Дата документу 25.09.2019 Справа № 311/1138/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 311/1138/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1291/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Софіївська ВК (№55)»,

розглянула 25 вересня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

4 лютого 2019 року, близько 10.00 години, ОСОБА_7 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи таємно, повторно, із раптово виниклим прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, на землі біля споруди літньої кухні виявив та викрав алюмінієвий бідон ємністю 40 л, вартістю 416 гривень 67 копійок, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 416 гривень 67 копійок.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2018 року та остаточно призначено ОСОБА_7 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання законної сили вироку суду залишено без змін тримання під вартою, а строк відбування покарання ухвалено відраховувати з моменту обрання запобіжного заходу тримання під вартою у даній справі з 28 лютого 2019 року.
Зараховано у строк відбування покарання тримання під вартою ОСОБА_7 за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2018 року з 28 листопада 2018 року по 05 грудня 2018 року, а всього 8 (вісім) днів.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про наявність пом`якшуючих обставин покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та відсутність матеріальної шкоди.

Просить призначити більш м`яке покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив трохи зменшити призначене покарання.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на призначене остаточне покарання в мінімальній межі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стосовно вимог апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував характер і ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працевлаштований та суспільно корисною діяльністю не займається, має позитивну характеристику за місцем проживання.
При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст. 71 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_7 покарання.

Наявність обставин щодо незнятих та непогашених судимостей у сукупності із вчиненням інкримінованого злочину в період іспитового строку, на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_7 , а також беручи до уваги відомості відносно особистості останнього, який суспільно-корисною працею не займався, за попередніми вироками відбував покарання реально, але відповідних висновків для себе не зробив, давали суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання.

При цьому, колегія судів звертає увагу, що суд першої інстанції, призначаючи покарання у наближених до мінімальної межі, визначеної санкцією інкримінованого злочину за ч.2 ст. 185 КК України, визначив у відповідності до ст. 71 КК України остаточне покарання майже у мінімальній межі.
На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин та з урахуванням відсутності іншої аргументації обвинуваченого для зменшення призначеного покарання, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення призначеного покарання, яке судова колегія знаходить правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4