Справа № 202/5280/19
Провадження № 1-кс/202/8370/2019
У Х В А Л А
Іменем України

05 серпня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника адвоката ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000528 від 07.07.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до судуз клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000528 від 07.07.2016 року.
В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2016 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , (власник 1/3 частки ОСОБА_5 , власник 1/3 частки ОСОБА_6 та власник 1/3 частки квартири ОСОБА_7 ) та заборонено розпоряджатися вказаною квартирою.
Однак в порушення вимог ч. 1 ст. 172 КПК України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 навіть не було повідомлено про розгляд клопотання слідчого про арешт майна, чим було позбавлено права довести законність набуття майна та необґрунтованість поданого клопотання.
21.03.2017 року слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000528 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, проте питання щодо скасування арешту на вказану вище квартиру не вирішено.
У зв`язку з викладеним заявник просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 та заборону розпоряджатися вказаною квартирою.
В судовому засіданні заявник підтримав заявлене клопотання та наполягав на його задоволенні.
Слідчий у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.
Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000528 від 07.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2016 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено розпоряджатися вказаною квартирою.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 21.03.2017 року кримінальне провадження № 0000528 від 07.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю в діях невстановлених осіб складу вказаного кримінального правопорушення.
Статтею 131 КПК України визначено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, котрий застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним кодексом України.
Пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належать здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Крім того, частиною 1 статті 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно дотримуватись вимог Конституції, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Однією із загальних засад кримінального провадження є принцип диспозитивності.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Приймаючи до уваги, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000528 від 07.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, завершене, оскільки постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області 21.03.2017 року вказане кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діях невстановлених осіб складу вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо скасування арешту майна поза межами досудового розслідування.
За встановлених обставин, клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000528 від 07.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 174, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000528 від 07.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1