Справа № 152/741/19
УХВАЛА

26 червня 2019 року м. Шаргород

Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів,

у с т а н о в и в:

13 червня 2019 року старший слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до документів.

Клопотання мотивоване тим, що 07.06.2019 до ЧЧ Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшла заява ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_1 про те, що у 2015 році в ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час розгляду цивільної справи № 152/236/15-ц вона, будучи допитаною в якості свідка, надала завідомо неправдиве показання.

За цим фактом 07 червня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 384 КК України, та розпочато досудове розслідування.

У ході досудового розслідування допитана ОСОБА_4 вказала, що в 2014-2015 роках між її нині покійним братом ОСОБА_5 та його сином ОСОБА_6 виник спір через квартиру покійних батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка розташована в АДРЕСА_2 . На той час, після смерті батьків в ній проживав її брат ОСОБА_5 . У 2005 році, перед смертю, її батько, який був власником квартири, заповів квартиру онукові ОСОБА_6 , про що її брату ОСОБА_5 було відомо тоді ж, у 2005 році. Проте у 2015 році, під час розгляду ІНФОРМАЦІЯ_2 цивільної справи № 152/236/15-ц за позовом її брата ОСОБА_5 з приводу спірної квартири ОСОБА_4 , будучи допитаною в якості свідка у цій справі, надала завідомо неправдиві показання, вказавши, що її брату стало відомо про оформлення племінником спадщини не у 2007 році, а лише у 2013 році, що не відповідає дійсності. Після смерті свого брата вона вирішила примиритися з племінником ОСОБА_6 , перед яким відчуває провину через те, що сказала неправду у суді в 2015 році, адже в наслідок її неправдивих показів квартира батьків перейшла на баланс ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто вона фактично позбавила племінника права на квартиру, яку йому заповів її батько ОСОБА_5 ще у 2005 році. Тому вона особисто заявила у поліції про те, що у суді давала неправдиві покази, хоча була попереджена про кримінальну відповідальність за це.
З метою перевірки факту завідомо неправдивих показань свідком ОСОБА_4 під час розгляду ІНФОРМАЦІЯ_2 вище зазначеної цивільної справи, слідчий просить надати йому тимчасовий доступ до документів цивільної справи № 152/236/15-ц та дисків запису судових засідань, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_4 , з можливістю здійснення їх копій.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому, зазначивши, зокрема, що інших способів отримати документи немає.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України, неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин, або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, установив наступне.

07 червня 2019 року до ЄРДР внесено заяву ОСОБА_4 про вчинення нею кримінального правопорушення, яке полягає в тому, що у 2015 році в ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час розгляду цивільної справи №152/236/15-ц вона була допитана в якості свідка, під час чого надала завідомо неправдиві показання. Кваліфікація злочину ч. 1 ст. 384 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000164 (а.п. 2).

У провадженні ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувала справа №152/236/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , - треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , Комунальне підприємство " ІНФОРМАЦІЯ_8 " про визнання приватизації та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними. Рішенням суду від 27 травня 2015 року позов задоволено частково: визнано незаконним та скасовано розпорядження № 280 від 09 грудня 2003 року органу приватизації ІНФОРМАЦІЯ_9 про передачу у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_3 . Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на житло, видане ІНФОРМАЦІЯ_9 16 грудня 2003 року на підставі розпорядження органу приватизації від 9 грудня 2003 року № 280, відповідно до якого квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Визнано незаконною реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , здійснену Комунальним підприємством " ІНФОРМАЦІЯ_8 " 13 січня 2004 року за реєстраційним номером 753. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ІНФОРМАЦІЯ_10 12 жовтня 2007 року за реєстром № 4392, відповідно до якого ОСОБА_6 є власником квартири за номером АДРЕСА_3 . Визнано незаконною реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_6 , здійснену Комунальним підприємством " ІНФОРМАЦІЯ_8 " 28 листопада 2007 року за реєстраційним номером 753.В решті позову відмовлено (а.п. 5-13).
У ході досудового розслідування допитана ОСОБА_4 вказала, що в 2014-2015 роках між її нині покійним братом ОСОБА_5 та його сином ОСОБА_6 виник спір через квартиру покійних батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка розташована в АДРЕСА_2 . На той час, після смерті батьків в ній проживав її брат ОСОБА_5 . У 2005 році, перед смертю, її батько, який був власником квартири, заповів квартиру онукові ОСОБА_6 , про що її брату ОСОБА_5 було відомо тоді ж, у 2005 році. Проте у 2015 році, під час розгляду ІНФОРМАЦІЯ_2 цивільної справи № 152/236/15-ц за позовом її брата ОСОБА_5 з приводу спірної квартири ОСОБА_4 , будучи допитаною в якості свідка у цій справі, надала завідомо неправдиві показання, вказавши, що її брату стало відомо про оформлення племінником спадщини не у 2007 році, а лише у 2013 році, що не відповідає дійсності. Після смерті свого брата вона вирішила примиритися з племінником ОСОБА_6 , перед яким відчуває провину через те, що сказала неправду у суді в 2015 році, адже в наслідок її неправдивих показів квартира батьків перейшла на баланс ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто вона фактично позбавила племінника права на квартиру, яку йому заповів її батько ОСОБА_5 ще у 2005 році. Тому вона особисто заявила у поліції про те, що у суді давала неправдиві покази, хоча була попереджена про кримінальну відповідальність за це, що вбачається із протоколу допиту свідка від 10 червня 2019 року (а.п. 3,4).
В зв`язку із вищевказаним, з метою встановлення важливих обставин справи виникла необхідність у тимчасовому доступі до матеріалів вище зазначеної цивільної справи.

Зазначені документи мають важливе значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування.

З матеріалів клопотання вбачається, що матеріали цивільної справи № 152/236/15-ц зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 13 на звороті).

За змістом статей 159 та 160 КПК України встановлено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду за клопотанням сторони кримінального провадження.

Згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить: конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю.

Частинами 5, 6 та 7 ст. 163 КПК України встановлено, що слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами та документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Ураховуючи вище викладене, з метою встановлення повноти, всебічності та об`єктивності розслідування кримінального провадження, вважаю за необхідне надати слідчому слідчого відділу Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області капітану поліції ОСОБА_3 - тимчасовий доступ до документів ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_5 ), з правом вилучення належним чином завірених копій, а саме: матеріалів цивільної справи №150/236/15-ц та дисків запису судових засідань, отже, клопотання належить задовольнити.

Керуючись статтями 159-166 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Надати старшому слідчому слідчого відділу Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області капітану поліції ОСОБА_3 - тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_5 ), з правом вилучення належним чином завірених копій, а саме: матеріалів цивільної справи №152/236/15-ц та дисків запису судових засідань.

Ця ухвала діє протягом місяця з дня її постановлення.

У разі невиконання цієї ухвали, за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів, суд має право постановити ухвалу про проведення обшуку з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Згідно зі статтями 309 та 532 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді. Ухвали, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1