Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/436/19 Провадження № 1-кп/528/108/19
В И Р О К
Іменем України

27 листопада 2019 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка Полтавської області кримінальні провадження № 0000109 від 04.04.2019, та № 0000190 від 25.06.2019. які об`єднано в одне, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середня, тимчасово не працюючий, неодружений, на утриманні нікого не маючий, військовозобов`язаний, раніше судимий:
19.06.1995 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.222, ч. 1 ст. 229-6, ч.1 ст.229-4, ст. 44, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений 15.03.1997 з Божковської виправної колонії № 16;
28.01.1998 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 229-6, ст. 44 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 26.08.1998 з Кременчуцької виправної колонії № 69;
26.05.1999 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений 19.05.2001 з Кременчуцької виправної колонії № 69;
09.04.2004 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, у порядку ст. 81 КК України звільнений 13.07.2005 з Кременчуцької виправної колонії №69, Крюковським районним судом м. Кременчука із не відбутим строком покарання 8 місяців 21 день;
16.11.2006 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, у порядку ст. 81 КК України звільнений 22.05.2008 з Кременчуцької виправної колонії №69, Крюковським районним судом м. Кременчука із не відбутим строком покарання 5 місяців 29 днів;
22.06.2011 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 307 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна, звільнений 24.06.2014 з Кременчуцької виправної колонії № 69;
25.05.2017 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу 850 грн.,
21.08.2018 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 310 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування від покарання з іспитовим терміном на 2 роки,
10.09.2019 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ст. 360 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання у виді 3 (трьох) років і 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Воркута Російської Федерації, зареєстрованим та мешканцем АДРЕСА_3 , українцем, громадянином України, освіта середня, працюючий, неодружений, на утриманні нікого не маючим, військовозобов`язаним, раніше судимий:
13.06.2005 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді штрафу на суму 850 грн.
13.03.2009 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном на 3 роки. Відповідно до постанови Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.09.2010 року іспитовий строк відмінений і направлений в місця позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 04.04.2012 року з заміною на виправні роботи з невідбутим терміном покарання 1 рік 4 місяці 8 днів. Знятий з обліку 13.08.2013 по відбуттю виправних робіт.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,
за участі:
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В :

судом визнано доведеним, що 04.04.2019 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_4 , за попередньою змовою, проникли на охоронювану територію Локомотивного ДЕПО Гребінка, що за адресою: м. Гребінка, вул. Локомотивна, 2, Полтавської області, де діючи повторно, умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, посягаючи на охоронювані законом суспільні відносини у сфері власності, шляхом вільного доступу, таємно викрали з території майданчику для нарізки металобрухту ланку (середню частину) вихлопного колектору дизеля 5Д49, вагою 125.8 кг., вартість якого згідно висновку експертизи № 702 від 16.04.2019 р. становить 754 грн. 80 коп., завдавши Акціонерному товариству «Українська залізниця» матеріальних збитків на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні таємного викраденні чужого майна (крадіжці), що вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із проникненням до сховища, не визнав та пояснив, що в обідню пору він їхав додому, попід парканом по дорозі, побачив залізяку, яка лежала під цим парканом. Далі він поїхав до магазину, де зустрів ОСОБА_4 і попросив, щоб той допоміг йому погрузити цю залізяку, заперечив, що вони перекидали її через паркан. Вказав, що вона знаходилась під парканом, пояснив, що тільки вони відійшли 20 м від місця, де лежала залізяка, до них вибігли охоронці. Потім вказав, що їхав зі сторони міста в магазин на Деповському. Залізяку хотів здати на чермет та отримати гроші. Сказав, що всі свідки говорять неправду. Заперечив те, що частина колектора знаходилась на території Депо, неодноразово вказував про місце її виявлення саме під парканом, проте, на його думку, відповідні доводи слідством до уваги взято не були. Крім цього, звернув увагу суду, що ОСОБА_4 в своїх поясненнях суду вказав, що вони залізяку перекидали через паркан, на якому знаходився ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 подавав її. При цьому, на слідчому експерименті були проведені інші дії, не так як відбувалося насправді, що на думку обвинуваченого, спростовує доводи сторони обвинувачення щодо місцезнаходження частини колектора. Свою вину не визнав.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що в обід, близько 12 години, йшов з друзями, зустрів ОСОБА_3 , той попросив допомогти. Прибувши до Депо, перелізли через паркан, взяли залізяку, перекинули її через паркан. При цьому сам ОСОБА_4 заліз на паркан, а ОСОБА_3 подавав, потім погрузили вкрадене на велосипед ОСОБА_3 , а свій він залишив під парканом. Хотіли відвезти та здати залізо на металолом та отримати гроші. Вчинити злочин запропонував ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 погодився, бо були потрібні гроші. Залізяка лежала в кучі металолому, перекидали та несли її разом. Охоронці не кричали, коли їх побачили. Труба десь приблизно 1,5 м, металева ржавого кольору, дві трубки з одного та другого краю, 100 мм в діаметрі з флянцем на кінці, ширина металу десь 1,5 2 см, матова, вага приблизно 100 110 кг. До забору її протягти довелося 70 -100 м, забор сірого кольору, бетонний, висотою 2,5 -3 м, вони потратили часу 10-15 хв і їх затримали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ще одна особа. Велосипед синього кольору, ОСОБА_3 був одягнутий в шорти і футболку, ОСОБА_4 у спортивний костюм синього кольору і кросівки. ОСОБА_3 йшов попереду, а ОСОБА_4 позаду, підтримував вантаж на велосипеді, затримали їх біля «бригадного дому» (поряд стоїть трансформатор), відійшли біля 50 м.

