Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/474/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді- ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002939 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2019 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючий, із середньою освітою, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, 2014 року народження, раніше судимий:
- 07.06.2002 року Ленінським р/с м. Кіровограда за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнився 31.10.2009 умовно-достроково на 3 місяця 12 днів;
- 23.10.2012 року Ленінським р/с м. Кіровограда за ч.1, ч.2 ст.289, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 10.01.2013 року, вказаний вирок скасовано, ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.289, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, за наступних обставин.
16.04.2019 р. близько 21:00 год., точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував за місцем свого проживання в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в половині домоволодіння своєї матері.
В ході спільного вживання алкогольних напоїв, на побутовому ґрунті у ОСОБА_8 виникла сварка зі своєю матір`ю ОСОБА_9 .
В ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останньою, у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Перебуваючи в приміщенні вище вказаного будинку, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 , яка в цей час знаходилася на ліжку, в горизонтальному положенні лежачи на спині та прикладаючи значної сили, наніс останній численні удари кулаками в область тулуба та голови, в результаті чого у потерпілої згідно висновку експерта №377 від 19.05.2019 року утворились тілесні ушкодження у вигляді:
закритої тупої травма грудної клітини: множинні переломи ребер (праворуч 2, 3, 4 ребра по середній ключичній лінії, 5, 6, 7, 8 ребра по передній під пахвинній і близько хребцевій лініям, 9,10 ребра по середній під пахвинній і лопатковій лініям; переломи ребер зліва 5, 6, 7 ребра по задній під пахвинній лінії, 8-10 ребро по лінії лопатки) з пошкодженням пристінкової плеври, крововиливи в навколишні м`які тканини, синець області верхнього внутрішнього квадранта правої молочної залози (1), синець (1) верхньої третини грудної клітини зліва, з переходом на середню третину по передній поверхні;
закрита тупа травма органів заочеревинного простору: обширні крововиливи в м`які тканини заочеревинного простору, крововиливи в області воріт з переходом на нижній полюс лівої нирки;
садно (1) зовнішнього кута правого ока з переходом на лобову, скроневу і виличну області, синця (1) середньої і нижньої третини лівої вушної раковини, з поширенням на козелок і завушну область, два (2) синця на тилу лівої кисті неправильної овальної форми , розміром 1,0?0,8 см. і 1,5?0,7 см., дві (2) садна шкіри правого коліна.
Вказані тілесні ушкодження утворились в результаті локальних травматичних контактів з тупим об`єктом (об`єктами), форма і індивідуальні особливості якого в пошкодженнях не відобразились. Тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітини з множинними переломами ребер і пошкодженням плеври перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті і у живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в своєму клінічному перебігу.
Смерть ОСОБА_9 настала в результаті закритої тупої травми грудної клітини з множинними переломами ребер і пошкодженням плеври, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку, що підтверджується даними судово медичної експертизи трупа і судово-гістологічної експертизи.
Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень померла.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність його вини, фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання.

Зазначає, що він, як захисник так і його підзахисний не згодні з даним вироком суду через його суворість, оскільки на переконання сторони захисту, ОСОБА_8 призначено занадто суворе покарання.

На думку захисника, оскільки ОСОБА_8 свою вину визнав в скоєному ним злочині, сприяв слідству, щиро розкаявся, цивільний позов потерпілою не заявлявся, тому даний вирок є не справедливим в частині призначеного покарання, а тому просить вирок змінити та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Заслухавши суддю доповідача, думку захисника, обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які судом першої інстанції досліджені у повному обсязі, та є такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Їх належність та допустимість у колегії суддів сумнівів не викликає. Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та не заперечує фактичні обставини справи.
Враховуючи, що ніким із учасників провадження доведеність вини обвинуваченого не оспорюється, тому колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги і вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиеннні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, за що його засуджено судом першої інстанції, а кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 121 КК України правильною.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 , покарання, суд першої інстанції відповідно до положень ст. 65 КК України, належним чином врахував як тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, так обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, у тому числі й обставини, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник, а саме, що ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Обвинувачений ОСОБА_8 в 1994 році звертався на консультацію до лікаря психіатра з приводу розладу особистості, рекомендовано обстеження в умовах військового госпіталю, знаходився під наглядом з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з 2002 року, знятий з під нагляду в 2007 році, згідно з висновком судово-психіатричного експерта №197 від 04.06.2019 року, ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний момент не страждає психічним захворюванням. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Відмічена аномалія характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості, не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України, застосування заходів медичного характеру не потребує, осудний, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2014 року, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочин проти життя та здоров`я особи, а також суд першої інстанції врахував позицію потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , яка просила призначити обвинуваченому ОСОБА_8 максимальний строк покарання за вчинений злочин.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції визнано вчинення особи в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, та належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також і наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а тому повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в місцях позбавлення волі, і що достатнім буде призначення йому покарання, за санкцією ч.2 ст. 121 КК України, ближче до максимальної межі.
Врахувавши вищенаведене, конкретні обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого рішення призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції статті ч.2 ст.121 КК України, ближче до максимального.
Так, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за злочин проти життя та здоров`я особи, вчинив новий злочин проти життя та здоров`я особи, що свідчить, про те, що останній висновків після відбуття покарання не зробив. Крім того, має дві незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив дане правопорушення в стані алкогольного сп`яніння відносно своєї матері, яка є особою похилого віку, крім того, потерпіла наполягала на призначенні максимального строку позбавлення волі.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вид та термін призначеного покарання є виваженим і відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення та його особі, а також буде необхідним і достатнім для його виправлення, та слугуватиме попередженню вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника, про те що районний суд не надав належної оцінки при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , обставинам встановленим у кримінальному провадженні. Також є безпідставними і ті доводи захисника, що судом не враховано те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, цивільний позов потерпілою не заявлявся, оскільки як видно з вироку суду, районним судом у повній мірі враховано, як особу винного, так і наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, про що зазначено вище.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що при призначенні покарання судом не враховано сприяння обвинуваченим розкриттю злочину, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

В ході розгляду кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що в наданому до суду першої інстанції прокурором обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002939 від 17 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , відомості про сприяння ОСОБА_8 у розкритті злочину органом досудового розслідування не зазначено, що свідчить, про відсутність в діях обвинуваченого такої пом`якшуючої покарання обставини.

Судом першої інстанції та апеляційним судом, не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_8 злочину, та дають підстави пом`якшити призначене йому покарання, не зазначено вказаних обставин і в поданій апеляційній скарзі захисника.
При цьому, колегія суддів зауважує, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Однак, сторона захисту не надала колегії суддів доказів, які б свідчили про явну несправедливість призначеного ОСОБА_8 покарання через його м`якість, про що захисник зазначав в апеляційній скарзі.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника, а відповідно і підстави для зміни вироку суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів істотних порушень процесуального закону під час досудового та судового слідства по справі, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2019 року, стосовно ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2