В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2019 року Справа № 608/989/19

Номер провадження1-кп/608/164/2019

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Чорткові матеріали кримінального провадження № 0000557 від 18 грудня 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого в «Домі милосердя» м. Чортків водій-сторож, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:
18 грудня 2018 року близько 05:15 години водій ОСОБА_3 , керував технічно справним автобусом марки «БАЗ А079.24» д.н.з. НОМЕР_1 та рухався центральною вулицею с. Білобожниця Чортківського району зі сторони м. Бучач у бік м. Чортків. Під час руху, водій ОСОБА_3 не був достатньо уважний, та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 2.3 (б. д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету- Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так, на прямій ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, водій ОСОБА_3 в темну пору доби вів керований транспортний засіб в межах дозволеної швидкості а саме, 33...43 км/год, де рухався по зустрічній смузі для руху чим порушив вимоги п.п. 11.3, 12.3 ПДР України, відповідно до яких на дорогах з двохстороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутністю суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини, а потім поза межі проїзної частини дороги. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзд перешкоди.

Унаслідок порушення вимог вказаних пунктів ПДР України, ОСОБА_3 вчинив наїзд на зустрічному узбіччі відносно свого руху, передньою лівою частиною автобуса «БАЗ А079.24» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 , який в цей час, вказаною центральною вулицею с. Білобожниця Чортківського району, в бік м. Бучач, по правому краю проїзної частини дороги рухався на зустріч водію автобуса «БАЗ А079.24» д.н.з. НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (наїзду автобусом «БАЗ А079.24» д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, а саме відкриту черепно-мозкову травму із забоєм головного мозку, епідуральною гематомою та переломом склепіння і основи черепа, перелому кісток носа зі зміщенням кісткових фрагментів, передньої та зовнішньої стінок правої гайморової пазухи, забійних ран на обличчі, садна та синця на обличчі, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, відносяться до тяжких.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3. (б, д); 11.3; 12.3; ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням ОСОБА_7 тяжких тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у порушені правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав суду, що 18 грудня 2018 року рухаючись по дорозі о 5 год ранку в с. Білобожниця в сторону м. Чорткова, вчинив наїзд на пішохода, який в той момент переходив дорогу. Пішохода не побачив, оскільки була сніжна погода та темна пора доби, і пішохід був одягнений в темний одяг. Вину визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому, просив його суворо не карати, моральну та матеріальну шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі. Щодо заявлених прокурором позовних вимог, позов про відшкодування витрат понесених на стаціонарние лікування потерпілого визнав в повному обсязі.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні позов щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підтримав, оскільки, обвинувачений відшкодував шкоду потерпілому в повному обсязі. Щодо покарання, просив суд ОСОБА_3 суворо не карати та не позбавляти прав керування.

Не дивлячись на те, що обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, його причетність до вчинення злочину підтверджується іншими дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема.

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.12.2018 року зі схемою та фото таблицею;

- висновком експерта №1676 від 04.01.2019 року щодо взірця крові ОСОБА_7 , з якого вбачається, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_7 відібраного 18.12.2019 року метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;

- висновком експерта №1675 від 04.01.2019 року щодо взірця крові ОСОБА_3 , з якого вбачається, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_3 відібраного медичними працівниками приймального відділу відділення невідкладної медичної допомоги КНП «Чортківська ЦКРЛ» 18.12.2019 року о 7 год 50 хвилин метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;

- висновком експерта №1/19 -22 від 04.02.2019 року авто технічної експертизи, з якої вбачається, що на момент експертного дослідження автомобіля БАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 всі системи перебували в працездатному стані і могли виконувати свої функції, однак склоочисники знаходились в стані часткової відмови та в непрацездатному стані, проте несправність склоочисників та склоомивачів не впливають на зміну курсової стійкості та не можуть бути причиною самостійної зміни напрямку руху автобуса. А отже і перебувати у причинному зв`язку з настанням пригоди;

- висновком експерта №2/19-22 від 06.02.2019 року судової транспортно- трасологічної експертизи;

- висновком експерта №54 від 02.04.2019 року судової медичної експертизи за медичними документами ОСОБА_7 , з якої вбачається, що у громадянина ОСОБА_7 встановлені тілесні ушкодження, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, відносяться до тяжких;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2018 року з схемою та фото таблицями;

.- висновком експерта №513/19 -22 від 06.05.2019 року авто технічної експертизи, з якої вбачається, що причиною настання досліджуваної пригоди, з технічної точки зору, слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п.п.11.3,12.3 ПДР України.

