УХВАЛА
26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 161/14088/17
провадження № 51-3031ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2017 року та вирок Волинського апеляційного суду від 20 березня 2019 року,
встановив:
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК), та призначено кожному з них покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Вироком Волинського апеляційного суду від 20 березня 2019 року вирок місцевого суду у частині кваліфікації дій засуджених скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 КК, та призначено кожному з них покарання, із застосуванням статті 69 цього Кодексу, у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
У касаційній скарзі захисник не погоджується із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, порушує питання про їх перегляд з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_6 стверджує, що в діях його підзахисних вбачається склад злочину, передбачений частиною 2 статті 186 КК.
Перевіривши касаційну скаргу на дотримання вимог кримінального процесуального закону, Суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків з наступних міркувань.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи до суду касаційної інстанції.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник не погоджується із судовими рішеннями місцевого та апеляційного судів у частині що стосується кваліфікації дій засуджених. Натомість вимоги до суду касаційної інстанції ОСОБА_6 викладає лише щодо зміни вироку апеляційного суду, при цьому прохання щодо зміни чи скасування вироку місцевого суду захисником не порушується.
А тому викладені вимоги не відповідають змісту статті 436 КПК, якою встановлено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Враховуючи викладене, Суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження.

Керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3