Провадження №1-кп/761/289/2019
В И Р О К
іменем України

19 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва, кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Углище Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Углище Рівненського району Рівненської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за наступних обставин.

Так, відповідно до Наказу № 101п від 25 вересня 2007 року ОСОБА_10 прийнятий на посаду завідуючого відділу кадрів ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України».

Згідно із посадовою інструкцією начальника відділу кадрів ДУ «Інституту травматології та ортопедії НАМН України» ОСОБА_10 мав наступні завдання та обов`язки:

- очолювати роботу із забезпечення інституту кадрами необхідних спеціальностей і кваліфікацій;

- брати участь у складанні спільного з адміністрацією штатного розкладу інституту;

- приймати трудящих з питань наймання, переведення, переміщення і звільнення;

- контролювати розстановку і правильне використання працівників у підрозділах;

- забезпечувати прийом і розстановку молодих спеціалістів, відповідно до отриманих у навчальному закладі професій і спеціальностей, спільно з керівниками підрозділів здійснювати проведення їх стажування;

- організовувати своєчасне оформлення прийому, проведення і звільнення працівників, відповідно до трудового законодавства і наказів директора;

- контролювати своєчасне оформлення трудових книжок новоприйнятих працівників, які раніше не мали трудової діяльності;

- контролювати внесення запису у трудові книжки про прийом, переведення, звільнення і заохочення працівників;

- організовувати облік особового складу, видачу довідок по теперішню і попередню трудову діяльність працівників, підготовку матеріалів для представлення працівників до заохочень;

- забезпечувати збереження трудових книжок і особових справ працівників;

- організовувати перевірку стану роботи з кадрами у підрозділах інституту, аналізувати причини плинності кадрів, втрат робочого часу, а також здійснювати контроль за станом трудової дисципліни;

- організовувати табельний облік, контроль, складання графіків відпусток.

Таким чином, ОСОБА_10 , перебуваючи з 25.09.2007 року на посаді начальника відділу ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, тобто являвся службовою особою.

Окрім цього в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», відповідно до Наказу № 5-л від 04.01.2005 року на посаді завідувача науково-практичного центру заготівлі та збереження трупних тканин з 10.01.2005 року перебувала сестра ОСОБА_10 ОСОБА_11 , яка додатково мала сумісництво 0,5 ставки посади лікаря-хірурга дитячого того ж центру.

Відповідно до Табелю обліку використання робочого часу і підрахунку заробітку ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» станом на січень 2012 року, фактично відпрацьований час роботи за основною посадою ОСОБА_11 складав 6 годин на день (з 09:00 по 15:00), а за сумісництвом 3 години на день (з 15:00 по 18:00), що відповідно до діючого трудового законодавства було максимальною нормою, виходячи з наступного:

Так, загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, що встановлено Постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03 квітня 1993 року № 245 і Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43.

Відповідно до ст. 51 КЗпП для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці встановлюється скорочена тривалість робочого часу не більше як 36 годин на тиждень. Крім того, законодавством встановлюється скорочена тривалість робочого часу для окремих категорій працівників (учителів, лікарів та інших).

Відповідно до ст. 57 КЗпП час початку і закінчення щоденної роботи передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Відповідно до Наказу МОЗ України № 319 від 25.05.2006 року «Про затвердження норм робочого часу для працівників закладів та установ охорони здоров`я» для працівників, які працюють у закладах (структурних підрозділах) і на посадах у шкідливих умовах праці, установлюється скорочена тривалість робочого тижня відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 163 «Про затвердження Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня», на підставі роботи атестації робочих місць, порядок проведення якої затверджено Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Правила внутрішнього трудового розпорядку ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», затверджені загальними зборами трудового колективу інституту (протокол № 2 від 28.02.2006 року) для відділу патоморфології, рентген відділу, лабораторії мікробіології і хіміотерапії, центру по збору та збереженню біологічних тканин, встановлена тривалість робочого часу 6 годин: початок робочого часу 09:00, закінчення роботи 15:00, без перерви.

Таким чином, тижнева норма робочого часу ОСОБА_11 за основною посадою складала 30 годин. Робота за сумісництвом не могла перевищувати половини норми робочого часу, тобто 15 годин на тиждень (3 години на день), що і використовувалось нею в повному обсязі.

