Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
27.09.2019 1-кс/394/60/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого : судді - ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
В С Т А Н О В И В :

03 квітня 2019 року на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області було направлено кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2019 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив свою думку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, також клопотав про виклик в судове засідання свідків.
Потерпіла та її представник в судове засідання не з`явились, разом з тим законний представник надіслала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та призначити справу до судового розгляду.
Захисник не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, разом з тим клопотав про повернення прокурору матеріалів, які були надані ним в ході розгляду кримінального провадження по суті.
Обвинувачений підтримав позицію захисника.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору, враховуючи наступне.
Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що суд у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення - повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Підготовче судове засідання - це стадія процесу, в якому суд вчиняє ряд означених процесуальним законом дій.
Ч. 2 ст. 2 КПК України вказує на те, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Ст. 8 Конституції України передбачає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Ст. 129 Конституції України визначено, що суддя здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту, який має містити такі відомості 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7 1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Дана норма права є імперативною та покладає на сторону обвинувачення обов`язок, під час складання обвинувального акту дотримуватись його форми та змісту.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України (п.13 ч. 1 ст. 3 КПК України).
З конструкції п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт повинен містити:
1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;
2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3) формулювання обвинувачення.
Виклад фактичних обставин справи полягає у перерахуванні тих фактів, яким супроводжується подія злочину, обставин, що сприяли його здійсненню, місця, часу і способу дій, його наслідків (факультативні ознаки).
Правова кваліфікація кримінального правопорушення (злочину) це точна кримінально-правова оцінка, конкретного суспільно-небезпечного діяння (дії або бездіяльності) передбаченого КК України.
Формулювання обвинувачення це зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Тобто з наведеного слідує, що зазначене повинно окремо послідовно викладатись в обвинувальному акті та відповідно за своєю черговістю, як визначено процесуальним законом.
Як вбачається з обвинувального акту, складеного слідчим та погоджено прокурором, положення зазначеного пункту процесуального закону проігноровано та не викладено формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акту, яке повинно зазначатись окремо, а не разом із фактичними обставинами кримінального провадження.
З цього приводу неодноразово висловлювався Європейський суд з прав людини.

Суд зазначає, що в Україні діє прецедентне право, як складова національної правої системи.
Так в положеннях ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказує, що для цілей посилання на Рішення та ухвали Суду та на ухвали Комісії суди використовують переклади текстів рішень Суду та ухвал Комісії (далі - переклад), надруковані у виданні, передбаченому в статті 6 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Так, в рішенні у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (п. 54 рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції,).
В свою чергу сторона обвинувачення при складанні обвинувального акту обмежилась лише викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, без конкретизації (формулювання) обвинувачення ОСОБА_5 .
В п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» пленум зазначив, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення як обвинуваченого була конкретною за змістом. Зокрема, в описовій її частині зазначаються: злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа; час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому; стаття (частина, пункт статті) кримінального закону, якою передбачений цей злочин.
У ч. 1 ст. 337 КПК України визначено межі судового розгляду - так судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Щодо заявленого захисником клопотання, з приводу повернення прокурору документів, суд зауважує наступне.
Законодавець у ч. 3 ст. 314 КПК України чітко визначив, яке рішення і підготовчому судовому засіданні суд може прийняти зокрема зазначено, що суд може затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
У ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд: визначає дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.
Зазначеними нормами не передбачено право, або обов`язок суду про повернення документів, які були надані раніше в часі будь-якою із сторін, або учасниками кримінального провадження, також суд зауважує, що і інші статті процесуального закону не містять позиції, щодо повернення, раніше наданих, документів сторонами.
В розумінні абзацу 2 п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України, надання суду інших документів, крім обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування до початку судового розгляду забороняється.
Слід зауважити, що чинним КПК не визначено, у який спосіб повинен діяти суд після отримання кримінального провадження, в разі скасування прийнятого судового рішення судом вищої інстанції, а саме чи повинні документи надані прокурором або іншою стороною, учасником повертатись під час підготовчого судового засідання.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Слід зауважити на те, що суд при розгляді кримінального провадження проявляє неупередженість та забезпечує справедливий і публічний розгляд кримінального провадження упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом.
Наявність при кримінальному провадженні документів, наданих стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження (раніше в часі) по суті, фактично ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини в п. 87 рішенні по справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, в якій були встановлені порушення статті 6 Конвенції, визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.
Також порушення п. 1 ст. 6 Конвенції констатовано рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Жук проти України» від 21.01.2010 року, зокрема в пунктах 26 і 35 якого, наголошено на тому, що принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони.

Оскільки обвинувальний акт повертається прокурору, то він, виходячи із положень ст. ст. 7, 9 КПК України неухильно дотримуючись абзацу 2 п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України, повинен вирішити питання щодо доцільності знаходження документів при матеріалах кримінального провадження, наданих ним раніше в часі в ході судового розгляду справи.

Крім того в зв`язку з повернення обвинувального акту прокурору не підлягає задоволення його клопотання про виклик свідків.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування, визначені у пунктах 1, 2, 3 ч. 2 ст. 109 КПК України, зокрема він повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Проте, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, то в ньому не зазначено повних даних щодо процесуальних дій, їхніх реквізитів та часу проведення.
Вищеописані порушення процесуального закону дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 9 ч. 1, 21, 22, 291 п. 5 ч. 2, п. 1 ч. 4 КПК України та складений з істотним порушенням вимог КПК України, порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, а також порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права. Наведені порушення фактично нівелюють принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту, а тому даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокуророві для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.
Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 8, 62, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 3, 7, 9, 17, 21, 22, 26, 109, 291, 314, 369, 370, 371, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000475 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України прокурору Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 /семи/ з дня її оголошення.
Копію ухвали негайного вручити прокурору, потерпілому, захиснику та обвинуваченому.
Повний текст ухвали виготовлено 27.09.2019 року.

Суддя: