Справа №463/5512/19
Провадження №1-кс/463/3597/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скарги ОСОБА_3 на постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим та закриття кримінального провадження, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова зі скаргами на постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі ДБР), ОСОБА_4 від 30.07.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000040, а також від 01.08.2019 про закриття кримінального провадження №0000040, які об`єднані в одне провадження.

Скарги мотивує тим, що є адвокатом та звернувся в прокуратуру Закарпатської області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 17.12.2018 за фактом вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР 20.02.2019 за №0000040. В подальшому досудове розслідування вказаного кримінального провадження проводилось ДБР. 13.06.2019 ОСОБА_3 звернувся до слідчого ДБР із клопотанням про визнання його потерпілим, яке мотивоване тим, що йому як адвокату було завдано значної моральної та фізичної шкоди, яка виявилась у сильному психоемоційному напруженні та стресі. Зокрема, у зв`язку з повторним викликом його слідчим ОСОБА_5 на незаконний допит, 12.12.2018 ОСОБА_3 змушений був звернутися за наданням медичної допомоги до спеціаліста медичного центру «Діамед», який і діагностував у нього НЦД за змішаним типом, причиною чого стало психоемоційне напруження, пережите внаслідок візиту до слідчого. Крім цього, тривале вчинення незаконних дій щодо нього як захисника у кримінальному провадженні призвело до завдання шкоди його діловій репутації, оскільки в його підзахисного склалося враження, що він не в змозі надати належну правову допомогу. Також у зв`язку з незаконними викликами його слідчим на допит з`явився об`єктивний ризик розкриття відомостей, що становлять адвокатську таємницю щодо обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні. Однак 21.06.2019 слідчий ОСОБА_4 виніс постанову про відмову в задоволенні вказаного клопотання, яка була скасована ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11.07.2019 та зобов`язано слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим. Разом з тим, 30.07.2019 слідчий ОСОБА_4 повторно виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим, що грубо порушує його права як потерпілого внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а 01.08.2019, внаслідок однобічного, неповного та упередженого розслідування, слідчий ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження, не провівши всіх необхідних слідчих дій, зокрема не було допитано свідків щодо обставин кримінального провадження, не було вивчено письмових доказів, зокрема тих, що підтверджують завдання шкоди здоров`ю адвоката.

З урахуванням наведеного просить скасувати постанову від 01.08.2019 про закриття кримінального провадження, постанову від 30.07.2019 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим та зобов`язати слідчого визнати адвоката ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000040.

ОСОБА_3 на розгляд скарг не з`явився, разом з тим скерував заяву про розгляд справи без його участі, вимоги скарг підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. При цьому, просив звернути увагу, що кримінальним правопорушенням йому завдано значної моральної та фізичної шкоди, яка виявилась у сильному психоемоційному напруженні та стресі, у зв`язку з чим він досі проходить періодичні курси лікування.

Слідчий ДБР ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, розгляд скарг просив проводити без участі представника ДБР та в задоволенні таких відмовити, оскільки в ході досудового розслідування кримінального провадження було всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини, тому постанова про закриття кримінального провадження є мотивованою, об`єктивною та законною. Так, у своїй заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вказує, що він на підставі договору надає правову допомогу ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000142, досудове розслідування у якому проводить слідчий ОСОБА_5 , який з грудня 2018 року постійно здійснює на ОСОБА_3 як адвоката неправомірний тиск та втручання у його діяльність як захисника, з метою розголошення ним відомостей, що містять адвокатську таємницю та припинення ним активного захисту його клієнта. В ході досудового розслідування допитано в якості свідків ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_5 та встановлено, що виклик ОСОБА_3 для допиту в якості свідка здійснювався для встановлення всіх обставин провадження, яке розслідував слідчий та які мали місце у 2013 році, а не обставин, які стали відомі йому як захиснику ОСОБА_6 . Оскільки у діях слідчого не було прямого умислу на втручання у правомірну діяльність адвоката ОСОБА_3 , що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.397 КК України, факти, викладені у заяві ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході досудового розслідування, а тому таке підлягало закриттю відповідно до вимог КПК України, у зв`язку з чим і була винесена оскаржувана постанова. Крім цього, слідчий скерував на адресу суду для огляду матеріали кримінального провадження №0000040 від 20.02.2019.

Дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження №0000040, слідчий суддя встановив наступне.

Постановою слідчого ДБР від 01.08.2019 кримінальне провадження №0000040, внесене 20.02.2019 до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за фактом втручання в діяльність захисника чи представника особи слідчим СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 у зв`язку з відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_3 посилається на те, що така є необґрунтованою та незаконною, оскільки слідчий не провів всіх необхідних слідчих дій, зокрема не було допитано свідків щодо обставин кримінального провадження, не було вивчено письмових доказів, зокрема тих, що підтверджують завдання шкоди здоров`ю адвоката.

Разом з тим, такі доводи скаржника спростовуються дослідженими слідчим суддею матеріалами кримінального провадження №0000040, з яких вбачається, що в ході досудового розслідування проведено допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується протоколами допиту свідка від 10.04.219 та від 12.04.2019. Крім цього, в ході досудового розслідування з метою всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, слідчим в порядку ст.40, 41 КПК України скеровано Начальнику Закарпатського управління ДВБ НП України доручення провести, зокрема службове розслідування, наведених у заяві ОСОБА_3 від 17.12.2018 фактів, стосовно втручання в його діяльність як захисника у кримінальному провадженні №0000142 слідчим СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , на виконання якого отримано копію висновку службового розслідування.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши зібрані в ході досудового розслідування докази, слідчий ОСОБА_4 встановив, що виклики ОСОБА_3 для допиту в якості свідка здійснювався для встановлення обставин, які мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000142, разом з тим, мали місце задовго до укладення договору №23/07 від 23.07.2018 про надання правової допомоги ОСОБА_6 , такі не були спрямовані на отримання відомостей, що становлять адвокатську таємницю та втручання у правомірну діяльність адвоката ОСОБА_3 , факти, викладені у заяві ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході досудового розслідування, а тому слідчий ОСОБА_4 прийшов до висновку, що в діях слідчого ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, що відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження, а тому правомірно 01.08.2019 виніс оскаржувану постанову.

Не дають підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження і посилання ОСОБА_3 на те, що слідчий не дослідив письмових доказів, зокрема тих, що підтверджують завдання шкоди здоров`ю адвоката, оскільки відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, тобто слідчий самостійно визначає, які слідчі дії необхідно та достатньо провести для встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження, зокрема і для вирішення питання про його закриття. Оскільки встановлені слідчим в ході досудового розслідування обставини свідчили про відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, то наявність чи відсутність сильного психоемоційного напруження та стресу, у зв`язку з чим ОСОБА_3 досі проходить періодичні курси лікування, не впливають на підставність закриття кримінального провадження. Крім цього, консультативний висновок спеціаліста від 12.12.2018, який на думку ОСОБА_3 підтверджує завдання шкоди його здоров`ю, міститься у матеріалах кримінального провадження, оскільки такий додано до клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні та досліджувався слідчим при вирішенні такого клопотання.

Крім цього, як вбачається із заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 17.12.2018, останній на підставі договору №23/07 від 23.07.2018 надає правову допомогу ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000142, досудове розслідування у якому проводить слідчий ОСОБА_5 , який з грудня 2018 року постійно здійснює на ОСОБА_3 як адвоката неправомірний тиск та втручання у його діяльність як захисника, з метою розголошення ним відомостей, що містять адвокатську таємницю та припинення ним активного захисту його клієнта. Тиск, який здійснює слідчий, проявляється у завідомо незаконних викликах його як адвоката на допит в якості свідка у кримінальному провадженні №0000142. Так слідчий неодноразово телефонував ОСОБА_3 та викликав його на допит, погрожуючи застосуванням приводу, а також у відповідь на його адвокатський запит щодо результатів розгляду його клопотань, слідчий повідомив його про виклик на допит та надіслав повістку про виклик для допиту. Тобто, достеменно знаючи, що ОСОБА_3 є адвокатом у кримінальному провадженні №0000142 та захищає особу, щодо якої здійснюється досудове розслідування, слідчий ОСОБА_5 офіційно здійснює його виклики для допиту в якості свідка, що на думку ОСОБА_3 є нічим іншим як протиправною перешкодою у наданні ним правової допомоги його клієнту ОСОБА_6 , та змушування його розголосити відомості, що становлять адвокатську таємницю щодо обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні.

