Справа №635/4746/19
Провадження по справі № 1-в/635/491/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Ливенського району Орловської області Російської Федерації, без визначеного місця реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 09 грудня 2016 року засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком більш суворим, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2016 року та призначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_4 зарахований строк попереднього ув`язнення з 27 лютого 2016 року до дня набрання законної сили вироком суду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з урахуванням відбутої частини покарання. Вироком апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2017 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2016 року у відношенні ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасований і ухвалений новий, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі, призначеного да заним вироком більш суворим покаранням у виді позбавлення волі, призначеним за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2016 року, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі зі штрафом у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України підлягає самостійному виконанню. У решті вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2016 року залишений без змін.
Початок строку відбування покарання 16 жовтня 2015 року.

Кінець строку відбування покарання 11 липня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, посилаючись на позитивну характеристику за час відбування покарання, виконання ним норм відбування покарання, застосування 6 заохочень та відсутність стягнень, працевлаштування в установі, добросовісне ставлення до своїх трудових обов`язків, виконання законних вимог адміністрації установи, виконання робіт з благоустрою території установи. Вважає, що матеріалами його особової справи та вищевказаними даними, що характеризують його особу встановлені обставини, які у своїй сукупності достовірно свідчать про те, що за час відбування засудженим покарання в Темнівській виправній колонії №100 своїм добросовісним ставленням до праці, дотриманням встановленого порядку відбування покарання, відбулися позитивні зміни, які сформували його готовність до законослухняної, соціально-орієнтовної поведінки, тобто вважає, що він в повній мірі довів своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , він з 16 червня 2017 року відбуває покарання в державній установі «Темівська виправна колонія №100», має 5 заохочень, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Згідно довідки про працевлаштування засудженого та нарахування йому заробітної плати, ОСОБА_4 у період часу з серпня 2017 року по травень 2019 року був працевлаштований до господарчої обслуги установи днювальним відділенням, за що отримував заробітну плату. Згідно довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду, складеної бухгалтером державної установи «Темнівська виправна колонія №100», станом на 04 липня 2019 року ОСОБА_4 сплачено штраф на суму 1020 гривень та судові витрати на суму 1949,44 гривні.

Однак, не зважаючи на вищезазначене, підстав вважати, що останній довів своє виправлення, судом не встановлено.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 , останній має ряд непогашених судимостей, а саме був засуджений:

1)12 листопада 2005 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання11 березня 2008 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 роки 6 місяців 4 дня;

2)04 грудня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 1020 гривень,

3)27 січня 2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі

4)09 грудня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі зі штрафом у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень.

Отже, засуджений має чотири судимості за злочини: проти власності, проти життя та здоров`я особи, проти громадського порядку та моральності.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2016 року, остаточне покарання за яким призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за вчинення злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинив зазначені злочини у стані алкогольного сп`яніння, що визнано судом обтяжуючою покарання обставиною, також обтяжуючою обставиною вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України визнано рецидив злочину.

Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
ОСОБА_4 знаходиться в місцях позбавлення волі з 17 жовтня 2015 року. Під час тримання в державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи сім разів, заохочень не мав, до праці не залучався. Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_4 , складеної начальником відділення соціально-психологічної служби капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 та погодженої із виконуючим обов`язки заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 від 04 липня 2019 року, засуджений ОСОБА_4 з 16 червня 2017 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», за час відбування покарання засуджений характеризується посередньо, намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце, не завжди має охайний вигляд, до виконання робіт із благоустрою ставиться посередньо, участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає, відповідно до вимог ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться байдуже.

Не зважаючи на те, що засуджений має п`ять заохочень, останнє з них застосовано до засудженого 10 жовтня 2018 року, тобто за значний проміжок часу до звернення засудженого із зазначеним клопотанням, крім того, суд враховує ту обставину, що всі п`ять заохочень були застосовані до засудженого з метою стимулювання правослухняної поведінки засудженого. Також суд враховує ту обставину, що засуджений мав сім стягнень протягом часу відбування покарання за вироком суду, п`ять з яких у вигляді найсуворішого виду покарання поміщення в карцер і хоча зазначені стягнення на день розгляду клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення погашені у встановленому законом порядку, їх накладення протягом 2016-2017 років не може свідчити про те, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.
Згідно Витягу з протоколу №14 від 03 квітня 2019 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Після відмови комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення, до останнього не застосовано жодного заохочення.

Також суд враховує ту обставину, що за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2016 року та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2016 року зі ОСОБА_4 на користь потерпілих стягнуті грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зокрема на користь потерпілого ОСОБА_7 у сумі 33173,59 гривень, ОСОБА_8 13554,48 гривень та ОСОБА_9 320 гривень, однак засудженим, починаючи з дня постановлення зазначеного вироку не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.
Отже, матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Застосування до засудженого п`ятьох заохочень, які були застосовані до засудженого за значний проміжок часу до звернення засудженого до суду із зазначеним клопотанням і всі були застосовані до відмови засудженому комісією державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення, без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене, а також дані про особу засудженого, який не має громадянства, місця проживання та реєстрації, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2016 року та вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2016 року - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення у формі складено 22 серпня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1