Справа № 464/3032/19
пр.№ 1-кп/464/354/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.06.2019 року

Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002694 від 19.08.2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, не працюючої, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої Сихівським районним судом м.Львова 05.05.2015 р. за ч. 2 ст.15-ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, покарання не відбула, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи засудженою вироком Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2015 р. за ч. 2 ст.15-ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт та належним чином письмово ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що 26.05.2016 р. в останньої було відібрано підписку, отримала у, на той час Сихівському РВ м.Львова КВІ УДПтСУ у Львівській області (в подальшому Сихівський районний відділ з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області) направлення в ЛКП «Під Зуброю», що знаходиться за адресою: м.Львів, пр.Червононї Калини, 109, на виконання громадських робіт. Згідно даного направлення ОСОБА_3 повинна була приступити до виконання покарання у виді 120 годин громадських робіт з 27.05.2016 р. Однак, з 27.05.2016 р. вона у ЛКП «Під Зуброю» не з`явилась, до виконання покарання у виді 120 годин громадських робіт не приступила без поважних на те причин, таким чином не відпрацювала жодної години громадських робіт, а в подальшому покинула територію України, чим ухилилася від виконання даного виду покарання, призначеного їй вироком Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2015 р.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала та надала пояснення про те, що не виконувала покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2015 р. у виді громадських робіт, оскільки в період початку відбування такого покарання, їй запропонували роботу в Грузії, на що вона погодилась. У вчиненому розкаюється та просить її суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані, як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченою ОСОБА_3 є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченої. Зокрема те, що ОСОБА_3 щиро розкаялась у вчиненому, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Згідно із досудовою доповіддю провідного інспектора Сихівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 від 12.06.2019 р., ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства обвинуваченої ОСОБА_3 оцінюється як середній.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді арешті в межах санкції ч.2 ст.389 КК України.

Окрім цього, оскільки обвинувачена ухилилась від відбування покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 05 травня 2015 року, і невідбута частина покарання складає 120 годин громадських робіт, відтак суд вважає, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, дану невідбуту частину покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком. При цьому, при призначенні остаточного покарання, суд враховує положення п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно якого одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити їй покарання арешт на строк 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2015 року, з урахуванням ст. 72 КК України, у виді 10 (десяти) днів арешту і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів.
Строк покарання рахувати з моменту його фактичного виконання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1