Разом з тим, здійснювати виклики для допиту свідків входить до повноважень слідчого, та такому кореспондує, встановлений п.1 ч.2 ст.66 КПК України обов`язок свідка прибути за викликом до слідчого.

Дійсно, згідно з п.1, 2 ч.2 ст.65 КПК України не можуть бути допитані як свідки, зокрема захисник та адвокат, разом з тим таке обмеження стосується лише обставин, які стали їм відомі у зв`язку з виконанням функцій представника чи захисника та відомостей, які становлять адвокатську таємницю.

В той же час, згідно з ч.3 ст.65 КПК України особи, передбачені пунктами 1 - 5 частини другої цієї статті, з приводу зазначених довірених відомостей можуть бути звільнені від обов`язку зберігати професійну таємницю особою, що довірила їм ці відомості, у визначеному нею обсязі. Таке звільнення здійснюється у письмовій формі за підписом особи, що довірила зазначені відомості.

З урахуванням наведеного, будь-яка фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань зобов`язана з`явитися за викликом до слідчого, що не позбавляє свідка права відповідно до п.3 ч.1 ст.66 КПК України відмовитися давати показання, зокрема щодо відомостей, які згідно з положеннями статті 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню.

Крім цього, ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинення слідчим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України зазначає, що у відповідь на його адвокатський запит щодо результатів розгляду його клопотань, слідчий повідомив його про виклик на допит та надіслав повістку про виклик для допиту, в той же час на підтвердження вказаної обставини просив долучити до матеріалів кримінального провадження копію повістки від 17.01.2019, підписаної слідчим ОСОБА_7 , а не ОСОБА_5 .

З урахуванням наведеного, оскільки зазначені в заяві ОСОБА_3 про вчинення слідчим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, обставини не знайшли свого підтвердження в ході досудового розслідування, такі фактично зводяться до незгоди з процесуальною діяльністю слідчого ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_4 , встановивши відсутність в діяннях слідчого ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, обґрунтовано прийшов до висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а тому немає підстав для скасування постанови від 01.08.2019 про закриття кримінального провадження №0000040 від 20.02.2019 та задоволення скарги ОСОБА_3 .

Не вбачає слідчий суддя також підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого ДБР ОСОБА_4 від 30.07.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000040, оскільки хоча ОСОБА_3 у своєму клопотанні зазначає про завдання йому діями слідчого ОСОБА_5 значної моральної та фізичної шкоди, яка виявилась у сильному психоемоційному напруженні та стресі, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста від 12.12.2018, однак такий не містить не лише відомостей про причини НЦД, а й точного часу проведеного дослідження, у зв`язку з чим не підтверджує проведення такого саме після, а не перед візитом до слідчого. Також ОСОБА_3 не додано жодних доказів на підтвердження завдання шкоди його діловій репутації. Крім цього, спричинення ОСОБА_3 шкоди, останній пов`язує із тривалим вчиненням слідчим ОСОБА_5 незаконних дій щодо нього як захисника у кримінальному провадженні, в той же час завдання ОСОБА_3 будь-якої шкоди незаконними діями слідчого спростовується відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, що і стало підставою для закриття кримінального провадження.

Керуючись вимогами статей 303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:

в задоволені скарг ОСОБА_3 на постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 30.07.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000040, та від 01.08.2019 про закриття кримінального провадження №0000040, відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1