Справа № 503/1454/19
Провадження №1-м/503/1/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Кодимський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Слобідка Кодимського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ростовського обласного суду від 19.12.2013 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 24.09.2014 року за ч.2 ст.210, ч. 3 ст. 30 п. «а» ч. 3 ст. 228.1, ч. 1 ст. 30 п. «а» ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 13 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,

ВСТАНОВИВ:
02.10.2019 року до Кодимського районного суду Одеської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому Міністерство юстиції України просить суд визначити статті, частини статей КК України, якими передбачена кримінальна відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Ростовського обласного суду від 19.12.2013 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 24.09.2014 року, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вказаного вироку.

Клопотання обґрунтоване тим, що 04.07.2019 року наказом Міністерства юстиції України № 2026/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 06.04.2019 року за № 06-54742/19.

ОСОБА_4 засуджено вироком Ростовського обласного суду від 19.12.2013 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 24.09.2014 року до покарання у вигляді 13 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 210 (участь у злочинному об`єднанні (злочинній організації), частиною третьою статті 30, пунктом «а» частини третьої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою у великому розмірі), частиною першою статті 30, пунктом «а» частини третьої статті 228.1 (готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене організованою групою у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_5 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Брянській області»: кінець відбуття строку покарання 08.08.2024 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_1 .

Клопотання просить розглядати без участі в судовому засіданні представника Міністерства юстиції України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Вказав, що ч. 2 ст. 210 КК РФ відповідає ч. 1 ст. 255 КК України, ч. 3 ст. 30, п. «а» ч. 2 ст. 228.1 КК РФ відповідає ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 1 ст. 30, п. «а» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ відповідає ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України. Просив визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів на строк 12 років позбавлення волі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Ростовського обласного суду від 19.12.2013 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 24.09.2014 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 210, ч. 3 ст. 30, п. «а» ч. 2 ст. 228.1, ч. 1 ст. 30, п. «а» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ та відповідно до ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 13 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання з урахуванням попереднього ув`язнення ОСОБА_4 відраховується з моменту затримання - 09.08.2011 року.

Вирок Ростовського обласного суду від 19.12.2013 року набрав законної сили 24.09.2014 року.

Згідно довідки ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Брянській області станом на 18.02.2019 засуджений ОСОБА_4 , 1972 року народження відбув 7 років 6 місяців 9 днів (а.с.8).

Згідно медичної довідки від 19.02.2019, ОСОБА_4 має задовільний стан та може бути етапований.

Відповідно до заяви від 18.02.2019, ОСОБА_4 просить передати його для подальшого відбування покарання на територію України, оскільки він є громадянином цієї держави.

Крім того, довідкою Державної міграційної служби України підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України.

Згідно ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 Конвенції.

Пунктами а), d) частини 1 статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

ОСОБА_4 , засуджений вироком Ростовського обласного суду від 19.12.2013 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 24.09.2014 року, за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 210 (участь у злочинному об`єднанні (злочинній організації), частиною третьою статті 30, пунктом «а» частини третьої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою у великому розмірі), частиною першою статті 30, пунктом «а» частини третьої статті 228.1 (готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене організованою групою у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Частина 2 ст. 210 КК Російської Федерації відповідає ч. 1 ст. 255 КК України (участь у злочинній організації з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину), за якою передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Враховуючи вимоги п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України та ст.11 Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб, дотримуючись строку, визначеного вироком суду іноземної держави, за вказаним кримінальним законом засудженому ОСОБА_4 необхідно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.

Частина 3 ст. 30, п. «а» ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації відповідають ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України (закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою).

В даному випадку засудженому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України необхідно визначити покарання з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Частина 1 ст. 30, п. «а» ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації відповідають ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України (готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене організованою групою).

В даному випадку засудженому ОСОБА_4 за ч.1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України необхідно визначити покарання з урахуванням положень ч. 2 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі. Тому положення ч. 3 ст. 307 КК України в частині конфіскації майна не можуть бути застосовані, оскільки не передбачені вироком відносно ОСОБА_4 та санкцією ч. 3 статті 228.1 КК Російської Федерації.

Частина 3 ст. 69 КК Російської Федерації відповідає ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання(основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Таким чином, за сукупністю злочинів на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, слід визначити остаточно покарання засудженому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 12 років без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту затримання - 09.08.2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9-12 Конвенції про передачу засуджених осіб, ст. ст. 372, 606, 610 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Вирок Ростовського обласного суду від 19.12.2013 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 24.09.2014 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Слобідка Кодимського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 210, ч. 3 ст. 30 п. «а» ч. 3 ст. 228.1, ч. 1 ст. 30 п. «а» ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 13 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Слобідка Кодимського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , вважати засудженим згідно Кримінального кодексу України:

- за ч. 1 ст. 255 КК України до 12 (дванадцять) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі, без конфіскації майна;

- за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 , остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк - 12 (дванадцять) років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 09.08.2011 року.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1