Обвинувачений ОСОБА_4 свої покази у судових засіданнях неодноразово підтверджував, сказав, що тиску на нього ні психологічно, ні фізичного не здійснювалося, свою вину визнає, щиро каявся у вчиненому.

Представник потерпілого - головний інженер ОСОБА_9 , пояснив суду, що їхав з обіду і до нього зателефонував заступник з ремонту і розповів, що затримано двох чоловіків при спробі крадіжки середньої частини колектора. Під`їхавши до «бригадного дому», побачив, що на відстані 7 м від «бригадного дому» стояли двоє осіб біля велосипеда, до якого було прив`язано колектор, а біля них знаходилися ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представники поліції. Колектор знаходився на площадці металолому біля плауна №2, територія Депо охороняється шляхом обходу території кожну годину і додатково ВО, від паркану до площадки з металоломом 15 м. на запитання ОСОБА_3 до представника потерпілого: «Де лежала залізяка, як вона охоронялася?» Відповів: «Частина колектора знаходилася на території Депо, яке огороджено бетонним парканом, відстань від паркану до металу приблизно 50 м».

У судовому засіданні у порядку, встановленому ст. 392 КПК України, були допитані в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_11 , який працює строжем в Депо пояснив, що він з ОСОБА_10 охоронець, точної дати не пам`ятає, вирішили зробити обхід території, а коли виходили з хоздвору побачили в кутку бетонного паркану двох людей, які людей перекидали через нього щось важке. ОСОБА_10 зателефонував до свого керівника і повідомив його про ці обставини. ОСОБА_11 та ОСОБА_16 почали обходити паркан, щоб перехватити цих осіб з іншої сторони. Коли вони перейшли на іншу сторону паркану там вже була охорона та поліція, чоловіків спіймали вже за парканом, коли ті перелізли та перекинули вкрадене. На обвинуваченого ОСОБА_3 свідок вказав, що той вів велосипед, а ОСОБА_4 йшов позаду та підтримував вантаж. Свідок пояснив, що побачив цих двох чоловіків, коли ті перекидали з території Депо вкрадене залізо. Від чермету до забору приблизно 15 м. На питання обвинуваченого ОСОБА_3 в чому вони були одягнуті, відповів, що не знає.

Свідок ОСОБА_10 - охоронець, вказав, що при обході території вдень, десь в обідню годину, побачили з ОСОБА_11 , як двоє чоловіків перекидають через бетонний паркан металеву залізяку і перелазили через цей паркан самі. Коли охоронці обійшли паркан, то зустріли тих двох чоловіків, вони котили велосипед вблизу «бригадного дому», на велосипеді лежала залізяка, яку вони перекидали через паркан. Свідок вказав, що тримав велосипед ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 йшов поряд. ОСОБА_10 повідомив керівництво і поліцію, які під`їхали для вияснення обставин Затримали їх біля «бригадного дому».

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що подія сталася в квітні місяці 2019 року, він зателефонував ОСОБА_13 і повідомив, що з території Депо витягують залізо, в тому місці де постійно перелазять на територію Депо (всі про нього знають, так як були часто аналогічні випадки). Коли вони з ОСОБА_13 підбігли до зазначеного місця, то побачили, що за територією Депо стояли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з колектором, прикріпленим до велосипеда. Сторож та працівник охорони затримали їх вже за забором біля «бригадного дому, який не огороджено.

