Справа № 333/6026/19
Провадження № 1-кс/333/2466/19
УХВАЛА
Іменем України

15 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003505 від 13 жовтня 2019 року та додані до нього матеріали відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта неповна середня, холостого, який є студентом 1-го курсу Запорізького коледжу Радіоелектроніки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003505 від 13 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 .

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 жовтня 2019 року, приблизно 02 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 19 по вулиці Північнокільцевій у м. Запоріжжі, із корисливих мотивів, вступили у злочинну змову направлену на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Так, реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 наніс один удар по голові потерпілого ОСОБА_10 , від якого останній впав на землю, а ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_7 стали наносити удари ногами по голові та тулубу потерпілого. Після чого, ОСОБА_8 , відкрито викрав з карману потерпілого мобільний телефон «Самсунг А5», в корпусі білого кольору, вартістю 2 500 грн., в якому знаходились сім-картки «Водафон» № НОМЕР_1 та «Київстар», № НОМЕР_2 , які для потерпілого не представляють майнової шкоди, та срібний ланцюг, вагою 12 г., довжиною 20 см., вартістю 2 500 грн.

Після чого, разом з викраденим майном зникли з місця скоєння злочину та розпорядились на власний розсуд.

В результаті злочинних дій неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_10 спричинена майнова шкода на загальну суму 5000 грн.00 коп.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, яке кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

13 жовтня 2019 року, о 07:40 годині неповнолітнього ОСОБА_7 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. Цього ж дня йому повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вина неповнолітнього ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні підтверджується наступними зібраними доказами: допитом потерпілого, проведеним за його участю пред`явленням осіб для впізнання, складеним протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, речовими доказами та іншими матеріалами.

Таким чином, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), який відносяться до категорії тяжких злочинів, за який відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_7 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, на теперішній час не проведені всі необхідні слідчі дії за участю потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на їх показання, зокрема, на даний час не встановлені всі особи, які є свідками по даному кримінальному провадженню, та були присутні до і після моменту вчинення злочину відносно ОСОБА_10 та являються знайомими неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Окрім того, в ході проведення допитів підозрюваних було встановлено, що кожен з них дає різні покази, а перебуваючи на свободі у них буде можливість відпрацювання однієї лінії захисту. Отже, вищезазначене може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, що підтверджує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час неповнолітній ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перевіряються на причетність у вчиненні ряду крадіжок з автомобілів за попередньою змовою групою осіб, по яким в найближчий час останнім буде повідомлено про підозру. З урахуванням отриманих даних, які характеризують неповнолітнього ОСОБА_7 , а також враховуючи ступіть тяжкості вчиненого ним злочину, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може продовжити свою злочинну діяльність, що підтверджує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, а також взагалі поведінку неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , враховуючи те, що батько спокійно ставиться до відсутності своєї дитини всю ніч вдома, а рідна матір останнього проживає, з його слів, у м. Дніпро, але точної адреси не знає або навмисно не повідомляє, щоб мати змогу поїхати до неї, підтверджує той факт, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги те, що вчинений злочин неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_7 поєднаний із застосуванням насильства до потерпілого, також, у свою чергу, вказує на те, що на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер та тяжкість вчиненого злочину, а також відомості про особу підозрюваного, є ризик того, що останній добровільно не буде дотримуватись умов вказаних запобіжних заходів;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та під час досудового розслідування, слідчому відділу представлені не були. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний вчинив злочин із погрозою насильства, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав своє клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для ОСОБА_7 з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Законний представник ОСОБА_6 просив суд не застосувати до його сина запобіжний захід у виді арешт, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_7 проти вказаного клопотання заперечував, додатково пояснивши, що вину у скоєному кримінальному правопорушенні він визнає, однак зазначив, що він наніс лише два легкі удари ногою. Як у потерпілого забирали мобільний телефон не бачив. Був затриманий працівниками поліції близької 7-ї години ранку 13.10.2019 року у зв`язку з тим, що у його руках був акумулятор від автомобіля, який якому передав ОСОБА_8 . Звідки акумулятор опинився у останнього, він не знає. Проте на початку вечора ОСОБА_8 був без акумулятора.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснююче це тим, що останній мешкає разом з батьком та бабусею.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, законного представника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею було встановлено, що 13.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (кримінальне провадження № 0003505).

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а також долучено розпис ОСОБА_7 , його законного представника та захисника щодо вручення останнім 15.10.2019 року об 13 год. 00 хв. копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Таким чином, враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді 15.10.2019 року о 17 год. 00 хв., слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.
13.10.2019 року неповнолітньому ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, наступними доказами: витягом з ЄРДР, даними встановленими з рапортів, даними, встановленими з протоколу заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, даними, встановленими з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 13.10.2019 року, даними, встановленими з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.10.2019 року, повідомленням про підозру, даними, встановленими з протоколу допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 від 13.10.2019 року, даними, встановленими з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15.10.2019 року.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного (обвинуваченого) розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного (обвинуваченого), способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкцією якої передбачено покарання від 4 до 6 років.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Крім того, слідчий суддя вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.

Згідно пред`явленої ОСОБА_7 підозри, останній підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки досудове розслідування наразі ще триває, потерпілий підтверджує факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, то залишається існувати ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, який, на переконання слідчого судді, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, що, як вважає слідчий суддя, свідчить про можливість останнього, з метою власного збагачення, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.
На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню: переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду, незаконному впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про застосування запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя не вбачає підстав для обрання підозрюваному застави у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003505 від 13 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 10 грудня 2019 року (включно).

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк тримання ОСОБА_7 під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 07 год. 40 хв. 13.10.2019 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1