Дата документу 14.11.2019
Справа № 334/6989/19
Провадження № 1-кп/334/796/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №003180 від 11.09.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, який не має на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацевлаштованому, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому
10.12.2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки;
11.03.2008 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 22.03.2011 року у зв язку з відбуттям строку покарання;
22.09.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя м. Запоріжжя за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 263, ч.1 ст.7 0 КК України до 2 років позбавлення волі.
14.11.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч 1 ст. 309 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано по вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2011 року до 2 років 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 22.08.2013 у зв язку з відбуттям строку покарання.
17.05.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя м. Запоріжжя за ч 2 ст. 15 ч.1 ст. 185; ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185; ч.1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.
26.03.2019 року Шевченківським ВПГУНП в Запорізькій області до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя скерований обвинувальний акт за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4
28.03.2019 року Дніпровським ВПГУНП в Запорізькій області до Ленінського районного суду скерований обвинувальний акт за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4
14.08.2019 року Дніпровським ВП ГУНП в Запорізькій області до Ленінського районного суду скерований обвинувальний акт за ч.2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4
21.08.2019 року Шевченківським ВПГУНП в Запорізькій області до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя скерований обвинувальний акт за ч 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4
30.08.2019 року Шевченківським ВПГУНП в Запорізькій області до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя скерований обвинувальний акт за ч.2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4 .
На теперішній час на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, судовий розгляд не розпочався.

у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України

встановив:

30 вересня 2019 року на розгляд Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло кримінальне провадження №0003180 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки судовий розгляд до вказаного часу об`єктивно неможливо у зв`язку з обсягом доказів, які підлягають дослідженню, а тому на обговорення учасників судового розгляду винесено питання, передбачене ст.331 ч.3 КПК України.

Обвинувачений та його захисник просили вирішити дане питання на розсуд суду.

Вислухавши клопотання прокурора, захисника, думки учасників судового засідання з приводу заявленого клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду, уникати явки до суду, а також що він іншим чином може перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК України і зазначені в ухвалах слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про продовження строку тримання під вартою не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Отже, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, а також виходячи з міркувань забезпечення доступності ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою та недостатнім для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

У звязку із викладеним, на підставі ч.2 ст.315 та ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.27, 31, 177, 178, 183, 194, 199, 314-316, 331, 369, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 13 січня 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскарженою.

Головуючий суддя ОСОБА_1