справа №133/2104/19
провадження №1-кп/133/277/19
УХВАЛА

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

10.10.19 року

в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника неповнолітнього адвоката ОСОБА_4
неповнолітнього ОСОБА_5
законного представника неповнолітньої особи ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятин клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000269 від 11.04.2019 щодо неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 10 класу Махаринецької СЗШ І-ІІІ ступенів, раніше не судимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 297 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
07.04.2019 близько 18-00 год., неповнолітній ОСОБА_5 , перебуваючи на центральному сільському кладовищі, що розташоване поруч з вул. Центральною в с. Махаринці Козятинського району Вінницької області, маючи умисел на руйнування надмогильних споруд, з метою демонстрації свого негативного ставлення до суспільних принципів, які панують в даній сфері, підійшов до могили померлої ОСОБА_8 , де руками похилив надмогильну споруду, яку кинув на землю, від чого вона зруйнувалась. Дану споруду встановила донька померлої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 у жовтні 2010 року.
Зазначені дії неповнолітнього ОСОБА_5 підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 297 Кримінального кодексу України наруга над могилою.
Неповнолітній ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, дав покази про вчинене ним суспільно-небезпечне діяння наруга над могилою відповідно до обставин, які зазначені у клопотанні та повідомив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає частково.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 1, 2 ч. 2 ст. 105 КК України застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, що полягає у забороні на період навчання перебувати за межами навчального закладу та залишати будинок, в якому проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 год. до 06.00 год., строком на два роки.
Потерпіла не заперечувала про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру. при цьому пояснила, що заподіяна шкода їй відшкодована батьками ОСОБА_5 .
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру запропоновані прокурором.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 не заперечувала проти застосування до свого неповнолітнього сина примусових заходів виховного характеру.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 297 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_5 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_5 суд враховує особу неповнолітнього, стан здоров`я останнього є задовільним. ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, даних про його розумову відсталість, затримку психічного розвитку не встановлено.
За місцем навчання та проживання характеризується з задовільної сторони, має знижену мотивацію до навчального процесу. Успішність низька, улюблених предметів немає. до позакласної роботи ставиться вкрай безвідповідально, іноді проявляє ініціативу та ніколи не доводить справу до кінця. ОСОБА_5 не агресивний, на зауваження реагує байдуже, без інтересу.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застереження яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб),інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину. Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК, суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців, що пов`язано, наприклад, із необхідністю пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії, токсикоманії, позбутися інших шкідливих для здоров`я звичок або закінчити навчання в школі, одержати професійні навики та працевлаштуватися (іноді - і на певний період після цього).

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру, якщо слід, то який саме.
Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, доведена в повному обсязі .На момент вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг 16 років, і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння. Неповнолітній ОСОБА_5 за місцем проживання та навчання характеризується з задовільної сторони, а також те, що останній вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, розкаявся, в зв`язку з цим, до ОСОБА_5 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.передбачені п. 1, 2 ч. 2 ст. 105 КК України.
Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 284, 292, 301, 498-501, 392-395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 від 11.04.2019 щодо неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України - задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 10 класу Махаринецької СЗШ І-ІІІ ступенів, який перебуває на утриманні матері, раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 1, 2 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, що полягає у забороні на період навчання перебувати за межами навчального закладу та залишати будинок, в якому проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 год. до 06.00 год., строком на два роки.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1