Номер провадження: 11-кп/813/1236/19
Номер справи місцевого суду: 501/3419/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000439 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.06.2019року відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чорноморськ (Іллічівськ) Одеської області, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ФОП ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 39320 грн. та моральної шкоди в сумі 20000 грн. задоволений частково та з обвинуваченого на користь потерпілої стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 39320 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.. В задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 13 травня 2018 року о 07:46 год. він, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, достовірно знаючи і будучи обізнаним щодо коду сигналізації, місця розташування камер відеоспостереження, сейфу та ключів від нього в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вживши заходи щодо неможливості його ідентифікації, а саме, вдягнувши кепку, маску на обличчя та рукавички, відкривши вхідні двері магазину заздалегідь підготовленим ключем та вимкнувши сигналізацію, незаконно проник у приміщення вказаного магазину. Викравши ключ від сейфу з касового апарату магазину, він відчинив сейф, з якого таємно викрав гроші в сумі 39320 грн., спричинивши потерпілій ФО-підприємцю ОСОБА_7 , яка здійснює підприємницьку діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за вищевказаною адресою матеріальну шкоду на вказану суму, після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції під час розгляду справи та поставлення вироку допустив однобічність та неповноту судового розгляду, тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, адже суд обґрунтовує вирок недопустимими доказами, посилаючись на наступне.

- орган досудового розслідування та суд не врахували той факт, що в день ймовірного скоєння злочину, а саме 13.05.2018 року, групою швидкого реагування ПП «СОБ» була затримана дівчина за підозрою у розбитті скла в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , але матеріали провадження та обвинувальний акт не містять жодних відомостей про встановлення цієї особи та обставин проникнення до магазину шляхом розбиття зовнішнього вікна фасаду (вітрини);

- висновок суду 1-ої інстанції стосовно підтвердження його вини у скоєнні злочину, який базується на протоколі обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він проживає, під час якого вилучені дві пари кросівок різного розміру є суперечливим, з огляду на те, що одна й та сама особа не може використовувати кросівки, які відрізняються на п`ять розмірів, а саме 38 розміру та кросівки 42-43 розміру. Крім того, з наявного відеозапису камер відеоспостереження магазину не вбачається наявність в особи, яка ймовірно скоїла злочин, кросівок з білою підошвою з червоними вставками;

- судом не надано оцінки суперечливим показанням свідка ОСОБА_9 , щодо обставин складення розписки, яка підтверджує факт наявності в сейфі 38000 грн. та відсутності факту передачі коштів на відеозапису з камер відеоспостереження магазину. При цьому, свідок не змогла пояснити чому на відеозапису вбачається, що вона перераховує суму наявного залишку готівки в розмірі 1320 грн., а не 39320 грн., як це встановлено слідством;

- поза увагою суду залишилось те, що матеріали досудового розслідування містять процесуальні документи, складені слідчим до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439 від 15.05.2018 року, а саме, протокол з фото-таблицею (приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », касового апарату, сейфу та пульту сигналізації від магазину) складені 14.05.2018 року;

- суд 1-ої інстанції послався у вироку на висновок експерта №5-М за результатами проведення портретної експертизи від 26.10.2018 року, який є недопустимим доказом, оскільки суперечить Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та вимогам Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом МЮ України №53/5 від 08.10.1998 року;

- суд 1-ої інстанції, при надходженні обвинувального акту, повинен був повернути його прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, адже у ньому містяться відомості про обставини, які пом`якшують покарання, а саме «щире каяття». Натомість, обвинувачений не вважає себе винним у скоєнні злочину, що відповідно виключає щире каяття, зазначене слідчим у обвинувальному акті.

Посилаючись на наведені доводи, обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду 1-ої інстанції та виправдати його за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судове засідання суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, хоча про час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням. При цьому, прокурор ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи її необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, думки прокурора та потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як видно зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст. 370 КПК України.

Мотивуючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- показання потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що як ФО-підприємець разом з ФО-підприємцем ОСОБА_10 орендує магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 де здійснює підприємницьку діяльність з мобільного харчування. Їй допомагає її приятель, свідок ОСОБА_11 , який має у користуванні картку АТ «ПриватБанк», яка є ключем до банківського рахунку у АТ «ПриватБанк» і регулярно здійснює операції з грошовими коштами на вказаному рахунку. 10.05.2018 р. о 17:22 год., ОСОБА_11 в банкоматі «ПриватБанку» зняв з картки готівку в сумі 20000 грн., 11.05.2018 р. о 16:02 год. повторно зняв готівку з картки в сумі 20000 грн. 12.05.2018 р., в обідній час, він приніс до магазину 38000 грн. для зберігання в сейфі, який знаходиться у кухонній шафі стійки бару магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » після того, як вказані кошти особисто перерахувала касир-адміністратор ОСОБА_9 . Гроші помістили в сейф та зачинили його на ключ. Вказані кошти були потрібні для розрахунків з поставниками харчової продукції та з орендодавцем приміщення, в якому знаходиться магазин. В подальшому, в кінці робочого дня, касир-адміністратор ОСОБА_9 додатково помістила в сейф магазину 1320 грн., які залишились після останньої інкасації в касовому апараті, зачинивши сейф і залишивши ключ від сейфу в самому касовому апараті в кінці зміни. Отже, в сейфі магазину перебували гроші в сумі 39320 грн., а ключ від сейфу перебував під контролем ОСОБА_9 . В подальшому, 12.05.2018 р. приблизно о 23 год., після закриття магазину, ОСОБА_9 увімкнувши сигналізацію, закрила вхідні двері та ролети на фасаді магазину і пішла з магазину. 13.05.2018 р., приблизно о 16:00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи на своїй зміні у магазині, виявила пропажу грошових коштів в сумі 39320 грн., які вона особисто помістила в сейф 12.05.2018 р. та повідомила про це керуючу магазином ОСОБА_12 , яка в свою чергу повідомила про пропажу грошей її та ОСОБА_11 ;