Не дивлячись на це, ОСОБА_11 маючи умисел отримувати додатковий дохід, порушуючи законодавство України про працю, а саме, граничні норми робочого часу, влаштувалася 01.04.2009 року за сумісництвом на 0,5 ставки посади лікаря хірурга дитячого в ДУ «Український медичний центр спортивної медицини МОЗ України».

Приблизно в першій половині січня 2012 року, ОСОБА_11 з метою продовження своєї роботи за сумісництвом в ДУ «Український медичний центр спортивної медицини МОЗ України» звернулася до свого брата ОСОБА_10 з проханням надати їй довідку з основного місця роботи без зазначення відомостей про наявність сумісництва і використання робочого часу з 15:00 по 18:00.

ОСОБА_10 , будучи службовою особою та будучи обізнаним в працевлаштуванні ОСОБА_11 на 1,5 ставки з використанням робочого часу в повному обсязі, погодився на виготовлення довідки з місця роботи та внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, з метою укриття факту наявності у ОСОБА_11 роботи за сумісництвом на посаді лікаря хірурга дитячого з графіком роботи з 15:00 по 18:00.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення службового підроблення, 12 січня 2012 року ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні ДУ «Інституту травматології та ортопедії НАМН України», що за адресою: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 27 вніс до офіційного документу Довідки з місця роботи, завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_11 працює в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» на посаді завідуючої науково-практичним центром заготівлі та збереження біологічних тканин лікаря дитячого хірурга вищої категорії за графіком з понеділка по п`ятницю, робочий день з 09:00 до 15:00.

В подальшому ОСОБА_10 підписав виготовлений документ, не маючи на те повноважень, засвідчив свій підпис основною печаткою з логотипом Державна установа «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України», ідентифікаційний код 020112007 та не зареєструвавши його у встановленому законом порядку, присвоїв йому реєстраційний № 14-К, надавши таким чином документу офіційного змісту, після чого передав його ОСОБА_11 , для подальшого використання.

Згідно висновку експерта № 322/тдд від 21.03.2016 року підпис в довідці ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 12.01.2012 року № 14-К, виданої ОСОБА_11 , виконаний ОСОБА_10 .

З огляду на наведене ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у службовому підробленні, шляхом внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, за наступних обставин.

Так, в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» відповідно до Наказу № 5-л від 04.01.2005 року на посаді завідувача науково-практичного центру заготівлі та збереження трупних тканин з 10.01.2005 року перебувала ОСОБА_11 , яка додатково мала сумісництво 0,5 ставки посади лікаря-хірурга дитячого того ж центру.

Окрім цього в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» відповідно до Наказу № 101п від 25.09.2007 року на посаді завідуючого відділу кадрів ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» з 25.09.2007 року перебував брат ОСОБА_11 ОСОБА_10 , який постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, тобто являвся службовою особою.

Відповідно до Табелю обліку використання робочого часу і підрахунку заробітку ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» станом на січень 2012 року, фактично відпрацьований час роботи за основною посадою ОСОБА_11 складав 6 годин на день (з 09:00 по 15:00). А за сумісництвом 3 години на день (з 15:00 по 18:00), що відповідно до діючого трудового законодавства було максимальною нормою виходячи з наступного:

Так, загальна вартість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, що встановлено Постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03 квітня 1993 року № 245 і Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43.

Відповідно до ст. 51 КЗпП для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці встановлюється скорочена тривалість часу не більше як 36 годин на тиждень. Крім того, законодавством встановлюється скорочена тривалість робочого часу для окремих категорій працівників (учителів, лікарів та інших).

Відповідно до ст. 57 КЗпП час початку і закінчення щоденної роботи передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Відповідно до Наказу МОЗ України № 319 від 25.05.2006 року «Про затвердження норм робочого часу для працівників закладів та установ охорони здоров`я» для працівників, які працюють у закладах (структурних підрозділах) і на посадах у шкідливих умовах праці, установлюється скорочена тривалість робочого тижня, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 163 «Про затвердження Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня», на підставі роботи атестації робочих місць, порядок проведення якої затверджено Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Правила внутрішнього трудового розпорядку ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», затверджені загальними зборами трудового колективу інституту (протокол № 2 від 28.02.2006 року) для відділу патоморфології, рентген відділу, лабораторії мікробіології і хіміотерапії, центру по збору та збереженню біологічних тканин, встановлена тривалість робочого часу 6 годин: початок робочого часу 09:00, закінчення роботи 15:00, без перерви.