Свідок ОСОБА_13 вказав, що подія сталася в квітні, точної дати свідок не пам`ятає. Йому повідомив ОСОБА_10 , що двоє невідомих тягнуть з території Депо залізяку. Коли прибули на місце, побачили, що двоє чоловіків вже стояли за забором з деталлю, яка лежала в районі «бригадного дому», велосипед також лежав неподалік. До посадових обов`язків свідка входить профілактика правопорушень, патрулювання території, в тому числі і території Депо, не є працівником Депо.

Свідок ОСОБА_14 вказав суду, що по обіді, близько 11 год він йшов у своїх справах та зустрів ОСОБА_4 з ОСОБА_15 , потім разом пішли вони до «Крупської». По дорозі до них під`їхав ОСОБА_3 , вказав ОСОБА_4 : «Мені потрібна твоя допомога», на що останній спочатку відмовлявся, проте в подальшому погодився.

ОСОБА_15 пояснив, що в обідню пору був вдома у ОСОБА_4 , вони вирішили піти до «Крупської», по дорозі до них приєднався ОСОБА_14 . Трохи згодом під`їхав ОСОБА_17 на велосипеді, та просив у ОСОБА_4 допомоги, що саме він не чув.

Вина обвинуваченого підтверджується також наданими прокурором та дослідженими судом доказами, які містять матеріали кримінального провадження, а саме: протоколом огляду від 04.04.2019 з фото таблицями (а.с. 123-131), протоколом огляду місця події з фототаблицями 9а.с. 132-139), копією картки № 0020 складського обліку матеріалів колектор випускний , ланка вихлопного колектору (а.с 140), копією накладної-вимоги (а.с. 141), копіює акта (а.с. 142), довідкою від 10.04.2019 щодо стану ланки вихлопного колектора (а.с. 143), протоколом додаткового огляду речового доказу від 11.04.2019 із фото таблицею (а.с. 144-149), протоколом проведення слідчого експерименту із фото таблицями (а.с. 150-157), протоколом додаткового огляду місця події від 18.04.2019 із додатком у вигляді фото зйомки (а.с. 159-168), копією проведення слідчого експерименту від 24.04.2019 із фото таблицею (а.с. 167-176), протоколом проведення слідчого експерименту від 27.04.2019 із протоколом огляду флеш картки та додатком до протоколу (а.с. 177-180), постановою про визнання речовим доказом ланки вихлопного колектору (а.а. 181), постановою про визнання речовим доказом ком пакт диску (а.с. 183), постановою експерта, відповідно до якої ринкова вартість ланки вихлопного колектору становить 754,80 грн (а.с. 186-190).

Також, судом визнано доведеним, що 04.04.2019 близько 12 год 30 хв. ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_18 , за попередньою змовою, проникли на охоронювану територію Локомотивного ДЕПО Гребінка, що за адресою: м. Гребінка, вул. Локомотивна, 2, Полтавської області, з метою повторного таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, посягаючи на охоронювані законом суспільні відносини у сфері власності, шляхом вільного доступу, таємно викрали з території майданчику для нарізки металобрухту ланку (середню частину) вихлопного колектору дизеля 5Д49, вагою 125.8 кг., вартість якого згідно висновку експертизи № 702 від 16.04.2019 р. становить 754 грн. 80 коп., завдавши Акціонерному товариству «Українська залізниця» матеріальних збитків на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Крім цього, судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 24.06.2019 о 02 год 35 хв знаходився на території Комунального некомерційного підприємства «Гребінківська центральна районна лікарня» Гребінківської районної ради Полтавської області, за адресою: м. Гребінка, вул. Євгена Гребінки, 38, Полтавської області, де в нього виник злочинний умисел на повторне, умисне та протиправне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, умисне та протиправне, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав поруч з приміщенням терапевтичного відділення велосипед марки «Салют» з рамою жіночого типу, червоно-сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 1192 від 04.07.2019 становить 1316 грн. 67 коп., завдавши потерпілій ОСОБА_19 матеріальних збитків на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд, цим самим довів злочин до кінця.

Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та не оспорював у судовому засіданні зазначені вище фактичні обставини у вчиненні цього кримінального правопорушення..