- показання свідка ОСОБА_11 , який підтвердив суду, що є помічником потерпілої ФО-підприємця ОСОБА_7 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 12.05.2018 р., в обідній час, він приніс до магазину готівкові кошти в сумі 38000 грн., які завчасно «зняв» в банкоматі «ПриватБанку», маючи, за домовленістю з ОСОБА_7 у своєму користуванні картку АТ «ПриватБанк», яка є ключем до банківського рахунку ОСОБА_7 та регулярно здійснюючи операції з грошовими коштами на вказаному рахунку. Вказані кошти він віддав в руки касиру-адміністратору ОСОБА_9 , яка перерахувавши вказану суму, помістила їх до сейфу та закрила його, залишивши ключ від сейфу в касовому апараті. Ввечері цього ж дня, в кінці зміни, ОСОБА_9 помістила до сейфу ще 1320 грн. готівки, що залишились після проведення інкасації. Станом на вечір 12.05.2018 р. в сейфі магазину знаходилось 39320 грн. 12.05.2018 р., приблизно о 23 год., після закриття магазину, ОСОБА_9 увімкнувши сигналізацію, закрила вхідні двері та ролети на фасаді магазину і пішла з магазину. 13.05.2018 р., приблизно о 16 год., ОСОБА_9 перебуваючи на своїй зміні у вказаному магазині і виявивши пропажу грошових коштів в сумі 39320 грн., які вона особисто помістила в сейф 12.05.2018 р., повідомила про це керуючу магазином ОСОБА_12 , яка в свою чергу повідомила про пропажу грошей його та ОСОБА_7 . Після цього, він та інші робітники магазину прибули до магазину для встановлення обставин крадіжки грошей. Під час перегляду відеозаписів з камер відеоспостереження у приміщенні магазину, було встановлено, що 13.05.2018 р., приблизно о 08:00 год., особа, обличчя якої було закрито медичною маскою та в рукавчиках на руках, за зовнішніми прикметами схожа на їхнього колишнього робітника - обвинуваченого ОСОБА_13 , який в кінці 2017 р. працював поваром в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », таємно, за допомогою ключів від вхідної двері та ролетів магазину проникла у приміщення магазину, знаючи код сигналізаційної охорони та знаючи, що ключ від сейфу з грошима знаходиться в касовому апараті за барною стойкою, таємно викрала з сейфу гроші в пакеті, після чого, з місця скоєння злочину зникла в невідомому напрямку, заздалегідь закривши сейф, двері та ролети магазина, не ввімкнувши при цьому сигналізацію. Крім цього, переглядом усіх відеозаписів з камер спостереження у приміщенні магазину за 12.05.2018 р., було з`ясовано, що на відео присутній обвинувачений ОСОБА_13 , який ввечері 12.05.2018 р. був в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зайшовши до магазину за касиром-адміністратором ОСОБА_9 , з якою на той час він перебував в особистих відносинах, про що знав весь колектив магазину. При цьому, ввечері 12.05.2018 р. ОСОБА_13 був одягнутий в куртку та кросівки, які були схожими на ті, у які була одягнута особа чоловічої статі високого зросту, яка скоїла крадіжку грошей з магазину 13.05.2018 р. Після перегляду відеозаписів та особистого спілкувався з робітниками магазину з приводу крадіжки грошей, зокрема з касиром-адміністратором ОСОБА_9 , остання повідомила йому, що у ніч з 12 та 13.05.2018 р., вона ночувала в квартирі за місцем реєстрації ОСОБА_13 разом з ним за адресою : АДРЕСА_1 , так як вони перебувають у особистих стосунках. Після крадіжки грошей з приміщення магазину, він декілька разів в телефонному режимі спілкувався з ОСОБА_13 , який зізнався йому у крадіжці грошей в сумі 39320 грн. з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за допомогою ключів, які таємно викрав з рюкзаку ОСОБА_9 , яка в ніч з 12 на 13.05.2018 р. ночувала у нього вдома і в цей час спала. Будучи достовірно обізнаним про код сигналізації, місце схову ключів від сейфу та місце розташування блоку сигналізації в приміщенні магазину, після скоєння ним крадіжки грошей, повернувшись до своєї квартири, де в цей час спала ОСОБА_9 , він повернув їй ключі від магазину, поклавши їх до одежі останньої, яка жодного відношення до крадіжки немає і не причетна до злочину, який він скоїв самостійно. Одночасно із зізнанням у скоєнні крадіжки грошей, ОСОБА_13 просив його не заявляти про злочин в органи поліції, завіривши його, що найближчим часом поверне всі викрадені ним гроші в сумі 39320 грн., для чого він в телефонному режимі, за допомогою мобільного мессенджера «Viber» надіслав на мобільний номер Дємєнєва номер картки «ПриватБанк» для перерахування всіх грошей відразу на банківську картку або йому особисто, або безпосередньо до каси магазину. Однак до цього часу, ОСОБА_13 викрадені гроші не повернув, що стало підставою для звернення ОСОБА_7 до органів поліції з відповідною заявою про злочин;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що станом на дату скоєння злочину на протязі 2-х років офіційно працювала касиром-адміністратором магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». До її посадових обов`язків входило: ведення щоденної документації, підтримання чистоти у приміщенні магазину, проведення розрахунків, прийняття замовлень, видача замовлень, відкриття та закриття магазину, так як вона особисто знає код сигналізації, а ключі від вхідних дверей та ролетів магазину завжди знаходяться у неї, а ключ від сейфу вона зберігає в касовому апараті. 12.05.2018 р., вона перебувала на своєму робочому місці. В обідній час, помічник господарки магазину ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , приніс до магазину гроші в сумі 38000 грн., які були потрібні для розрахунків з поставниками продукції та за оренду магазину, які вона особисто перерахувала та помістила їх до сейфу. В цей же день, наприкінці зміни, вона додатково помістила до сейфу 1320 грн., які залишились після інкасації у касовому апараті. Приблизно о 22:00 год. до магазину прибув обвинувачений ОСОБА_13 , з яким у неї особисті стосунки і який у 2017 р. працював в вказаному магазині поваром і знав код сигналізації, який з того часу не змінювався керівництвом. Деякий час ОСОБА_13 , перебуваючи біля стійки бару та касового апарату, пильнував за її діями. На його очах вона перераховувала та поміщала гроші до сейфу магазину та клала ключ від сейфа в касовий апарат. В кінці робочого дня, о 23:00 год. 12.05.2018 р., впевнившись, що в касі знаходяться 39320 грн., вона закрила сейф, ключ від якого залишила, як завжди в касовому апараті. Увімкнувши сигналізацію на пульті, вона зачинила на ключ вхідні двері та ролети магазину, подзвонила службі охоронної агенції для перевірки, чи увімкнулася сигналізація, на що отримала позитивну відповідь. Після цього, вона разом з ОСОБА_13 , який перебував поряд з нею, прийшли до його квартири за адресою : АДРЕСА_1 , де вона залишилась ночувати. 13.05.2018 р., приблизно о 08 год., її розбудив ОСОБА_13 , який вже був вдягнутий та, поспішаючи кудись, повідомив її, що йому потрібно швидко поїхати. Вона одягнулась та направилась до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », куди прибула о 09:30 год. де побачила, що ролети та вхідні двері магазину зачинені, а сигналізація - відключена. 13.05.2018 р. приблизно о 16:00 год., знаходячись на робочому місці за касовим апаратом та заглянувши в сейф, вона виявила відсутність грошей в сумі 39320 грн. про що вона одразу повідомила керуючого магазином ОСОБА_12 . В подальшому в магазин прибули помічник господарки магазину ОСОБА_11 та інші робітники магазину для встановлення обставин крадіжки грошей. В ході перегляду відеозаписів з камер відеоспостереження приміщення магазину було встановлено, що 13.05.2018 р., приблизно о 08 год., особа, обличчя якої було закрито медичною маскою та в рукавчиках на руках, за зовнішніми прикметами схожа на обвинуваченого ОСОБА_13 , таємно викрала з сейфу гроші в пакеті, після чого з місця скоєння злочину зникла в невідомому напрямку, заздалегідь закривши сейф, двері та ролети магазина, не увімкнувши сигналізацію. Коли 12.05.2018 р. до неї в магазин приходив ОСОБА_13 , він був одягнутий в одежу (кросівки, куртку), які схожі на одежу, в яку була одягнута особа, яка 13.05.2018 р. викрала гроші з сейфу і була зафіксована на відеозаписі з камер спостереження. Під час спілкування з ОСОБА_13 , він зізнався їй, що скоїв крадіжку грошей з сейфу з мотивів помсти за його звільнення з роботи у 2017 році;

