Провадження № 1-кс/161/9121/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 08 листопада 2019 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 18.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0001120 від 28.03.2019 року за ознаками злочинів передбачених ст.366 ч.1, ст.367 ч.1, ст.364 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_3 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 18.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0001120 від 28.03.2019 року за ознаками злочинів передбачених ст.366 ч.1, ст.367 ч.1, ст.364 ч.1 КК України. Просить скаргу задовольнити, з підстав викладених в ній.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не прибули з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, яка підтримала подану скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити, оглянувши та дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, суд приходить до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого та прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Дану скаргу подано належною особою, у строки, передбачені КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення відповідно має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова cлідчого про закриття кримінального провадження відповідно до ч.5 ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Вказані вимоги закону слідчим належним чином виконані.
Враховуючи ті обставини, що під час досудового розслідування кримінального провадження, слідчим допитано державного виконавця ОСОБА_5 , перевірено та надано оцінку доводам скаржника, досліджено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 , перевірено правомірність дій державного виконавця Другого відділу ДВС міста Луцька ОСОБА_5 , а посилання скаржника ОСОБА_3 щодо проведення формального досудового розслідування кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження. Окрім того, у поданій скарзі та в ході судового розгляду, скаржник ОСОБА_3 не вказала, які конкретно слідчі дії слідчим не були виконані, тому постанова слідчого відповідає вимогам Закону, оскільки досудове розслідування кримінального провадження проведено повно та об`єктивно, а тому слідчий суддя вважає постанову слідчого законною та такою, що не підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 306-307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 18.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0001120 від 28.03.2019 року за ознаками злочинів передбачених ст.366 ч.1, ст.367 ч.1, ст.364 ч.1 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1