ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 664/2453/19 Головуючий: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/819/534/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: скарга на ухвалу слідчого судді
про накладення арешту на майно
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2019 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого: ОСОБА_3

суддів: ОСОБА_4

ОСОБА_5

при секретарі: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

захисника: адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001251 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06.09.2019 року якою клопотання слідчого СВ Олешківського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області про накладення арешту на майно задоволено частково, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 вересня 2019 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Олешківського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001251 від 31.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України та накладено арешт на автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , який було вилучено 31.08.2019 року у водія ОСОБА_9 із забороною користуватися та розпоряджатися вказаним майном до скасування арешту.

Вищезазначений транспортний засіб передано на зберігання до ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Херсонській області.

У накладенні арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах

третьої особи ОСОБА_9 , щодо майна якої вирішується питання про арешт

подав апеляційну скаргу, в якій просив, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити

нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого повернути майно власнику.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що ухвала є

незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та

процесуального права і такою, що підлягає скасуванню.

Посилається на те, що за змістом ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт

майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження

до суду, проте суд, у порушення зазначеної вище норми, допустив грубе порушення

процесуального права, оскільки клопотання про арешт автомобіля до Цюрупинського

районного суду Херсонської області надійшло 02.09.2019 року, однак було розглянуте з постановленням судового рішення лише 06.09.2019 року, тобто пізніше ніж через 72 години з дня надходження клопотання.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належним чином повідомлені про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

збереження речових доказів;

спеціальної конфіскації;

конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому у випадку, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно наданих матеріалів, слідчим СВ Олешківського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення діянь, що за своїми ознаками підпадають під правову кваліфікацію злочину, визначеного ст.290 КК України у кримінальному провадженні №0001251, відомості про яке внесені до ЄРДР від 31.08.2019 року.

30.08.2019 року на проїзній частині вул.Центральної в с.Виноградове Олешківського району Херсонської області інспектором СРПП Олешківського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області був зупинений автомобіль марки «БМВ», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 . В ході перевірки відповідності номерів деталей транспортного засобу зазначеному у свідоцтві про реєстрацію, було виявлено, що номер кузова вказаного автомобіля перероблено кустарним способом. Окрім цього, ОСОБА_9 пред`явив працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , в якому візуально виявлено ознаки підробки.

31.08.2019 року під час проведення слідчо-оперативною групою огляду місця події було вилучено автомобіль марки «БМВ», д.р.н. НОМЕР_1 , який передано на зберігання до ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Херсонській області, за адресою: Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, № 160, та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке упаковано до сейф-пакета ХО 0003537.

Вилучене майно: автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, згідно постанови слідчого від 31.08.2019 року визнано речовими доказами у справі.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки містить на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнання автомобіля речовим доказом в кримінальному провадженні, а також необхідність проведення експертних досліджень, про що зазначено слідчим у його клопотанні, колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя дотримався вимог п.5, ч.2 ст.173 КПК України, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна, оскільки саме застосування такого заходу забезпечення зможе попередити приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрату, знищення, використання, перетворення, пересування, передачу майна, що підлягає арешту.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу державного регулювання як арешт майна.

Арешт з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна у зв`язку із чим, посилання апелянта на незаконність накладення арешту на вилучене під час огляду майно, зазначене в оскаржуваній ухвалі, не може прийматися до уваги, оскільки арешт на це майно накладено з правових підстав, передбачених п.1 ч.2 ч.3 ст. 170 КПК України.

Також, з огляду на положення ч.10 ст.176 КПК України, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , оскільки вказаною нормою накладення арешту на документи не передбачено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом, у порушення вимог ч. 1 ст. 170 КПК України допущено грубе порушення процесуального права, оскільки клопотання про арешт автомобіля до Цюрупинського районного суду Херсонської області надійшло 02.09.2019 року, проте було розглянуте з постановленням судового рішення, лише 06.09.2019 року, тобто пізніше ніж через 72 години з дня надходження клопотання, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вказане порушення норм процесуального права не є істотним, адже не впливає на законність та обґрунтованість прийнятого рішення та не є безумовною підставою для скасування рішення слідчого судді.

Натомість відповідно до положень ст.ст.169, 173, 303 КПК України в разі закінчення строку передбаченого ч.6 ст.173 КПК України, обов`язок повернути тимчасово вилучене майно виникає саме у слідчого або прокурора.

Що стосується посилань апеляційної скарги адвоката на незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки 06 вересня 2019 року слідчим суддею проголошено резолютивну частину ухвали, а положення ч.2 ст.376 КПК України не можуть бути застосовані до ухвал слідчого судді, оскільки це унеможливлює їх оскарження то колегія суддів виходить із наступного.

Так, згідно ч.2 ст.376 КПК України, якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали (постанови) має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Зважаючи на те, що постановлення ухвали слідчим суддею не пов`язане з вирішенням справи по суті, а рівень складності скарг, які передаються на розгляд слідчим суддям, зазвичай не є таким, що потребує значного часу для складання ухвали щодо їх вирішення, оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК України лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках.

При цьому проголошення лише резолютивної частини ухвали слідчого судді не є порушенням права на справедливий суд, якщо тільки це не обмежує учасника кримінального провадження у праві на доступ до суду у контексті оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається із матеріалів провадження зокрема журналу судового засідання резолютивну частину оскаржуваної ухвали слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області проголошено об 11:03 год. 06 вересня 2019 року за участю адвоката ОСОБА_8 та учасникам роз`яснено, що повний текст ухвали буде виготовлено та оголошено 06 вересня 2019 року о 15:00 год.

Згідно наявної в матеріалах провадження розписки адвоката ОСОБА_8 , повний текст ухвали слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 вересня 2019 року останнім отримано в день його оголошення, тобто 06 вересня 2019 року.

Таким чином, враховуючи, що оскаржуване судове рішення фактично отримано адвокатом в день його проголошення, суд апеляційної інстанції вважає, що право на доступ до суду у контексті оскарження ухвали слідчого судді в даному випадку не порушено, а тому доводи апелянта з цього приводу є безґрунтовними.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судці по доводам апеляційної скарги.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.170, 173, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06.09.2019 року, якою клопотання слідчого задоволено частково, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5