- показання свідка ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що після того, як ОСОБА_9 виявила крадіжку грошей в сумі 39320 грн. з сейфу магазину, він прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та, переглядаючи відеозаписи з камер спостереження приміщення магазину встановив, що 13.05.2018 р., приблизно о 08 год., особа, обличчя якої було закрито медичною маскою та в рукавчиках на руках, за зовнішніми прикметами схожа на їхнього колишнього робітника - обвинуваченого ОСОБА_13 , який в кінці 2017 р. працював поваром, таємно, за допомогою ключів від вхідної двері та ролетів магазину проникла у приміщення магазину, знаючи код сигналізаційної охорони та знаючи, що ключ від сейфу з грошима знаходиться в касовому апараті за барною стойкою, таємно викрала із сейфу, розташованого у меблевому інвентарі кухонно - барної стойки гроші в сумі 39320 грн., і після цього, з місця скоєння злочину зникла в невідомому напрямку, заздалегідь закривши сейф, двері та ролети магазина, не ввімкнувши при цьому сигналізацію. Перегляд усіх відеозаписів з камер спостереження приміщення магазину за 12.05.2018 р. показав, що на відео присутній обвинувачений ОСОБА_13 , який ввечері 12.05.2018 р. був в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зайшовши до магазину за касиром-адміністратором ОСОБА_9 , з якою на той час перебував в особистих стосунках. До того ж, ввечері 12.05.2018 р. ОСОБА_13 був одягнутий в таку саму куртку та такі самі кросівки, у які була одягнута особа чоловічої статі високого зросту, яка скоїла крадіжку грошей з магазину. Після перегляду вказаних відеозаписів та особистого спілкувався з робітниками магазину, він 15.05.2018 р. особисто зателефонував обвинуваченому ОСОБА_13 , домовившись про зустріч з ним, під час якої ОСОБА_13 визнав, що за допомогою ключа своєї дівчини ОСОБА_9 та, будучи обізнаним про код сигналізації магазину, він, зранку 13.05.2018 р. проник в приміщення магазину та з сейфу викрав гроші в сумі до 40000 грн., пояснивши, що це помста за його звільнення з роботи та погане ставлення до нього деяких робітників магазину, а також із корисливих мотивів, враховуючи, що йому були потрібні гроші на життя. ОСОБА_13 повідомив також, що з викрадених ним грошей, у нього залишилось приблизно 30000 грн., які він пообіцяв повернути наступного дня в магазин, але не зробив цього;

