Ухвала
Іменем України

10 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 757/39543/19-к
провадження № 51-6090ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від

29 липня 2019 року про арешт майнових прав у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001449.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від

29 липня 2019 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України

ОСОБА_5 та накладено арешт на майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі інтернет при використанні веб-ресурсів:
ІНФОРМАЦІЯ_1 ; tag1: black'>.com; http://vulkan-slotsspan>.com; http://casino-ra.com; http://vulkanslot.com, шляхом зобов`язання інтернет-провайдерів, що здійснюють діяльність на території України, які відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про телекомунікації» включені до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій й перелік яких міститься на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації: http://nkrzi.gov.ua/index.php?r= site/ index&pg=55&language=uk, закрити до них доступ.
На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді з тих підстав, що у розумінні

п. 9-2 ч. 1 ст. 393 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), він не є суб`єктом оскарження ухвали слідчого судді.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог вказує, що слідчий суддя наклав арешт на майно (майнові права) невизначеного кола осіб, а тому будь-яка особа, у тому числі і він, є власником арештованого майна (майнових прав). Відтак, ОСОБА_4 вважає, що він має право на оскарження ухвали слідчого судді.
Мотиви Суду
Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.
Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободправа на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто суди зобов`язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави - учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини).
У силу ст. 309 КПК ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Стаття 393 КПК містить перелік суб`єктів оскарження за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів.
В результаті перевірки касаційної скарги та долучених матеріалів було встановлено, що апеляційний суд повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 , пославшись на те, що останній не надав відповідних документів, які б підтверджували, що він є власником майнових прав інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі інтернет при використанні веб-ресурсів: http://Crystalslot.com; http://1millionb.com; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ; http://vulkanslot.com., а також відноситься до інтернет-провайдерів, що здійснюють діяльність на території України, які відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про телекомунікації» включені до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій й перелік яких міститься на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Крім того, апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_4 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вказав, що він не є власником майна, на яке оскаржуваною ухвалою накладено арешт, а є користувачем мережі Інтернет, права якого, на його думку, порушені.
Враховуючи, що ОСОБА_4 ні в суді апеляційної інстанції, ні в касаційній скарзі не доведено, що він є власником майнових прав, на які накладено арешт, то мотивування рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
При цьому посилання ОСОБА_4 на правові висновки, які містяться в постанові Великої палати Верховного Суду від 23 травня 2017 року у справі № 243/6674/17-к тапостанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі

№ 757/49263/15-к, є безпідставним, оскільки в цих висновках йдеться про можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчих суддів, які не передбачені КПК, тоді як в цій справі слідчий суддя розглянув клопотання і ухвалив рішення відповідно до Глави 17 КПК.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у даному конкретному випадку, судом апеляційної інстанції не було обмежено право на доступ до правосуддя

ОСОБА_4 , а тому не вбачає підстав для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року.
Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надану до неї копію судового рішення, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги заявника немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року про арешт майнових прав у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001449.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3