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення частини третьої статті 349 КПК України роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою обвинуваченого, який не оспорював фактичні обставини справи та кваліфікацію цього кримінального правопорушення, судом встановлено, що він вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, а тому суд, відповідно до вимог частини третьої 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням досудових доповідей органу пробації та зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особи обвинуваченого ОСОБА_4 , та стосуються речових доказів, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження № 0000190 від 25.06.2019.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд встановив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена під час судового розгляду.

Суд критично оцінює невизнання вини ОСОБА_3 та його заперечення щодо проникнення до сховища, оскільки пояснення останнього повністю спростовуються як матеріалами кримінального провадження, так і поясненнями, наданими в судовому засіданні ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, представником потерпілого ОСОБА_20 , поясненнями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та дослідженими судом доказами, а невизнання вини ОСОБА_3 є захисною версією задля уникнення покарання за вчинений ним злочин за ч. 3 ст. 185 КК України. Аргументи обвинуваченого про місцезнаходження частини колектора не на території Локомотивного ДЕПО Гребінка не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а доводи щодо невідповідності слідчого експерименту із тим, як пояснював свідок, суд відхиляє, оскільки метою слідчого експерименту є перевірка та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Важливою умовою проведення слідчого експерименту відповідно до ст. 240 КПК України є його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія. У даному випадку, слідчим експериментом доведено можливість двом чоловікам перекинути частину колектору через залізобетонний паркан.

Суд визнає, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена під час судового розгляду.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд встановив, що дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із проникненням до сховища.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд встановив, що дії ОСОБА_21 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із проникненням до сховища.

Також суд встановив, що дії ОСОБА_21 за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинено повторно.

Відповідно до вимог статті 50 КК України при призначенні виду покарання обвинуваченим суд вважає необхідним призначити такий захід примусу, який буде відповідною мірою кари за скоєне та сприятиме виправленню засуджених та запобіганню вчиненню ними інших злочинів.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченими покарання суд керується вимогами статей 65-67 КК України та керується принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (пункт 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 виду покарання, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який статтею 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, невизнання обвинуваченим вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, - за місцем проживання скарг не надходило, не одружений, офіційно не працює, не перебуває в шлюбі, на утриманні неповнолітніх та недієздатних немає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військовозобов`язаний, раніше неодноразово судимий, кримінальне правопорушення вчинено під час іспитового строку, а також з урахуванням висновку органу пробації.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням обставин вчинених обвинуваченим кримінального правопорушення, в тому числі вчинення в період іспитового строку, його ставлення до наслідків своїх протиправних дій, що виражаються у запереченні та невизнанні вини, суд прийшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого неможливо без реального відбування покарання, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочин, за який засуджується у цьому кримінальному провадженні до постановлення вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області області від 10.09.2019, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів відповідно до вимог статті 70 КК України суд вважає необхідним застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Лубенського районного суду Полтавської області від 10.09.2019 більш суворим покаранням за цим вироком суд остаточно вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 виду покарання, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які статтею 12 КК України класифікуються як тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, визнання обвинуваченим вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирого каяття, матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, - за місцем проживання скарг не надходило, не одружений, на утриманні неповнолітніх та недієздатних не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військовозобов`язаний, раніше неодноразово судимий, наразі офіційно працевлаштований, став на шлях виправлення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відсутні.

При вирішенні питання щодо призначення покарання ОСОБА_4 суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, однак з урахуванням обставин вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, його щирого каяття та ставлення до наслідків своїх протиправних дій, суд прийшов до висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі без відбування покарання, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною першою статті 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно в дохід держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 628,04 грн (шістсот двадцять вісім грн 04 коп).

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави загальну процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 628,04 грн (шістсот двадцять вісім грн 04 коп).

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за вироком Лубенського районного суду Полтавської області від 10.09.2019 та цим вироком шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня взяття під варту з 20.06.2019.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження, визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі,
- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно зі статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити тривалість іспитового строку один рік шість місяців.

Відповідно до частини першої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно в дохід держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 628,04 грн (шістсот двадцять вісім грн 04 коп).

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 628,04 грн (шістсот двадцять вісім грн 04 коп).

Питання речових доказів, які зберігаються в Гребінківському ВП ГУНП в Полтавській області, вирішити відповідно до статті 100 КПК України:
- ланку (середня частина) вихлопного колектору передати законному володільцю - підрозділу «Локомотивне депо Гребінка» регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»;

-велосипед марки «Салют» з рамою жіночого типу, червоно-сірого кольору, повернути законному власнику ОСОБА_22 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його оголошення вручається сторонам кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту його оголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_23