- показання свідка ОСОБА_12 , яка суду підтвердила, що 13.05.2018 р. приблизно о 16 год., коли вона знаходилася на робочому місці в приміщенні магазину за комп`ютером, через мережу «Інтернет» в мессенджері «Скайп» вона отримала повідомлення від касира-адміністратора магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_9 про крадіжку грошей в сумі 39320 грн. з сейфу, куди вона їх особисто помістила 12.03.2018 р. Доступ до каси магазину мала вона та ОСОБА_9 , яка є матеріально-відповідальною особою і зберігала ключ від сейфу в касовому апараті. Про вказану крадіжку вона відразу телефоном повідомила все керівництво магазину. В подальшому, при перегляді відеозаписів з камер спостереження приміщення магазину було встановлено, що 13.05.2018 р., приблизно о 08 год., особа, обличчя якої було закрито медичною маскою та в рукавчиках на руках, за зовнішніми прикметами схожа на їхнього колишнього робітника - обвинуваченого ОСОБА_13 , який в кінці 2017 р. працював поваром, таємно, за допомогою ключів від вхідної двері та ролетів магазину проникла у приміщення магазину, знаючи код сигналізаційної охорони та знаючи, що ключ від сейфу з грошима знаходиться в касовому апараті за барною стойкою, таємно викрала із сейфу, розташованого у меблевому інвентарі кухонно - барної стойки гроші в сумі 39320 грн., і після цього, з місця скоєння злочину зникла в невідомому напрямку, заздалегідь закривши сейф, двері та ролети магазина, не ввімкнувши при цьому сигналізацію. Переглянувши всі відеозаписи з камер спостереження приміщення магазину за 12.05.2018 р., вони з`ясували, що на відео присутній обвинувачений ОСОБА_13 , який ввечері 12.05.2018 р. був в приміщенні магазину. При цьому, 12.05.2018 р. ОСОБА_13 , якого вона особисто бачила в приміщенні магазину, був одягнутий в таку саму куртку та такі самі кросівки, у які була одягнута особа чоловічої статі високого зросту, яка скоїла крадіжку грошей. Після перегляду відеозаписів, вона особисто спілкувалася з ОСОБА_9 , яка повідомила, що вночі з 12.05.2018 р. на 13.05.2018 р. вона ночувала в квартирі ОСОБА_13 . До цього, 13.05.2018 р. приблизно о 05 год., їй на мобільний номер телефонував ОСОБА_13 з телефону ОСОБА_9 та повідомив, що він знаходиться біля магазину «СушиВок», в якому невідома особа розбила бокове вікно магазину. Вона вважає, що саме ОСОБА_13 скоїв крадіжку грошей в сумі 39320 грн. з магазину з огляду на те, що він знав код сигналізації, який з часу його звільнення не змінювався, а також знав місцезнаходження касового апарату, сейфу та ключа від сейфу ;

- показання свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що про крадіжку він дізнався від керівництва та робітників магазину, натомість 12.05.2018 р. особисто бачив колишнього робітника - повара ОСОБА_13 , коли той заходив і тривалий час знаходився у приміщенні магазину «СушиВок» біля барної стойки, пильнуючи за діями своєї дівчини ОСОБА_9 . Дємєнєв знав код сигналізації, який не змінився з часу його звільнення у 2017 р., а також знав місцезнаходження касового апарату, сейфу та ключа від сейфу;

- показання свідка ОСОБА_16 , про те, що 13.05.2018 р. він перебував на чергуванні у складі ГБР-75 у м. Чорноморську. О 05:00 год. надійшов сигнал тривоги, у зв`язку із спрацюванням сигналізації в магазині «СушиВок», куди вони прибули за 5 хв. та з`ясували, що розбите зовнішнє вікно фасаду (вітрини) вказаного магазину. За підозрою у розбитті скла ними була знайдена дівчина, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Після повідомлення про цю обставину на пульт чергового, останній повідомив його, що на місце прибуде хлопець, як представник магазину, яким виявився ОСОБА_13 , якому вони показали пошкодження вікна, на що він відповів, що залишиться чекати господарів магазину;

