КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 12 вересня 2019 року апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Веприн Радомишльського району Житомирської області, громадянки України, працюючої на посаді директора ТОВ «Вері Велл Тревел», одруженої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваної ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Визнано незаконним затриманням підозрюваної та звільнено з під варти в залі суду. Застосовано до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку, строком до 22 жовтня 2019 року включно, покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя врахував дані про особу підозрювану, зокрема, те, що вона раніше не судима, має громадянство України, на утриманні має родину, наявність у неї постійного місця проживання, роботи, доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, прийняв до уваги наявність встановлених стороною обвинувачення передбачених статтею 177 КПК України ризиків, та прийшов до висновку, що прокурором не доведено недостатності застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів з метою запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2019 року, виключити з ухвали рішення про визнання затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України незаконним, постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, у зв`язку з невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, постановлена без урахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні.
На думку апелянта, слідчим суддею не достатньо враховано тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного, а також наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків. Обраний запобіжний захід - домашній арешт в нічний час доби - жодним чином не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 , так як вона не буде належним чином обмежена у спілкуванні зі свідками, іншими підозрюваними, доступі до речей і документів, які мають значення для досудового розслідування.
Звертає увагу прокурор на те, що згідно положень ст. 206 КПК України слідчий суддя не наділений повноваженням визнати затримання в порядку ст. 208 КПК України незаконним, а може лише постановити негайно звільнити особу з-під варти у випадках, передбачених положеннями вказаної статті закону.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 17 серпня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000482, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

23 серпня 2019 року у приміщенні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, на підставі ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_6 , та того ж дня повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та у сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчиненого організованою групою, з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
23 серпня 2019 року старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з одночасним визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 160 560 грн.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2019 року у задоволені вказаного клопотання відмовлено, визнано незаконним затриманням підозрюваної ОСОБА_6 , та застосовано до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку, строком до 22 жовтня 2019 року включно, покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрювану ОСОБА_6 вислухано думку прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України,враховуючи при цьому докази про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує її у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, міцність її соціальних зв`язків, зокрема, те, що вона має громадянство України, на утриманні родину, наявність у неї постійного місця проживання, роботи.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необгрунтовані, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження прокурора про те, що застосування щодо ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання зазначених у клопотанні прокурора ризикам, є непереконливими з урахуванням відсутності у матеріалах кримінального провадження даних про неналежну поведінку підозрюваної. Не надано таких даних прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_6 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би її належну процесуальну поведінку та виконання нею процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту а певний період доби без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про її особу, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визнано незаконним затриманням підозрюваної та застосовано до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку, строком до 22 жовтня 2019 року включно, покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/5273/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Категорія ст.181 КПК Доповідач ОСОБА_1