ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1571/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №641/391/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 302 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000377 від 12.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст.302 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000377 від 12.04.2018 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст.302 КК України, для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на те, що згідно обвинувального акту дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України, а саме створення та утримання місць розпусти, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з метою наживи.
При цьому, в обвинувальному акті прокурором, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, допущено недопустиму натуралізацію опису злочину проти моральності. Крім того, в обвинувальному акті містяться невідповідності в формулюванні обвинувачення кожній з обвинувачених, формулюванню обвинувачення, пред`явленого обопільно обом обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що порушує право обвинувачених на захист та в подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення та виконати вимоги, передбачені ст. 348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в межах встановлених строків.

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані факти є підставою для повернення прокурору обвинувального акту, в порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК України, як такого, що не відповідає вимогам КПК України.

Не погодившись з рішенням суду, прокурором подана апеляційна скарга, у якій він просить скасувати ухвалу, направити кримінальне провадження у суд першої інстанції на новий судовий розгляд. При цьому вказав, що ухвала суду є необґрунтованою, судом допущено істотні порушення кримінального процесуального закону. Вважає, що обвинувальний акт відповідає положенням ст. 291 КПК України, в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.
Крім того, на думку прокурора, в обвинувальному акті, складеному стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відсутня недопустима натуралізація, оскільки у ньому використовуються медичні, наукові, а також теоретичні терміни та поняття, використання яких не заборонено у діловій українській мові.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Керуючись вимогами ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, в якій передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, відповідно до аналізу діючого кримінально-процесуального законодавства у підготовчому судовому засіданні суд має право приймати рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим, чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Тобто, зі змісту вищенаведених норм випливає, що обвинувальний акт є процесуальним документом, що оголошується публічно, а тому обставини вчиненого злочину описані в ньому не повинні містити відверту натуралізацію подій, що принижує гідність як потерпілої особи так і самого обвинуваченого.

Під час підготовчого судового засідання, в рамках даного кримінального провадження, судом першої інстанції було встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Як вбачається із змісту обвинувального акту фактичні обставини та саме формулювання обвинувачення містять в собі надлишковий та недопустимий натуралізм в описанні способу вчинення інкримінованого злочину з його надмірною деталізацією.

Наведені вище обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, через недопустиму відверту деталізацію опису способу вчинення злочину.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з викладених в ухвалі суду підстав, а доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

Тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді: