Справа № 352/785/19
Провадження № 1-кп/352/172/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківськ кримінальне провадження від 16.03.2019 № 0000097 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, комісованого, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України,-
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднану із проникненням в житло, а також таємне викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357 та ч. 3 ст. 185 КК України, при наступних обставинах.

28.02.2019 близько 09.30 год. ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що по сусідству з ним по АДРЕСА_1 , у будинку ОСОБА_5 нікого немає, оскільки всі члени її сім?ї знаходяться на роботі в м. Івано-Франківську та знаючи при цьому, що ключі від вхідних дверей будинку знаходяться під дахом господарської будівлі, вирішив таємно викрасти майно з житлового будинку.

Того ж дня, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник на територію подвір`я ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 взяв з-під шиферного накриття господарського приміщення штатний ключ від вхідних дверей будинку, за допомогою якого відчинив замок та проник до житлового будинку.

Перебуваючи у приміщенні житлового будинку, ОСОБА_4 знайшов у шафі спальної кімнати банківську зарплатну картку банку ПАТ КБ «УКРЕКСІМБАНК» № НОМЕР_1 та конверт із зазначенням пін-коду, власником якої є ОСОБА_5 . З метою подальшого зняття грошових коштів з рахунку та використання їх для власних потреб, ОСОБА_4 вирішив викрасти офіційний документ, власником якого є ОСОБА_5 - банківську зарплатну картку банку ПАТ КБ «УКРЕКСІМБАНК» № НОМЕР_1 .

При цьому, ОСОБА_4 розумів, що платіжна картка за своїм юридичним значенням (правовим режимом) та функціональним призначенням відповідно до чинного законодавства є платіжним інструментом засобом доступу до банківського рахунку, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених договором, і є різновидом офіційних документів, тобто він усвідомлював, що без цієї банківської картки він не зможе зняти грошові кошти з банківського рахунку.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння кредитною карткою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно викрав із шафи зарплатну картку банку ПАТ КБ «УКРЕКСІМБАНК» № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_5 та якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 перебуваючи у будинку ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав з картонної коробки, що знаходилась на журнальному столику в спальній кімнаті ювелірні вироби, а саме: срібний ланцюжок, вартістю 1 400 грн.; срібний ланцюжок крученого плетіння вартістю 1 200 грн.; срібний перстень з камінням вартістю 560 грн.; золотий ланцюжок вартістю 2 300 грн.; золотий перстень вартістю 7 300 грн.; комбіновану підвіску зі срібла та золота вартістю 1 200 грн.; золоті сережки вартістю 4 300 грн.; та золоту обручку вартістю 5200 грн.

У подальшому, ОСОБА_4 , маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим, залишив місце вчинення злочину, а вхідні двері зачинив штатним ключем, який залишив під шиферним накриттям господарської будівлі ОСОБА_5 , де він був раніше.

Бажаючи розпорядитись викраденим майном, ОСОБА_4 заклав частину викрадених ювелірних виробів в ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РОФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ», що по вул. Тролейбусна, 4, в м. Івано-Франківськ, а також зняв із зарплатної картки банку ПАТ КБ «УКРЕКСІМБАНК» № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_5 гроші в сумі 2 400 грн. у банкоматі банку КБ «Приватбанк» за адресою: по вул. Тролейбусна, 13, м. Івано-Франківськ.

Злочинними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 25 860 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини вчинення ним кримінальних правопорушень і при цьому пояснив, що проживає по сусідству з ОСОБА_6 , знав що протягом дня нікого немає вдома, також йому було відомо про те, що ключі від будинку ОСОБА_6 зберігаються під дахом сараю. Дочекавшись, щоб нікого не було вдома він зайшов на територію домоволодіння, взяв ключ і відкрив ним вхідні двері будинку, звідки викрав карточку до банкомату та золоті прикраси. Вийшов з будинку таким же чином як і зайшов, ключ поставив на місце. Частину золотих прикрас здав у ломбард, також знав із карточки гроші.
Враховуючи, що учасниками судового розгляду визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, суд ухвалив проводити судовий розгляд у порядку, встановленому ч.3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень: крадіжці з проникненням у житло та викраденні офіційного документу і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням в житло та за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу підсудного.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в Івано-Франківському обласному наркологічному диспансері та Обласній психоневрологічній лікарні, не перебуває, на утриманні нікого немає, матеріальну шкоду потерпілій відшкодував повністю.
Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують вину обвинуваченого суд вважає: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.
Передбачені ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання підсудного не встановлено.
Злочин, скоєний ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Злочин, скоєний ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особу обвинуваченого, котрий вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, обставин, що пом`якшують покарання, а також те, що потерпіла ОСОБА_5 претензій до обвинуваченого немає та просила суворо його не карати, суд вважає, що ОСОБА_4 достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, а за ч. 3 ст. 185 КК України - із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначити ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні становлять 1256 грн. 08 коп.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів вирішити в силу ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України і призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.;
-за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту строком на 6 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком 6 (шість) місяців та штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн., який у відповідності до ч. 3 ст. 72 КК України виконується самостійно.
Речові докази:
1.картонну коробку з написом «BRETTON», в якій зберігалися ювелірні вироби, повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю;

2.два сліди пальців рук залишити при матеріалах кримінального провадження;

3.куртку з логотипом «out EXisten order» повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні, які становлять 1256 грн. 08 коп. стягнути з засудженого в дохід держави.
Обрати щодо ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі 30 діб з моменту проголошення, а засудженим з часу отримання його копії, через Тисменицький районний суд.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в судді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1