Справа №198/622/19
Провадження №1-кп/0198/65/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.19

року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000156 внесене в ЄРДР 10.07.2019 року за звинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м.Донецьк, мешкає по АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

03 липня 2019 року о 18:00 годин ОСОБА_5 прибув на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_2 до раніше йому знайомого ОСОБА_4 , який мешкав за зазначеною адресою, де побачив громадянина ОСОБА_6 .

О 18:15 згаданого дня, в той час коли ОСОБА_6 підійшов безпосередньо до будинку, ОСОБА_5 помітив на лавці телефон мобільний марки «Nokia model: 206», вартістю 500 гривень, що належав потерпілому ОСОБА_4 . ОСОБА_5 реалізуючи виникший умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння злочином шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю дієвого нагляду за майном, взяв на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 з лавки мобільний телефон та таємно, з корисливих мотивів його викрав.

З майном здобутим злочинним шляхом місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши злочином потерпілому ОСОБА_4 шкоду на суму 500 гривень.

Кримінальне правопорушення підлягає кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та підтвердив ту обставину, що 03.07.2019 року перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_4 , побачив на лавці телефон мобільний, який таємно взяв та приніс за місцем свого мешкання. Через декілька днів це майно повернув потерпілому.

Час, місце, мотив вчинення злочину, вартість, індивідуальні ознаки викраденого майна, інші обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, ОСОБА_5 не спростовував.

Учасники судового провадження не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, викладених вище, їх не оспорювали, правильно розуміючи при цьому зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження не виникає.

Зізнавальні свідчення ОСОБА_5 суд знаходить такими, що відповідають об`єктивним обставинам, вони надані послідовно, несуперечливо, добровільно. Суд вважає їх допустимими. Сумнівів у правдивості показів ОСОБА_5 у суду не виникає.

Беручи до уваги викладене, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням позитивної думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, оскільки вони ніким не оспорюються.

З урахуванням зазначеного вище суд вважає, що вина ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) доведена. Скоєне ОСОБА_5 підлягає кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України.

Обираючи покарання для ОСОБА_5 суд, згідно зі ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 скоїв злочин, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. За відсутності обтяжуючих покарання обставин, пом`якшуючими суд для ОСОБА_5 визнав щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 є суб`єктом злочину. Підстави вважати вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення у стані неосудності відсутні.

Грунтуючись на завданні Кримінального кодексу України, меті та загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.ст. 1, 50, 65 КК України, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд призначає покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт, оскільки приходить до переконання, що саме таке покарання буде не тільки карою, а також сприятиме виправленню ОСОБА_5 та попередженню вчинення ним і іншими особами нових злочинів.

Цивільний позов по справі не поданий.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому за ч.1 ст.185 КК України обвинуваченні.

ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України призначити покарання у виді у виді громадських робіт на строк сто годин.

Запобіжний захід не обрано.

Цивільний позов не подано.

Речовий доказ - телефон мобільний марки «Nokia model: 206», залишити потерпілому ОСОБА_4 , як власнику.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави або на користь потерпілого, відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1