Справа № 128/1236/19
УХВАЛА
іменем України

03 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представників установи виконання покарань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, раніше судимого:
1)09.11.2006 Ясиноватським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 28.02.2011 по відбуттю строку покарання;
2)05.09.2012 Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 01.10.2014 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 7 місяців 25 днів;
3)30.03.2017 Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
4)30.06.2017 Козятинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;
5)09.01.2018 Сватівським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 21.03.2018 вирок в частині призначення покарання змінено, вважається засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі.
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області 11.05.2019 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, в якій він просить замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, оскільки він має хороші стосунки з адміністрацією установи, порушень немає, працює неофіційно вулканізатором та виконує інші роботи.

Під час розгляду даної заяви в режимі відеоконференції ОСОБА_7 виявив бажання брати безпосередню участь в судовому засіданні та проти здійснення дистанційного судового провадження заперечував, у зв`язку із чим, на підставі ч. 2 ст. 336 КПК України, засудженого ОСОБА_7 етаповано з місця відбування покарання Стрижавської ВК (№81) до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», для подальшої доставки його в судове засідання до Вінницького районного суду Вінницької області.

В судовому засіданні під час розгляду заяви по суті ОСОБА_7 підтримав свою заяву та просив її задовольнити, а саме замінити залишок невідбутого ним покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі. Суду пояснив, що став на шлях виправлення, має 4 заохочення, на даний час не допускає порушення режиму відбування покарання, останнє дисциплінарне стягнення було застосовано до нього в грудні 2018 року, та дисциплінарні стягнення застосовані до нього безпідставно. Працював в установі асенізатором неофіційно, заробітної плати не отримував, трудовий договір з ним не укладався, хоча був зайнятий відповідними роботами кожного дня та мав відповідний жетон, що підтверджує його допуск до робіт на всій території установи. Вважає, що виконані ним роботи в установі за час відбування покарання свідчать про його виправлення, у вчинених злочинах розкаюється.

Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив заяву засудженого задовольнити, врахувавши, що ОСОБА_7 працював в установі асенізатором, що є важкою роботою та зауважень до його роботи не було, дисциплінарні стягнення погашені та він має 4 заохочення, на даний час відбув 1/2 частину строку покарання та його поведінка свідчить про наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволені заяви засудженого, оскільки вважає її передчасною, так як засуджений за формальними ознаками підлягає застосуванню статті 82 КК України лише з 24.07.2019, та враховуючи неодноразові судимості засудженого та його поведінку під час відбування покарання, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 остаточно став на шлях виправлення.

Представники установи відбуття покарання в судовому засіданні при вирішенні заяви засудженого ОСОБА_7 поклалися на розсуд суду, пояснили, що за час відбування покарання засуджений має 4 заохочення, мав 3 дисциплінарні стягнення, та вони на даний час погашені, офіційно не працевлаштований в установі, але брав активну участь в роботах по благоустрою установи, виконував роботи помічника асенізатора за дорученням та під наглядом адміністрації установи. ОСОБА_7 не міг бути працевлаштований в установі офіційно, оскільки в нього був відсутній паспорт, який надійшов до установи вже після етапування засудженого для розгляду даної заяви.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію захисника, прокурора та представників установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_7 , суд приходить до наступного висновку.
На даний час ОСОБА_7 є засудженим вироком від 09.01.2018 Сватівського районного суду Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 21.03.2018 вирок в частині призначення покарання змінено, вважається засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано засудженому строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою у строк покарання з 08.12.2016 по 04.05.2017 та з 04.06.2017 по 20.06.2017, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 по 21.03.2018, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Початок строку засудженому ОСОБА_7 рахується з 21.03.2018, кінець строку 24.07.2022.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 , наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.12.2016. Під час утримання в ДУ «УВП (№ 6)» м. Бахмут до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. Під час утримання в ДУ «УВП (№ 1)» м. Вінниця 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. В ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» прибув 21.08.2017, де за час відбування покарання характеризується посередньо, 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, 4 рази заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний та ввічливий з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, використовує їх тільки за призначенням, намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Бере участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю.

Згідно з характеристикою, на виробництві установи не працевлаштований, однак бере активну участь у роботах по благоустрою установи.

З наданої суду копії посвідчення особи ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_7 працює асенізатором згідно наказу від 27.11.2018.

Згідно з характеристикою, за вироком суду з ОСОБА_7 підлягають до стягнення процесуальні витрати у розмірі 2 287,76 грн., які за його поясненням не можуть бути виконанні в зв`язку з відсутністю оплати його роботи в установі відбування покарання.

02.08.2018 комісією установи було відмовлено в переведені до дільниці соціальної реабілітації, як особі, що не стає на шлях виправлення.

Під дію ст. 82 КК України заміні невідбутої частини покарання більш м`яким за формальними ознаками підлягає по відбуттю 1/2 частини строку покарання 24.07.2019.

Під дію ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню за формальними ознаками підлягає по відбуттю 2/3 частини строку покарання 24.07.2020.

Згідно з положеннями, викладеними в ч. ч. 1, 3 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п. 2 ч. 4ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних, в тому числі корисливих, злочинів, в 2014 році був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, але після цього належних висновків не зробив та продовжував вчиняти злочини. Перебуваючи в місцях позбавлення волі, з 08.12.2016 отримав 3 дисциплінарних стягнення, та 4 заохочення, з яких 3 подяки та одне дострокове зняття раніше накладеного адміністративного стягнення. Останнє стягнення було накладено на ОСОБА_7 18.12.2018.
Оцінюючи поведінку ОСОБА_7 , суд звертає увагу, що ним допускалися порушення порядку відбування покарання не зважаючи на наявність заохочень, оскільки маючи три заохочення він допустив перебування у стані алкогольного сп`яніння, за що 18.12.2018 до нього було застосовано дисциплінарне стягнення. Та з моменту накладення останнього дисциплінарного стягнення до засудженого ОСОБА_7 застосовано лише одне заохочення 10.04.2019, а дисциплінарне стягнення вважається погашеним з 19.06.2019, при цьому до суду ОСОБА_7 звернувся ще до погашення останнього дисциплінарного стягнення, що свідчить про нестабільність його поведінки та не доводить того, що він остаточно став на шлях виправлення.

Також суд враховує, що з заявою про застосування до нього ст. 82 КК України ОСОБА_7 звернувся ще до набуття такого права за формальними ознаками, тобто до відбуття 1/2 частини призначеного покарання (з урахуванням заліку за ч. 5 ст. 72 КК України).

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого. При цьому, суд враховує те, що відбування покарання у виді обмеження волі, передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.

Вирішуючи питання про заміну ОСОБА_7 покарання на більш м`яке, суд враховує неодноразові судимості ОСОБА_7 , тяжкість вчиненого ним злочину, його поведінку під час відбування покарання, а також що він вважається таким, що не має дисциплінарних стягнень лише з 19.06.2019. Та хоча на даний час засуджений відбув 1/2 частину покарання, суд вважає, що сам факт належної поведінки протягом останнього часу під час відбування покарання та належне виконання дорученої роботи не є безумовною передумовою заміни покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

Тому, суд приходить до переконання, що застосування до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно положень ст. 82 КК України, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин та виконання мети кримінального покарання, визначеної в ч. 2 ст. 50 КК України.

Таким чином, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_7 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах обмеження волі. За вказаних обставин, суд вважає передчасним вирішення питання про заміну невідбутої засудженим частини покарання більш м`яким покаранням.

Виходячи з вищевикладеного, у задоволені заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: