Справа № 583/3389/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000211 від 03.04.2018 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи тим, що строк тримання під вартою закінчується, а судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики не зменшились, більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому наголошує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, тому ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, продовжують існувати і на сьогодні. Так, обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого злочину мав 8 не знятих та непогашених судимостей, що свідчить про стійку схильність обвинуваченого до вчинення протиправних дій, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну поведінку особи та створить сприятливі умови для вчинення нових злочинів. Також ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого злочину ніде офіційно не працював, у шлюбі не перебував, на утриманні малолітніх або неповнолітніх осіб чи непрацездатних осіб не мав, що свідчить про відсутність у особи сталих соціальних зв`язків, та у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу він може переховуватися від суду. Також просить врахувати, що ухвалою Балаклійського районного суду від 31.10.2017 р. ОСОБА_4 було звільнено від подальшого відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за станом здоровя, однак незадовільний стан його здоровя не змусив обвинуваченого відмовитись від подальшого вчинення протиправних дій. Вказані обставини вказують, що заявлені раніше ризики не зменшились та дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що перешкоджатиме подальшому судовому розгляду та об`єктивному дослідженню обставин справи. .
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора, мотивуючи тим, що прокурор не довів ризиків, на які він посилається у своєму клопотанні, та не довів того, що більш м`який запобіжний заході не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. На даний час обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, який погіршується через те, що в умовах СІЗО він не може отримувати належного лікування, він вже більше року тримається під вартою. ОСОБА_4 має постійне житло, у нього є рідний брат, тому до нього може бути застосовано більш мякий запобіжний захід.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою виходячи з наступного.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2018 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 29 серпня 2018 року до 24.00 год. 27 жовтня 2018 року.
Зі змісту ухвали суду вбачається, що міра запобіжного заходу була застосована обвинуваченому з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину та з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків.
Ухвалами Охтирського міськрайонного суду від 18.10.2018 р., від 26.12.2018 р., від 28.01.2019 р., від 04.03.2019 р., від 17.04.2019 р., від 13.06.2019 р. та від 31.07.2019 р. продовжувався обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 26 грудня 2018 року, до 24.00 год. 07 лютого 2019 року, до 24.00 год. 28 березня 2019 року, до 24.00 год. 02 травня 2019 року, до 24.00 год. 15 червня 2019 року, до 24.00 год. 10 серпня 2019 року та до 24.00 год. 28 вересня 2019 року відповідно.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 5 п. 1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 178 КПК України - при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1, п. 5 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З обвинувального акту вбачається про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Суд вважає, що ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, які були враховані судом при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують, вони не зменшились.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів, за яким законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, постійного місця роботи не має, через що має нестабільне матеріальне становище, не одружений, стійких соціальних зв`язків не має, а тому в останнього дійсно може виникнути бажання переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена, на шлях виправлення не став, отже останній є схильним до скоєння правопорушень, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , даних про його особу та наявність ризиків, відповідно до ст.177, ст.182 КПК України, суд вважає, що ці обставини виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, оскільки підстави запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, на даний час розгляд справи не завершено, по справі призначено експертизу, а тому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого, тому наявна необхідність у продовженні такої міри запобіжного заходу.

Судом не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладену у справі «W проти Швеції» від 26.01.1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, ті обставини, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, стійких соціальних зв`язків не має, суд вважає, що з метою запобігти спробам переховуватися від суду, продовженню злочинної діяльності, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, та у зв`язку з тим, що розгляд кримінального провадження не завершено, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. 7- 20, 22-29, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 22 листопада 2019 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Охтирського міськрайсуду
Сумської області ОСОБА_1