Справа №617/1337/19
Провадження №1-кп/636/807/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2019 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000870 від 10.09.2018 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотімля, Вовчанського району, Харківської області, українця, громадянина України, який тимчасово не працює, неодруженого, такого, що має професійно-технічну освіту, інваліда 3 групи, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
1. 08 вересня 2018 року близько 10:00 годині ранку ОСОБА_3 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_3 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою наживи, керуючись корисливим мотивом, умисно, повторно, підійшов до будинку, де шляхом пошкодження віконної рами, через вікно проник у будинок та побачив підсилювач звуку і водонасосну станцію. Після чого ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне заволодіння чужим майном, переконавшись в тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими потерпілим та сторонніми особами, таємно викрав водонасосну станцію TM «Forwater», вартістю 1672,88 гривні, що належать ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме продав вказану станцію ОСОБА_7 .
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки, відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи за №4531 від 03.12.2018 року на загальну суму 1672,88 гривні.
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфікована за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
2. Крім того 21 вересня 2018 року близько 01:00 годині ночі ОСОБА_3 знаходився вдома у свого знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Достовірно знаючи про те, що в господарчому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 є господарчий інвентар та інструменти, ОСОБА_3 пішов за вказаною адресою. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переконавшись в тому, що його дії залишаються непоміченими потерпілим та сторонніми особами, відкривши калитку, яка веде на територію домоволодіння, проник на територію за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав гусаків породи «Домашня», сірого кольору, вагою 4 кг., в кількості 3 шт., вартістю 720,00 гривень, вутака породи «Домашня», білого кольору, вагою 3 кг., в кількості 1 шт., вартістю 180,00 гривень, кролика породи «Метелик», білого-чорного кольору, вагою 3 кг., в кількості 1 шт., вартістю 210,00 гривень., які належать потерпілому ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що його злочинні дії залишаються непоміченими потерпілим та сторонніми особами, підійшов до гаражу, де шляхом віджиму вхідних дверей, проник в дану будівлю і умисно, повторно, таємно викрав наступне майно, що належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: дріль-перфоратор ТМ «Темп» ПЕ-780, вартістю 437,50 гривень, зварювальний апарат ТМ «Титан Інвертор» БИС2300 зі зварювальним кабелем КБ-200, довжиною 10 м., вартістю 1400 гривень, свердла по бетону ТМ «SDS-Pius» діаметром 10 мм., довжиною 16 см., в кількості 5 шт., вартістю 125 гривень, свердло по бетону ТМ «SDS-Pius» діаметром 10 мм., довжиною 26 см., в кількості 1 шт., вартістю 40 гривень, свердла по бетону ТМ «SDS-Pius» діаметром 9 мм., довжиною 16 см., в кількості 2 шт., вартістю 50 гривень, свердло по бетону ТМ «SDS-Pius» діаметром 12 мм., довжиною 15 см., в кількості 1 шт., вартістю 25 гривень, свердла по бетону ТМ «SDS-Pius» діаметром 8 мм., довжиною 11 см., в кількості 2 шт., вартістю 50 гривень, свердла по бетону ТМ «SDS-Pius» діаметром 6 мм., довжиною 11 см., в кількості 2 шт., вартістю 50 гривень, бур- зубила для перфоратору, довжиною 24 см., з долотообразним кінцем, ширина якого 2 см., в кількості 2 шт., вартістю 80,00 гривень. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме переніс вказане майно на територію колишнього дитячого садка по АДРЕСА_5 , а потім продав інструменти ОСОБА_9 , домашніх тварин залишив на території вищевказаного дитячого садка.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи за №23409/23812-23826 від 30.10.2018 року, на загальну суму 3417,50 гривень.
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфікована за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
3. Також 20 березня 2019 року близько 06:30 годині ранку ОСОБА_3 знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_6 . Потім о 07-00 годині ранку ОСОБА_3 пішов додому, а через 30 хвилин повернувся та переконавшись в тому, що за місцем мешкання ОСОБА_10 нікого не має, двері будинку зачинені, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими самим потерпілим та сторонніми особами, керуючись корисливим мотивом наживи, умисно, повторно зірвав засуви з віконної рами та проник в будинок через вікно. Далі останній пройшов по будинку та виявив телевізор ТМ «Bravis», після чого ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу викрав телевізор ТМ «Bravis LED 32 Е 3000 Start+T2», чорного кольору, вартістю 4409,96 гривень, що належать ОСОБА_10 та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме продав телевізор ОСОБА_11 .