Так, у відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримі-нального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час судового розгляду суд прийшов до висновку, що докази, на яких ґрунтується обвинувачення є належними, тобто саме вони мають здатність надавати інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, служити аргументами в процесі встановлення істини.

Сукупність досліджених та перевірених судом доказів вказує на те, що саме з вини обвинуваченого, який вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, спричинено було потерпілому тілесні ушкодження.

Отже, встановивши обставини, які підлягали доказуванню в кримінальному провадженні і дослідивши всі зібрані докази в їх сукупності, які суд оцінює як достовірні та які встановлюють наявність або відсутність суспільно - небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, суд прийшов до висновку, що діяння ОСОБА_3 мають наведені кваліфікуючі ознаки, які містять склад злочину передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких при призначенні покарання, суди в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Разом з тим, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умов, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є його щире каяття та відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди.

Обставин , що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

У відповідності до п. 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»при призначенні покарання за ст. 286 КК Українисуди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Згідно п. 21 вищевказаної Постанови у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами. Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи те що ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, відшкодував повністю матеріальну та моральну шкоду потерпілому, потерпілий не наполягав на реальній мірі покарання щодо обвинуваченого, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_3 , покарання у виді позбавлення волі та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України та ст. 75 ККУ, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.

При визначенні розміру покарання також належить врахувати визнанні судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім наведеного, встановлені вище обставини дають також підстави суду не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки основним доходом обвинуваченого є його місце роботи на посаді водія.

Окрім наведеного , що стосується Цивільного позову по кримінальному провадженні , що заявлений прокурором в інтересах держави в особі Фінансового управління Чортківської районної державної адміністрації про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4 298 гривень , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до довідки Чортківської ЦКРЛ Тернопільської області, потерпілий ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні в анестезіологічному та травматологічному відділенні Чортківської ЦКРЛ з 20.12.2018 року по 28.12.2018 року, вартість витрат на лікування та перебування становить 4 298 гривень 38 копійок.

Таким чином, закладом охорони здоров`я були витрачені кошти на стаціонарне лікування ОСОБА_7 , який є потерпілими від кримінального правопорушення.

Обов`язок відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину відповідно до ст.1206 ЦК України покладено на особу, яка вчинила цей злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відсутність добровільної сплати обвинуваченим витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину призводить, у зв`язку з обмеженістю кошторису, до неможливості комунальним закладом охорони здоров`я в повному обсязі виконувати обов`язки щодо надання медичних послуг населенню, тому суд задовольняє позовні вимоги та стягує з цивільного відповідача ОСОБА_3 на користь фінансового управління Чортківської районної державної адміністрації витрати понесені закладом охорони на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Також суд вважає, що слід стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь держави, а саме, вартість проведених судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 3432 гривень, та двох судових авто технічних експертиз в сумах 2574 гривні та 2983 гривні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням обов`язків передбачених п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позови прокурора Чортківської місцевої прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фінансового управління Чортківської районної державної адміністрації витрати понесені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 в сумі 4298 гривень 38 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь держави- вартість проведених судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 3432 гривень, та двох судових авто технічних експертиз в сумах 2574 гривні та 2983 гривні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Вирок набрав законної сили "___" ________________ 2019 р.

Оригінал вирока знаходиться в матеріалах справи № 608/989/19, яка зберігається в архіві Чортківського районного суду Тернопільської області.

Суддя: ОСОБА_1

Копію вироку видано "____"_______________2019 року.

Секретар: