Єдиний унікальний номер 728/2434/19
Номер провадження 1-кс/728/842/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И Л А :
У ході обшуку автомобіля, проведеного 20.11.2019 року, було вилучене вищевказане авто, яке відповідно до постанови слідчого визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.
На даний час проводиться досудове розслідування і виникає необхідність у проведенні ряду експертиз з речовими доказами, тому з метою їх збереження слідчий просить накласти на них арешт, незастосування якого призведе до того, що його зможуть приховати, пошкодити, зіпсувати, втратити, знищити, а це як наслідок може призвести до затягування досудового розслідування, не встановлення об`єктивної істини і, як наслідок, не притягнення винуватих осіб до кримінальної відповідальності.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні вказане клопотання підтримали та просили його задовольнити з вищевикладених підстав.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 та власник майна ОСОБА_5 , в судовому засіданні вважають, що клопотання слідчого не обґрунтоване і підстав для накладення арешту не вбачають.
Розглянувши дане клопотання, вислухавши думку слідчого, прокурора, власника майна та його представника, дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання слідчого відповідає вимогам статті 171 КПК України та погоджене з прокурором.
Згідно з протоколом обшуку від 20.11.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 19.11.2019 року, вилучено автомобіль марки ВАЗ 2101 бежевого кольору д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.08.2017 року власником автомобіля ВАЗ 2101 бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 , який має посвідчення водія категорії В.
Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною другою статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з частиною третьою статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
З матеріалів справи вбачається, що розпочато кримінальне провадження, в ході досудового розслідування в якому під час обшуку 20.11.2019 року було вилучено та, відповідно до постанови слідчого від 20.11.2019 року, визнано речовим доказом автомобіль марки ВАЗ 2101 бежевого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 , тому з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, чи відчуження слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення на нього арешту.
Однак, слідчий суддя не погоджується із позицією сторони обвинувачення щодо того, що арешт на автомобіль марки ВАЗ 2101 бежевого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , слід накласти у виді заборони розпоряджатись та користуватись ним та залишити на зберіганні у Бахмацькому ВП, а вважає що для забезпечення досягнення цілей досудового розслідування та збереження вказаного автомобіля як речового доказу буде достатньо арешту у виді заборони відчуження транспортного засобу, який після проведення відповідних слідчих дій, слід передати на зберігання власнику, що буде найменш обтяжливим способом арешту майна і не суперечитиме положенням ч.4 ст.173 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2101 бежевого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким особам будь-яким способом відчужувати його та після проведення відповідних слідчих дій, передати на зберігання власнику.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1