Справа № 204/2269/19
Провадження № 1-в/204/475/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

за участю представника установи: ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, справу за клопотаннями засудженого ОСОБА_7 , 1971 року народження, щодо зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України, про умовно-дострокове звільнення від покарання, -

В С Т А Н О В И В:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшли клопотання засудженого ОСОБА_6 , який перебуває у ДУ «ДУВП№4» щодо зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України, про умовно-дострокове звільнення від покарання. В клопотанні №1 просив перерахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 17.04.1995 року по 04.03.2001 року, враховуючи рішення Верховного суду України №663/537/17 від 29.08.2018 року. У клопотанні №2 зазначив, що вироком суду він засуджений до довічного позбавлення волі. На теперішній час відбув 28 років. Подальше своє тримання під вартою вважає таким, що порушує ст.3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини з наступних підстав. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 12.03.2019 року у справі «Пєтухов проти України №2 (справа №41216/13)», відповідно до якого довічне позбавлення волі у тому вигляді, що існує в Україні, явне по своїй суті жорстоке поводження, відповідно, його застосування суперечить нормам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; дія статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ», згідно якої, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права; застосування ст. 27 Віденської конвенції «Про право міжнародних договорів», згідно якої норми міжнародного права мають вищу юридичну силу ніж національне законодавство, а країни не можуть посилатись у невиконанні міжнародних договорів на норми національного права. Відповідно, після прийняття рішення ЄСПЛ «Пєтухов проти України-2», застосування довічного позбавлення волі до нього суперечить нормам міжнародного права і не може застосовуватись. Просив умовно-достроково звільненими його від подальшого відбуття покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав свої клопотання, просив задовольнити.
В судовому засіданні захисник підтримав засудженого ОСОБА_6 , просив задовольнити його клопотання.
Прокурор заперечував щодо розгляду вказаних клопотань.
Представник ДУ «ДУВП №4» ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань №1, а до ДУ «ДУВП№4» етапований відповідно до ухвали суду у зв`язку із розглядом його заяв.
Вивчивши клопотання, вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів с особової справи засудженого та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 вироком Дніпропетровського обласного суду від 30 грудня 1998 року засуджений за ст. 93 п. «з», ст.17- 140 ч. 2, ст.140 ч.2 КК України, на підставі ч.3 ст.42 КК України до виключної міри покарання розстрілу, з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Верховного Суду України від 09 березня 1999 року, вирок Дніпропетровського апеляційного суд від 30 рудня 1998 року стосовно ОСОБА_6 в порядку ст.363 КПК України змінений. Виключено з вироку рішення про призначення за п. «з» ст.93 КК України додаткового покарання у вигляді конфіскації майна і вважати його засудженим за цим законом та за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.17,140 ч.2, 140 ч.2, 142 ч.2 на підставі ст.41 ч.1 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, а на підставі ст.42 ч.3 КК України до виключної міри покарання-розстрілу з конфіскацією всього майна. Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 27 липня 2000 року, покарання у вигляді смертної кари розстрілу, замінили на довічне позбавлення волі.
Згідно ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року, ОСОБА_6 , 1971 року народження, який відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань №1 етапували до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4», для подальшої його доставки у судове засідання до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги за заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КВК України органами виконання покарань є: Державний департамент України з питань виконання покарань, його територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція. 2. Установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії). 3. Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі - виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі - виправні колонії). 4. Виправні колонії поділяються на колонії мінімального, середнього і максимального рівнів безпеки. 5. Виправні колонії мінімального рівня безпеки поділяються на колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання і колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання. 6. У межах, визначених цим Кодексом та законами України, виконання кримінальних покарань також здійснюють Державна виконавча служба, військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон. 7. Територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція, арештні доми, виправні центри, виправні та виховні колонії організовуються і ліквідуються Державним департаментом України з питань виконання покарань, а військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон - Міністерством оборони України.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 150 КВК України, засуджені до довічного позбавлення волі відбувають покарання: чоловіки - у секторах максимального рівня безпеки виправних колоній середнього рівня безпеки та виправних колоніях максимального рівня безпеки.
Таким чином, судом встановлено, що засуджений відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань №1 і на даний час тимчасово прибув до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» для участі в розгляді апеляційної скарги за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами.
З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_6 не відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, суд позбавлений можливості розглянути по суті його клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81,82 КК України, КВК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_7 , 1971 року народження, щодо зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України, про умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_6 право звернутися з даними клопотаннями до належного суду.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1