Таким чином, тижнева норма робочого часу ОСОБА_11 за основною посадою складала 30 годин. Робота за сумісництвом не могла перевищувати половини норми робочого часу, тобто 15 годин на тиждень (3 години на день), що і використовувалось нею в повному обсязі.

Не дивлячись на це, ОСОБА_11 маючи умисел отримувати додатковий дохід, порушуючи законодавство України про працю, а саме граничні норми робочого часу, влаштувалася 01.04.2009 року за сумісництвом на 0,5 ставки посади лікаря хірурга дитячого в ДУ «Український медичний центр спортивної медицини МОЗ України».

Приблизно в першій половині січня 2012 року, ОСОБА_11 з метою продовження своєї роботи за сумісництвом в ДУ «Український медичний центр спортивної медицини МОЗ України» звернулася до свого брата ОСОБА_10 з проханням надати їй довідку з основного місця роботи, та не зазначати відомостей про наявність сумісництва і використання робочого часу з 15:00 по 18:00, вказавши неправдиві відомості, щодо лише основного робочого місця та графіку роботи з 09:00 до 15:00.

ОСОБА_10 , будучи службовою особою та будучи обізнаним в працевлаштуванні ОСОБА_11 на 1,5 ставки з використанням робочого часу в повному обсязі, погодився на виготовлення довідки з місця роботи та внесення до неї зазначених ОСОБА_11 завідомо неправдивих відомостей, з метою укриття факту наявності у неї роботи за сумісництвом на посаді лікаря хірурга дитячого з графіком роботи з 15:00 по 18:00.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення службового підроблення, 12 січня 2012 року ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні ДУ «Інституту травматології та ортопедії НАМН України», що за адресою: м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, 27 вніс до офіційного документу Довідки з місця роботи, завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_11 працює в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» на посаді завідуючої науково-практичним центром заготівлі та збереження біологічних тканин лікаря дитячого хірурга вищої категорії за графіком з понеділка по п`ятницю, робочий день з 09:00 до 15:00.

В подальшому ОСОБА_10 підписав виготовлений документ, не маючи на те повноважень, засвідчив свій підпис основною печаткою з логотипом Державна установа «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України», ідентифікаційний код 020112007 та не зареєструвавши його у встановленому законом порядку, присвоїв йому реєстраційний № 14-К, надавши таким чином документу офіційного змісту, після чого передав його ОСОБА_11 для подальшого використання.

Згідно висновку експерта № 322/тдд від 21.03.2016 року підпис в довідці ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 12.01.2012 року № 14-К, виданої ОСОБА_11 , виконаний ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_11 приблизно в середині січня 2012 року, перебуваючи в приміщенні ДУ «Український медичний центр спортивної медицини МОЗ України», що за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 6, достовірно знаючи, що Довідка № 14-К від 12.01.2012 року містить відомості, які не відповідають дійсності, а саме з внесеними в неї неправдивими даними, щодо графіку роботи та посади в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», надала її до відділу кадрів, тим самим використала завідомо підроблений документ.

З огляду на наведене ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що вона своїми умисними діями сприяла службовому підробленню, шляхом внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України.

Також ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що вона своїми умисними діями, що полягають у використанні завідомо підробленого документу, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та просив суд ухвалити виправдувальний вирок, надавши суду показання про те, що він дійсно працював в "Інституті травматології та ортопедії НАМН України" з 1974 року по лютий 2015 року, обіймаючи в певний період посаду начальника відділу кадрів, а його сестра ОСОБА_11 - лікар хірург вищого розряду, займала посаду завідувача науково-практичного центру. ОСОБА_11 десять років працювала рядовим лікарем, а з 2005 року вона була призначена на посаду хірурга і по документах займала одну посаду. Інколи були окремі періоди, коли його сестра займала дві посади за сумісництвом. Його сестра працювала на посаді дитячого лікаря лише у певний, визначений період часу. Взагалі подвійна посада існувала завжди та у багатьох лікарів Інституту.

ОСОБА_10 відзначив, що згідно функціональних обов`язків він постійно збирав дані, хто та в який період з працівників йшов у відпустку. Такі дані зберігались у нього. Довідки відділу кадрів міг видавати будь-який співробітник кадрової служби.

