскільки такі посилання сторони обвинувачення жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені будь-якими доказами. Крім того, слідчий суддя акцентує увагу, що експертні дослідження в рамках даного кримінального провадження вже проведені, свідки, будучи попередженими про кримінальну відповідальність допитані, на висновки експертів та протоколи допиту свідків в своєму клопотанні посилається сторона обвинувачення. Крім того, слідчий суддя знову ж таки зосереджує увагу на часі, який минув з моменту можливого вчинення інкримінованих підозрюваному дій, протягом яких будь-які відомості про здійснення підозрюваним незаконного впливу на будь-кого з учасників кримінального провадження у слідчого судді відсутні.

Щодо посилання сторони обвинувачення на існування ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя зазначає, що поза увагою сторони обвинувачення залишено ту обставину, що підозрюваний раніше не судимий, на теперішній час лише підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке між тим являється кримінальним правопорушенням з необережною формою вини, перебуває в цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується. Викладені обставини, за відсутності будь-якого обґрунтування сторони обвинувачення в частині існування такого ризику, свідчить про необґрунтованість його наявності в рамках даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, попри наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, що вказаному ризику не можливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, згідно п. 46 рішення ЄСПЛ у справі «Letellier v. France», можливість того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, не є достатнім виправданням тримання під вартою, якщо можна отримати гарантії його явки до суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання на території міста Одеси, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з необережною формою вини. З моменту можливого вчинення кримінального правопорушення, підозрюваний будь-яких спроб до переховування від органів досудового розслідування чи суду не вчиняв, з`являвся на виклики до слідчого, що в сукупності, свідчить про можливість забезпечення явки підозрюваного та запобігання ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, слідчий суддя вважає, що вказаний запобіжний захід, на час проведення досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження, з огляду на відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи, відсутності відомостей в частині того, що підозрюваний на даний час надав матеріальну допомогу сім`ї потерпілої, а також з огляду на наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, в повній мірі забезпечить досягнення цілей кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що в повній мірі є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, та здатний запобігти встановленому слідчим суддею в ході розгляду клопотання сторони обвинувачення ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000748 від 29.07.2019 року відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його цілодобово не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 31.12.2019 року, в межах строку досудового розслідування.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , строком до 31.12.2019 року наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного 31.12.2019 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для забезпечення виконання до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1