- протокол огляду місця події з фото-таблицею до нього від 14.05.2018 р., а саме приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою : Одеська область, м. Чорноморськ, пров. Шкільний, 2/3Н, касового апарату, сейфу та пульту сигналізації від магазину;

- постанову про визнання та залучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів у виді металевого сейфу, вилученого в ході огляду приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою : АДРЕСА_3 ;

- банківську виписку про зняття готівкою грошових коштів двома траншами по 20000 грн. з карткового рахунку ФОП ОСОБА_7 ;

- довідку АТ «ПриватБанк» про розмір обороту грошових коштів ФОП ОСОБА_17 у виді дебетового обороту в розмірі 40300 грн. та кредитового обороту в розмірі 32772,71 грн.;

- протокол огляду речей і документів від 22.05.2018 р. електронного флеш-носія та файлами (DVD-R дисками) з відеозаписами події крадіжки 13.05.2018 р. та відео-дисків з камер спостереження приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за 12-13.05.2018 р., переглянутих в судових засіданнях, на яких видно, що 13.05.2018 р., приблизно о 08:00 год., особа, обличчя якої було закрито медичною маскою та в рукавчиках на руках, за зовнішніми прикметами схожа на обвинуваченого ОСОБА_13 , який в кінці 2017 р. працював поваром в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за допомогою ключів від вхідної двері та ролетів магазину проникла у приміщення магазину, знаючи код сигналізаційної охорони, яку попередньо заздалегідь вимкнула та знаючи, що ключ від сейфу з грошима знаходиться в касовому апараті за барною стойкою, який відразу взяла в касі, а потім викрала із сейфу, розташованого у меблевому інвентарі кухонно-барної стойки гроші в сумі 39320 грн., і після цього, з місця скоєння злочину зникла в невідомому напрямку, заздалегідь закривши сейф, двері та ролети магазина, не ввімкнувши при цьому сигналізацію. На відео-файлах за 12.05.2018 р. видно, що ОСОБА_13 , який був присутнім в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », постійно знаходився біля барної стійки, спостерігаючи за діями касира ОСОБА_9 , яка в той час перераховувала гроші та ховала їх у сейф, був одягнутий в куртку та кросівки, які були схожими на ті, у які була одягнута особа чоловічої статі високого зросту, яка скоїла крадіжку грошей з магазину 13.05.2018 р.;

- протокол огляду речей і документів, а саме електронного флеш-носія від 22.05.2018 р., згідно якого встановлено наступні повідомлення від ОСОБА_13 : «Если что, звоните на мой номер », «Вы проиграете это дело», «Но после передачи денег Крис пошлют куда подальше..», «Мне проще с юристом начать защиту следственную..»;

- протокол обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 з фото-таблицею від 02.08.2018 р., в якій зареєстрований та проживає ОСОБА_13 , в ході якого було знайдено, вилучено та запаковано в поліетиленовий сейф-пакет №4455092 пару кросівок чорного кольору з білою підошвою, 38 розміру та пару кросівок з білою підошвою з червоними вставками, 42-43 розміру, запаковані в сейф-пакет №4455093;

- протокол огляду речей і документів від 22.10.2018 р. електронних носіїв (дисків) додатків до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 09.10.2018 р., щодо телефонних з`єднань телефонних номерів ОСОБА_13 з іншими номерами в період з 12 по 13 травня 2018 р., із зазначенням номерів телефонів інших абонентів та адресами базових станцій;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.10.2018 р., на яких робітник ПП «СОБ» ОСОБА_16 , у присутності двох понятих, впізнав на фото №2 Дємєнєва, як особу, яка 13.05.2018 р. приблизно о 05:30 год. знаходилась біля магазину «СушиВок», розташованого за адресою : Одеська область, м. Чорноморськ, пров. Шкільний, 2/3Н, який назвався йому представником господарів магазину;

- протокол огляду речей і документів від 22.10.2018, яким оглянуто електронний носій інформації - диск, на якому записано файл формату Excel з відомостями щодо телефонних з`єднань телефонних номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у період часу з 12.05.2018 по 13.05.2018, якими користувався ОСОБА_13 та відповідною роздруківкою до протоколу огляду від 22.10.2018 р., в якої зазначено наступне: абонентський номер НОМЕР_3 о 07:49 р. (час вчинення злочину) 13.05.2018 р. робив з`єднання за адресою базової станції: АДРЕСА_4 , яка знаходиться поруч із адресою (навпроти) місця злочину (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 »): АДРЕСА_3 .