Також, обвинувачений зазначив, що він не мав права відмовити у видачі довідки про відпустку своїй сестрі ОСОБА_11 . При цьому він не зобов`язаний зазначати наявність у працівника роботи за сумісництвом. У довідці зазначається лише, що конкретна особа працює на відповідній посаді та має право на відпустку у певний період часу. Будь-який законодавчий акт не зобов`язує у довідці зазначати інформацію про те, що особа працює за сумісництвом. ОСОБА_11 звернулась з проханням про видачу довідки, він їй видав довідку, у якій всі відомості відповідали дійсності. ОСОБА_11 пішла потім ставити печатку на довідку до іншого кабінету. Печатку мала право ставити лише інспектор відділу кадрів ОСОБА_12 . Безпосередньо у ОСОБА_10 не було ключа від сейфу, де зберігались печатки. Зазначені довідки підписує будь-який працівник відділу кадрів. ОСОБА_10 також зазначав, що у нього у певний час розпочалися конфліктні відносини з керівництвом Інституту, оскільки він не завжди був готовий виконувати усі розпорядження директора і завжди мав свою думку та саме ці обставини у подальшому призвели до його "цькування" з боку адміністрації та подальшого незаконного звернення директора ОСОБА_13 до органів поліції з заявою про вчинення ОСОБА_10 злочину. (т. 2, а.с. 166 170)

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та просила суд ухвалити виправдувальний вирок, при цьому надала суду показання, у яких зазначила, що на посаді завідуючого відділенням в "Інституті травматології та ортопедії НАМН України" вона працювала з 2005 року, а за категорію їй почали платити заробітну плату, починаючи з 2009 року. Її було призначено на одну посаду у 2009 році та цього ж року вона почала працювати за сумісництвом у дитячому центрі спортивної медицини. Обвинувачена ОСОБА_11 також зазначила у судовому засіданні, що вона звернулась до ОСОБА_10 про отримання довідки у загальному порядку та про будь-які привілеї вона взагалі не просила. Аналогічні довідки їй раніше постійно видавались інспектором відділу кадрів ОСОБА_12 . У цих довідках ніколи не зазначалось, що вона працює за сумісництвом. За основним місцем роботи вона працювала з 09:00 години до 15:00 години. У суботу та неділю вона працювала у морзі. Робочі години, які вона відпрацьовувала у вихідні дні, переносились на будні. Про «розкидання» годин знали всі на підприємстві, оскільки був наявний відповідний наказ керівництва багато лікарів працювали на півтори ставки. Зазначила ОСОБА_11 також, що бачила повністю аналогічні довідки, видані відділом кадрів й іншим лікарям інституту. Печатку на довідці їй поставила особисто ОСОБА_12 і вона це пам`ятає з точністю. ОСОБА_10 однозначно не ставив при ній печатки на довідці. (т. 2, а.с. 166 170)