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи за №2397/19 від 16.07.2019 року, на загальну суму 4409,96 гривень.
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфікована за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Від потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 до суду надійшли заяви, в яких вони просили суд розглянути справу за їх відсутності. Суд, відповідно до ст. 325 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, прийшов до висновку щодо можливості за відсутності потерпілих з`ясувати всі обставини під час судового розгляду і вирішив провести судовий розгляд без них.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердивши обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, зазначивши час, місце та спосіб його вчинення. Зокрема, він пояснив, що дійсно, 08.09.2018 року проник у житло потерпілого ОСОБА_6 та викрав водонасосну станцію, яку потім продав ОСОБА_7 . Крім того 21.09.2018 року проник до домоволодіння ОСОБА_7 та викрав у нього домашніх тварин і інструменти. При цьому викрадені інструменти продав ОСОБА_9 , а домашніх тварин залишив на території дитячого садка. 20.03.2019 року він проник до будинку потерпілого ОСОБА_10 і викрав телевізор, який в подальшому продав ОСОБА_11 .
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_3 , приходить до висновку, що вина обвинуваченого, що виразилась у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло та сховище, доведена повністю. Дії обвинуваченого за всіма трьома епізодами підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не судимий в силу ст. 89 КК України, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за однією адресою, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, не одружений, інвалід 3 групи з дитинства, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у межах санкції цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

В той же час згідно вимог п. 20 Постанови ПВСУ за №7 від 24.10.2003 року з відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначаються покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта як готування до злочину чи замах на нього.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, є інвалідом 3 групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу, визнав вину у скоєному, щиро кається, активно сприяв розкриттю скоєних ним злочинів, викрадене майно частково повернуто потерпілим, які жодних претензій до обвинуваченого не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачений намагається адаптуватись у суспільному житті і вживає для цього певні заходи, які свідчать, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Таким чином, врахувавши тяжкість вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами, дані про особу винного, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність жодних претензій до обвинуваченого з боку потерпілих, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. А відтак покарання обвинуваченому потрібно призначити у виді позбавлення волі, яке не є мінімальним у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, але із застосуванням ст. 75 КК України, тобто зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, який є достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню. На думку суду таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз за №4531 від 03.12.2018 року в сумі 190 грн.; за №23409/23812-23826 від 30.10.2018 року в сумі 2 288 грн.; за №2397/19 від 16.07.2019 року в сумі 320 грн.
Ухвалою слідчого судді від 16.08.2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який потім був продовжений 09.10.2019 року до 07.12.2019 року, а 02.12.2019 року за клопотанням обвинуваченого та його захисника до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 31.01.2020 року. У зв`язку з призначенням обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, суд вважає за необхідне продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 368 ч. 1 п. 12 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання в тому числі і про те що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт. Ухвалою слідчого судді Вовчанського районного суду Харківської області від 05.08.2019 року було накладено арешт на вилучений в ході огляду місця події телевізор ТМ «Bravis LED 32 E 3000, START+ T2». Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. Суд вважає за необхідне при ухваленні вказаного вироку скасувати накладений під час досудового розслідування вказаного провадження арешт на телевізор потерпілого.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільного позову не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Міру запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_3 у вигляді цілодобового домашнього арешту, продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 2 798 гривень.
Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Вовчанського районного суду Харківської області від 05.08.2019 року арешт тимчасово вилученого в ході огляду місця події - речового доказу, а саме, телевізору ТМ «Bravis LED 32 E 3000, START+ T2»., який переданий до кімнати зберігання речових доказів Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області.
Речові докази: водонасосну станцію марки «Forwater» з баком для насосної станції, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити в розпорядженні останнього; дріль-перфоратор ТМ «Темп» ПЕ-780, зварювальний апарат ТМ «Титан Інвертор» БИС 2300 зі зварювальним кабелем КБ-200, подовжувач електричний на 2 гнізда, 10 метрів білого проводу, 7 свердл по бетону, бур-зубило для перфоратора, що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 залишити в розпорядженні останнього; телевізор ТМ «Bravis LED 32 E 3000, START+ T2»., який переданий до кімнати зберігання речових доказів Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області після скасування арешту, передати потерпілому ОСОБА_10 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча