Справа № 372/794/19
Провадження 1-кс-831/19
ухвала
Іменем України

28 травня 2019 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту з майна,
В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна. Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначив, що 26.03.2019 р., в рамках розслідування був проведений обшук житла за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно мешкають, та зареєстровані: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в ході обшуку окрім іншого був вилучений мобільний телефон, який належить ОСОБА_9 , ухвалою Обухівського районного суду Київської області на вказаний мобільний телефон накладено арешт. Власник вилученого мобільного телефону не є підозрюваним чи обвинуваченим в даному кримінальному проваджені, при розгляді судом питання про накладення арешту на його мобільний телефон присутнім не був. Заявник вважаючи ухвалу незаконною, та такою, що порушує права власника арештованого майна, звернувся до суду з даним клопотанням.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання та просили його задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_6 є власником вказаного майна, але ніякого відношення до даного кримінального провадження не має та не є стороною кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання та вказав що, вилучене майно визнано речовим доказом, кому належить вилучений телефон невідомо, з клопотанням про повернення майна до слідчого ніхто не звертався. На разі слідство не закінчено та проводяться відповідні процесуальні дії.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання та вказав що, арешт накладено на підставі Ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області, власник майна невідомий, якщо власник майна буде встановлений, то можливе передання мобільного телефону на відповідальне зберігання.

При наданні правової оцінки вимогам клопотання приймаю до уваги наступне.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що слідчим відділом Обухівського відділу поліції головного управління Національної поліції в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 26.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Відповідно до ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 27.03.2019 по справі №372/794/19 в рамках кримінального провадження №0000142 від 26.02.2019 року постановлено ухвалу про арешт майна, відповідно до якої клопотання заступника начальника СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна, задоволено, накладено арешт, зокрема і на мобільний телефон «Xiomi».
Таким чином в рамках кримінального провадження №0000142 від 26.02.2019 року застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Доводи клопотання та твердження адвоката ОСОБА_10 про необґрунтованість накладення арешту на вказане майно не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду та суперечать чинним судовим рішенням з цього питання.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.2 п.п.1 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, вважаю, що продовжують існувати обґрунтовані ризики того, що в подальшому вилучені речі на які накладено арешт, при його скасуванні можуть бути змінені, втрачені, використанні, передані, відчуженні, з метою перешкоджання проведенню досудового розслідування.
Відповідно до матеріалів справи слідчим відділенням Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування за № №0000142 від 26.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України..
При вирішенні питання про арешт майна відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Накладення арешту на спірне майно здійснено з дотриманням положень ст.ст. 170-173 КПК України.
Крім того, з наданих матеріалів убачається, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів встановити їх достатність для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.
В межах цього судового розгляду не було доведено обставини, які б вказували на те, що в подальшому застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна відпала потреба.
Відповідно до п.п.15,16 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Враховуючи викладене, у судовому засіданні не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для задоволення вимог клопотання, доводи клопотання не були підтверджені належними і допустимими доказами, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 131, 174 КПК України, слідчий суддя,-,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту з майна, відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1