ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1034/19 Номер провадження 11-кп/814/948/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 та захисника в її інтересах адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Артемівськ ( Бахмут ), Донецької області, громадянки України, освіта середня-технічна, не заміжня, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої :

-19.07.2007 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. 307 ч. 2, 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки ;
-08.11.2012 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. 307 ч.2, ст. 317 ч. 1, 69,70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

засудженої вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2017 року за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні її клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суддя врахувавши особу засудженої, відсутність заохочень та стягнень, характеристики на засуджену, дані про її поведінку та ставлення до праці дійшов висновку про відсутність підстави вважати, що вона сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
Вказує, що відповідно до наданих характеристик на засуджену, остання характеризується посередньо, має невисокий відсоток виконання норми виробітку, заняття в установі не відвідує, на шлях виправлення не стала.
Не погоджуючись з рішенням суду, засуджена та захисник в її інтересах звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

Засуджена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить врахувати, що перебуваючи в місцях позбавлення волі увесь час працювала і вважає, що відсутність заохочень не є поважною причиною для відмови в умовно-достроковому звільненні. Також вказує, що бажає повернутися до своєї родини та дітей, яких на даний час виховують батьки.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженої посилається на виправлення ОСОБА_7 , оскільки остання у виправній установі додержувалася режиму установи, сумлінно відноситься до праці, додержується правил поведінки. Має кілька професій із пошиву одягу, маляра-штукатура, а тому має можливість працювати та утримувати свою родину.

Звертає увагу на те, що однією з причин, яка спонукала ОСОБА_7 подати клопотання про умовно-дострокове звільнення є стан її здоров`я, який потребує як найшвидшого оперативного втручання, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Також, посилається на наявність у засудженої постійного місця проживання за місцем реєстрації та міцні соціальні зв`язки троє синів та батьки, які допоможуть її в соціалізації після звільнення.

Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, заперечення прокурора проти їх задоволення, перевіривши матеріали провадження обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженої, надав їм належну оцінку в сукупності, як таким, які повно та всебічно характеризують особу ОСОБА_7 .

По даній справі ОСОБА_7 засуджена вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2017 року за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 30.11.2017 року, кінець строку відбування покарання 30.11.2019 року.
Судом першої інстанції враховано характеристики на засуджену від 31.07.2018, 10.04.2019 та 11.05.2019, відповідно до яких ОСОБА_7 характеризується посередньо, має невисокий відсоток виконання норми виробітку, не стає на шлях виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Враховано і витяги з протоколів засідань комісії виправної колонії від 31.07.2018 № 21 та 11.04.2019 № 11 з яких вбачається, що ОСОБА_7 не стала на шлях виправлення, у зв`язку з чим їй було відмовлено у заміні умов тримання та застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 працевлаштована на підприємстві виправної колонії у виробничій бригаді по виконанню ручних робіт. За час відбування покарання в ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65» характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Твердження засудженої та її захисника про працевлаштування ОСОБА_7 , сумлінне ставлення до праці та додержання правил поведінки не є достатніми доказами виправлення останньої та були враховані судом першої інстанції під час розгляду клопотання.
Окрім того, в 2007 та 2012 роках ОСОБА_7 засуджувалася за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, але на шлях виправлення не стала та знову відбуває покарання за вчинення аналогічних злочинів. Тому, застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення не буде сприяти досягненню мети такого звільнення виправлення засудженої та запобігання вчинення нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 в повній мірі не довела свого виправлення.
Таким чином, колегія судді не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 та захисника в її інтересах адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3