справа №619/4597/19
провадження №1-кс/619/2214/19
УХВАЛА

іменем України

24 листопада 2019 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
підозрюваногоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001581 від 22.11.2019, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:
Органом досудового розслідування встановлено, що 22 листопада 2019 рокублизько 02 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу залізничної станції «Казача Лопань», що розташована в смт. Казача Лопань Дергачівського району Харківської області, зустрів раніше не знайомого мешканця смт Казача Лопань ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в ході бесіди між ОСОБА_4 та останнім раптово виник конфлікт. В подальшому, в ході конфлікту ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та діючи за раптово виниклим умислом, з мотиву спрямованого на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх подальших дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з правої кишені своєї верхньої одежі дістав ніж «метелик» та наніс ОСОБА_7 більше десяти ударів вказаним ножом, чим спричинив ОСОБА_7 множинні колото-різані рани голови, шиї, грудної клітини, та черевної області з пошкодженнями внутрішніх органів, а саме: шлунку, правої нирки, підвздорної кишки. В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 09 годині помер в реанімаційному відділенні КЗОЗ РТМО Дергачівської ЦРЛ. 22.11.2019 о 16 год 00 хв ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочину та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання слідчий обґрунтовує ризиками, які зазначені у пунктах 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з вищевикладеним слідчий вважає не можливим застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 обґрунтував клопотання тим, що існують ризики, які зазначені у клопотанні.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не оспорювали фактичних обставини справи, які зазначені у клопотання, проте вказали на відсутність ризиків, про які вказує прокурор, та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та зважаючи на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, № 182).

Більш того, у п.48 рішення «Чеботарі проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання (див. Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October 1994, Series A no. 300-A, p. 27, § 55). Однак вимога обґрунтованої підозри є важливим елементом гарантії від довільного арешту і затримання. Того факту, що підозри є сумлінними, недостатньо. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (див. Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom, judgment of 30 August 1990, Series A no. 182 , pp. 16-17, § 32). Суд підкреслює в зв`язку з цим, що за відсутності розумної підозри особа не може бути заарештована або затримана з метою змусити її дати свідчення або свідчення проти інших осіб, або для виявлення фактів або інформації, які можуть служити для обґрунтування підозр щодо нього.

У п.36 рішення «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.05.2010 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який ніде не працює, свідчать про відсутність міцного соціального зв`язку, а також про неможливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Слідчим суддею розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а надані докази обґрунтовують ці обставини. До того ж, свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Відповідно до п.2 абз.3 ч.1 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру 22 листопада 2019 року.
Згідно протоколу затримання особи від 22.11.2019, ОСОБА_4 був затриманий 22 листопада 2019 року о 16 год 00 хв.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Отже, строк дії ухвали слідчого судді не повинен перевищувати 17 січня 2020 року.
Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Про взяття ОСОБА_4 під варту, а також про місце його перебування має бути негайно повідомлено його близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором підозрюваного в порядку, передбаченому КПК України.

Виконання ухвали покласти на начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області та начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє по 17 січня 2020 року включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1