Номер провадження: 11-сс/813/1175/19
Номер справи місцевого суду: 520/5191/19 1-кс/520/7967/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року, якою було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000088 від 13.02.2019 року про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 підозрюваному у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та підозрюваному ОСОБА_9 був змінений запобіжний з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залигати житло з 22:00 год. до 06:00 год. ранку наступної доби до 14.07.2019 року в межах строку досудового розслідування..

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що, що слідчий суддя при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу не дав належної оцінки тому, що встановлені в ухвалі про застування запобіжного заходу ризики не зменшилися, а також, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя при розгляді клопотання не взяв до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення має підвищену суспільну небезпеку, руйнує економіку та соціальну сферу, підвищує рівень злочинності, негативно впливає на молодь та провокує конфлікти. При зміні запобіжного заходу слідчий суддя не врахував практику Європейського суду з прав людини, яка вимагає від суду забезпечувати високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також надання більш суворої оцінки щодо порушень цінностей суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч.1,4 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.
Як зазначив ЄСПЛ у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в п. 80 рішення від 10.02.2011 р. «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом.

Так, 17.05.2019 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею було встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, а також з врахуванням тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним, та того, що підозрюваному відомі особи свідків, було встановлено наявність ризиків у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків в рамках даного кримінального провадження, а також можливого перешкоджання кримінальному провадженню, в зв`язку з чим слідчий суддя дійшов до висновку про неможливість застування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
27.06.2019 року захисник ОСОБА_7 звернулась з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 , посилаючись на те, що встановленні при застуванні запобіжного заходу ризики зменшилися, так як у кримінальному провадженні встановленні усі особи та проведенні маже всі процесуальні дії.
Ухвалою слідчого судді від 01.07.2019 року було задоволено клопотання захисника та підозрюваному ОСОБА_9 був змінений запобіжний захід з тримання під варти на домашній арешт.
Слідчий суддя задовольняючи клопотання захисника зазначив, що після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу пройшов значний час, протягом якого стороною обвинувачення були проведенні майже всі необхідні слідчі та процесуальні дії, встановлені всі причетні до вчинення кримінального правопорушення особи, що на думку слідчого судді, вказує на зменшення встановлених ризиків.
Апеляційний суд, погоджується із висновками слідчого судді, викладеними в мотивувальній частині ухвали, про зменшення ризиків.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що підозрюваний має постійне місце проживання на території України та тривалий час проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідками виконавчого комітету Виноградівської сільської ради Болградського району.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даний час досудового розслідування потреба у застуванні до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникла, та до підозрюваного ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період доби.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що менш суровий запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відповідними доказами не підтверджені.
Посилання тільки на тяжкість інкримінованого злочину не може бути безумовною підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризикам встановленим при застуванні запобіжного заходу та дасть змогу органу досудового розслідування контролювати місце його перебування.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що на час розгляду апеляційної скарги ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року втратила чинності, оскільки дія цієї ухвали закінчилась 14.07.2019 року.

При цьому, при апеляційному розгляді було встановлено, що сторона обвинувачення не зверталась до слідчого судді з клопотання про продовження строку дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Разом з тим, при апеляційному розгляді стороною захисту була надана копія ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2019 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваного був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло в певний період доби.

Отже, враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_9 є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року, якою було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000088 від 13.02.2019 року був змінений запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт до 14 липня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3