Провадження № 11-кп/4820/693/19
Справа № 683/1703/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2019 року в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 4 травня 2019 року за № 0000226 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білецьке, Полонського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 червня 2017 року вироком Полонського районного суду Хмельницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2017 року остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, крім житла.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 9 вересня 2019 року, зарахувавши в цей строк на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 4 травня по 8 вересня 2019 року включно.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 4739 грн. 72 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3297 грн. 05 коп. процесуальних витрат на проведення експертиз.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Малі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого комірником в ТОВ «ГІППО», зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі та встановлено іспитовий строк 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки, пов`язані із звільненням від відбування покарання з випробуванням: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 2000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3925 грн. 05 коп. процесуальних витрат на проведення експертиз.
Долю речових доказів по справі вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 4 травня 2019 року біля 02 години ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , на території неогородженого домогосподарства АДРЕСА_3 помітили автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_11 , після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу зайшли на подвір`я вказаного домогосподарства та без дозволу власника, поза його волею, з метою тимчасового використання транспортного засобу у власних цілях, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, а ОСОБА_7 також повторно, протиправно заволоділи зазначеним автомобілем вартістю 36642 грн. 89 коп., випхавши його за межі подвір`я, та через незачинені двері проникли в салон автомобіля.

В подальшому, реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи права керування чи володіння даним транспортним засобом, ОСОБА_7 , перебуваючи на місці водія, діючи умисно та повторно, за допомогою дротів запалювання запустив двигун автомобіля та спільно із ОСОБА_8 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, розпочали рух в напрямку с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, під час якого водій ОСОБА_7 допустив пошкодження передньої ходової частини автомобіля, у зв`язку із чим не міг продовжити рух.

Внаслідок цього вказаний автомобіль залишили на узбіччі дороги по вул. Садова в с. Малі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області та зникли з місця події, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду, завдану внаслідок механічних пошкоджень транспортного засобу на загальну суму 17939 грн. 72 коп.

Крім того, ОСОБА_8 4 травня 2019 року біля 02 години 30 хвилин під час незаконного користування автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він за попередньою змовою із ОСОБА_7 незаконно заволоділи, перебуваючи по вул. Садова в с. Малі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, діючи з корисливих мотивів, безперешкодно з панелі вказаного транспортного засобу умисно, таємно викрав автомагнітолу марки «Pioneer» моделі «DEH-2050 MPG» вартістю 712 грн. 50 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 712 грн. 50 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, просить вирок змінити і призначити ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк та шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Полонського районного суду від 30 червня 2017 року призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць позбавлення волі.
Вважає, що основне та остаточне покарання є занадто суворим за вчинений злочин. Висновки суду не відповідають викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.
Судом не були враховані в повній мірі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема: визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_11 в сумі 2000 грн., поведінка під час досудового розслідування та судового розгляду справи, наслідки вчиненого, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 вже одружений, є особою молодого віку, має на утриманні двох малолітніх дітей, а не одну дитину, як вказано в рішенні суду, яких доглядає та забезпечує матеріально, має постійне місце проживання, був працевлаштованим (хоча і не офіційно).
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої захисником ОСОБА_9 апеляційної скарги. Вирок в частині кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не оскаржується жодним із учасників провадження, а тому не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення ОСОБА_7 основного покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Слідуючи вищенаведеним положенням, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, крім житла, на підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2017 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, крім житла.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а саме: призначення ОСОБА_7 основного покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та постанові пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Так, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Судом також взято до уваги те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, а також думку потерпілого ОСОБА_11 , який не наполягав на суворому покаранні.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Разом з тим, судом взято до уваги те, що вчинений злочин є тяжким, ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів і знову скоїв аналогічний злочин, до того ж в період іспитового строку, а також досудову доповідь органу пробації, згідно якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а тому суд правильно прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З огляду на конкретні обставини справи, попередню судимість ОСОБА_7 , суд прийшов до обгрунтованого висновку, що призначення йому основного покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, не призведе до позитивних змін в його особистості і не створить у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки після відбування реального покарання він вчинив новий злочин.

Вказане дало суду підстави для призначення обвинуваченому реальної міри покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Усі пом`якшуючі покарання обставини, зазначені в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції під час призначення йому покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 такими, що на увагу не заслуговують.

Твердження про неврахування судом того, що ОСОБА_7 має двох малолітніх дітей, а не одну, як зазначено у рішенні, та того, що він був працевлаштованим (хоча і не офіційно) апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, як вбачається із довідки про склад сім`ї № 80 від 6 травня 2019 року, складеної сільським головою Білецької сільської ради, ОСОБА_7 фактично проживає в АДРЕСА_4 і має такий склад сім`ї: ОСОБА_12 цивільна дружина, ОСОБА_13 падчерка, 2018 року народження.

Із характеристики № 97 від 6 травня 2019 року, складеної сільським головою Білецької сільської ради на ОСОБА_7 вбачається, що він тимчасово не працює.

Отже, вказані обставини спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, на які суд правильно послався у вироку та взяв до уваги при призначенні останньому покарання.

Підстав для зміни вироку Старокостянтинівського районного суду від 9 вересня 2019 року та призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі за ч. 2 ст. 289 КК України на мінімальний строк та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, як того просить захисник ОСОБА_9 у апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4