Дослідивши наведені докази та, надавши їм об`єктивну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні грошових коштів потерпілої ФО-підприємця ОСОБА_7 на загальну суму 39320 грн., з проникненням в приміщення магазину.

Апеляційний суд вважає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до крадіжки грошових коштів, є безпідставними та правильно розцінив їх як спосіб свого захисту, адже вони повністю спростовуються сукупністю наведених вище доказів, зокрема показаннями ОСОБА_9 .

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано критично поставився до правової позиції обвинуваченого ОСОБА_13 стосовно того, що 13.05.2018 р., в період часу з 05 год. до 08 год. ранку, він гуляв вулицями м. Чорноморська зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_18 , через надуманість такої версії, адже обвинувачений не надав жодних відомостей для забезпечення допиту зазначеної особи в суді.

Не пояснив також обвинувачений ОСОБА_13 , чому, коли спрацювала сигналізація в магазині 13.05.2018 р. о 05 год. ранку, саме він з`явився у якості представника магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не маючи жодних повноважень для такого представництва.

Суд першої інстанції також обгрунтовано не сприйняв твердження обвинуваченого про те, що він не знав де знаходився сейф у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки з відеозапису з камер відеоспостереження від 12.05.2018 р. видно, що коли ОСОБА_19 перераховувала грошові кошти та поміщала їх до сейфу, який знаходився у кухонній шафі барної стойки магазину «Суши Вок», ОСОБА_13 перебував за стойкою зазначеного магазину та бачив на власні очі звідки ОСОБА_19 бере ключ від сейфу, де знаходиться сейф, а також те, що ОСОБА_19 поміщає туди грошові кошти.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дослідивши обставини кримінального провадження та, оцінивши зазначені вище докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони є: належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню; допустимими, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України; достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків:

- посилання апеляційної скарги на те, що суд не врахував той факт, що в день ймовірного скоєння злочину, а саме 13.05.2018 року, групою швидкого реагування ПП «СОБ» була затримана дівчина за підозрою у розбитті скла в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », але матеріали провадження та обвинувальний акт не містять жодних відомостей про встановлення цієї особи та обставин проникнення до магазину шляхом розбиття зовнішнього вікна фасаду (вітрини), є безпідставним, адже під час досудового розслідування та судового розгляду об`єктивно встановлено, що злочин вчинено саме ОСОБА_13 ;

- довід апеляційної скарги обвинуваченого про неможливість користування однією й тією ж особою кросівками 38-го розміру та кросівками 42-43-го розміру, є надуманим, адже його у цьому не обвинувачують;

- твердження обвинуваченого про те, що судом не надано оцінки суперечливим показанням свідка ОСОБА_9 , колегія суддів вважає безпідставним, оскільки показання зазначеного свідка не є суперечливими, а правдиво відображають фактичні обставини справи та підтверджуються іншими доказами;

- посилання апеляційної скарги на те, що матеріали досудового розслідування містять процесуальні документи, складені слідчим до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439 від 15.05.2018 року, а саме, протокол з фото-таблицею (приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », касового апарату, сейфу та пульту сигналізації від магазину) складені 14.05.2018 року, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки, відповідно до приписів ч. 3 ст. 214 КПК України, огляд місця події може проводитися до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

- твердження апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд 1-ої інстанції послався у вироку на висновок експерта №5-М за результатами проведення портретної експертизи від 26.10.2018 року, який є недопустимим доказом, - є безпідставним, оскільки суд у вироку не посилався на зазначений доказ;

- довід апеляційної скарги про те, що суд 1-ої інстанції повинен був повернути обвинувальний акт прокурору, через невідповідність вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, адже у ньому зазначено про «щире каяття», хоча він не вважає себе винним у скоєнні злочину, що виключає наявність щирого каяття, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки ця обставина не є підставою для повернення обвинувального акту.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його вік та особу, першу судимість та дійшов висновку, що покарання ОСОБА_13 може бути призначено у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і справедливим, тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.06.2019року відносно ОСОБА_8 , визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4