Справа № 710/435/19
Провадження № 1-кп/710/42/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2019 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення -
прокурора начальника Шполянського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

з боку захисту -
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2019 за №0000116, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавка, Шполянського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 25.03.2019, близько 19 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю власників, шляхом зриву навісних замків вхідних дверей, незаконно проник до будинку та літньої кухні, що в АДРЕСА_1 , звідки умисно, таємно викрав брухт чорного металу вагою 140 кг вартістю 5 грн. за 1 кг, на загальну суму 700 грн., що належать ОСОБА_4 , після чого з викраденим з місця події зник.

Суд кваліфікує діяння обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло та інше приміщення.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому йому діянні свою вину визнав повністю та повідомив, що декілька місяців назад, вирішив викрасти з будинку по сусідству речі з металу для чого взяв монтировку та пішов на АДРЕСА_2 , де за допомогою монтировки зірвав навісного замка з будинку та викрав з нього чавунну плиту, потім зірвав замок з літньої кухні та викрав 2 чавунні плити, викрадені речі переніс до свого будинку та в подальшому здав на металобрухт, отримані кошти витратив на власні потреби.

В суді встановлено, що обвинувачений повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а потерпілий та прокурор не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд вправі визнати недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, суд з`ясувавши думку учасників судового провадження, та відсутність заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні злочину доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікується на момент вчинення як тяжкий злочин, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого по місцю проживання, те, що обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого про призначення реального покарання без встановлення іспитового строку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням всіх вказаних обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, як необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень та звільнення від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення із обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 17301,00 грн. та моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. Обвинувачений цивільний позов визнав частково, зокрема щодо стягнення матеріальної шкоди визнав повністю в розмірі 17301,00 грн., розмір моральної шкоди визнав лишена суму 6000,00 грн.

Суд вважає за необхідне задовольнити частково цивільний позов та стягнути з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 17301,00 грн.

Відповідно до положення ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Однак, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Суд вважає, що відповідач (обвинувачений) в порушення вимог закону посягнув на приватну власність позивача (потерпілого). Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Однак, на думку суду, розмір моральної шкоди, заявленої позивачем, є завищеним.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

З урахуванням конкретних обставин справи, глибини та тяжкості моральних страждань позивача, наслідків незаконних дій відповідача, суд вважає, що належною компенсацією моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, є сума 7000,00 грн.

Арешт на майно по кримінальному провадженню не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: брухт чорного металу вагою 140 кг, який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 належить залишити власнику.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування даного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, який рахувати з часу проголошення вироку.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавка, Шполянського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого,інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , інші відомості про особу суду не відомі, матеріальну шкоду в розмірі 17301,00 грн. (сімнадцять тисяч триста одна гривня) та моральну шкоду в сумі 7000,00 грн. ( семи тисяч гривень).

Речові докази: брухт чорного металу вагою 140 кг, який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 залишити власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1