Провадження № 11-кп/824/2983/2019 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шостка, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, -

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за наступних обставин
08 липня 2019 року, приблизно о 19 год. 55 хв. ОСОБА_6 перебуваючи у гіпермаркеті «Ашан», який розташований по проспекту С.Бендери, 15-А в м. Києві реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно взяв із торгівельних стелажів товар, що належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» загальною вартістю 505 грн. 22 коп., який поклав до сумки, яку мав при собі, після чого направився до виходу не розрахувавшись за товар, вийшов за лінію кас, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівником охорони вказаного гіпермаркету.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та його особі, внаслідок суворості, просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року змінити та призначити йому покарання у виді штрафу.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при призначені покарання не в повній мірі було враховано дані про його особу, а саме, те що він раніше не судимий, співпрацював зі слідством, щиро розкаявся, має на утриманні двох малолітніх дітей, його характеристику за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Вказує, що офіційно отримує щомісячну компенсаційну виплату по догляду за своїм дідусем інвалідом другої світової війни та має в користуванні власний автомобіль, а тому зможе сплатити штраф.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття та наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено. Також, судом першої інстанції враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває та призначив покарання у виді громадських робіт, в межах, установлених санкцією ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, з яким колегія суддів погоджується.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі було враховано дані про його особу,то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції врахував всі обставини, які відповідно до ст. 65 КК України впливають на визначення виду та розміру покарання, у тому числі і ті, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку обвинуваченим ОСОБА_6 до апеляційного суду не надано, а наявність у обвинуваченого автомобіля та виплат по догляду за дідусем, не є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також не є підставами для зміни вироку і призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, як про це ставить питання обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу суворості призначеного судом покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4