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так на обґрунтування винуватості обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо у судовому засіданні, та містяться в:
Показаннях свідка ОСОБА_13 , який при допиті у судовому засіданні 13 листопада 2017 року зазначив, що до роботи ОСОБА_10 ніколи жодних претензій чи зауважень не виникало, але згодом він став допускати помилки та в останні роки виникали суперечки й були звичайні зауваження до роботи обвинуваченого. ОСОБА_11 працювала на пів ставки на посаді завідувача відділення та на чверть ставки, або на пів ставки на посаді дитячого хірурга.
Також, свідок ОСОБА_13 зазначив у судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_10 мав право видавати довідку про місце роботи, однак не мав права ставити саме гербову печатку «Інституту травматології та ортопедії НАМН України» на свій підпис. (т. 2, а.с. 82 91)
Показаннях свідка ОСОБА_14 , яка зазначила у судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_10 почав працювати начальником відділу кадрів «Інституту травматології та ортопедії НАМН України» приблизно з 2007 року. По роботі зі ОСОБА_10 не було жодних претензій. (т. 2, а.с. 82 91)
Показаннях свідка ОСОБА_12 , яка зазначила, що обвинувачений ОСОБА_10 начальником відділу кадрів «Інституту травматології та ортопедії НАМН України» працевлаштувався у 2007 році. Спочатку відносини були нормальні, але з часом ОСОБА_10 почав себе зверхньо поводити, казав, що він начальник та саме він вправі вирішувати всі питання, що стосуються роботи відділу кадрів.
Також, свідок зазначила, що начальник відділу кадрів мав право видавати довідки про місце роботи, однак він не мав права ставити гербову печатку на свій підпис. Ставились гербові печатки на довідках з місця роботи тільки тоді, коли була відсутня печатка відділу кадрів. Взагалі довідка за основним місцем роботи підписується Начальником відділу кадрів або головним лікарем, а на підписі начальника відділу кадрів ставиться печатка відділу кадрів.
Свідок наголосила, що гербова печатка зберігається у сейфі у відділі кадрів, згідно внутрішнього положення про канцелярію. Відповідальними за гербову печатку були вона та ОСОБА_10 . Останній особисто ставив гербові печатки де хотів на будь-яких документах. На довідках про місце роботи ставиться печатка відділу кадрів. Якщо особа працює за сумісництвом на півтори ставки, відділ кадрів не видає таку довідку в іншу організацію.
Також, свідок зазначила, що одного разу ОСОБА_10 наказав надати довідку про те, що лікар ОСОБА_11 працює тільки на одну ставку і, оскільки відділ кадрів не виконав наказ, він самостійно виготовив вказану довідку та підписав її, а потім силоміць захопивши печатку, поставив її відтиск на довідці.
ОСОБА_12 при наданні суду показань також зазначила, що ОСОБА_11 дійсно мала одну ставку завідувача відділення та пів ставки дитячого хірурга. (т. 2, а.с. 82 91)
Показаннях свідка ОСОБА_15 , яка працювала бухгалтером ДУ «Український медичний центр спортивної медицини», та у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_11 працювала у них дуже давно за сумісництвом на 0,5 ставки і звільнилась у 2014 році за власним бажанням. Свідок також зазначила, що випадків, щоб ОСОБА_11 не виходила на роботу вона не пригадує, та за якою ставкою працювала ОСОБА_11 за основним місцем роботи їй не відомо. (т. 2, а.с. 123 124)
Показаннях свідка ОСОБА_16 , яка у судовому засіданні зазначила, що з 17 вересня 2013 року вона працювала в ДУ «Український медичний центр спортивної медицини». ОСОБА_11 приносила довідки з іншого місця роботи, однак кількість ставок вона не вказувала у довідках. 03 серпня 2015 року ОСОБА_11 звільнилась за власним бажанням.
Свідок зазначила, що просила ОСОБА_11 вказати ставки, однак вона не вказала їх і відзначила, що забувала вказати кількість ставок. ОСОБА_11 вказувала кількість годин, однак вона зобов`язана була вказати кількість ставок.
Свідок зазначила, також, що ОСОБА_11 за основним місцем роботи працювала з 09:00 години до 15:00 години, що є ставкою.
ОСОБА_16 надаючи показання, наголосила, що їй невідомо про випадки невиходу ОСОБА_11 на роботу або її запізнення, ОСОБА_11 лише подавала довідки, що вона працює на повну ставку за іншим місцем роботи, що і дозоляло їй працевлаштуватись у них на 0,5 ставки. ОСОБА_11 приходила завжди в другій половині дня і працювала з 15:00 години та приносила їй довідки з основного місця роботи. Вказані довідки подавались ОСОБА_11 приблизно на протязі двох років. (т. 2, а.с. 143 145)
Також на обґрунтування висунутого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачення, прокурор посилається на долучені та безпосередньо досліджені судом фактичні дані, які містяться в:

- заяві про вчинення кримінального правопорушення від 28 квітня 2015 року Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України», в особі директора ОСОБА_17 , з приводу підробки наказу № 74-од від 26.11.2014 року про реорганізації науково-практичного центру заготівлі та збереження трупних тканин начальником відділу кадрів ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 90-91)
з підтверджуючими додатками до даної заяви, а саме:
1.Наказом про прийняття на роботу ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 92)
2.Копією Наказу № 23-о. (т. 1, а.с. 93)
3.Копією наказу № 74-од. (т. 1, а.с. 94)
4.Копією Акту від 20.02.2015 року. (т. 1, а.с. 95)
5.Копією Наказу про дисциплінарне стягнення № 67. (т. 1, а.с. 96)
6.Копією Наказу про дисциплінарне стягнення № 81. (т. 1, а.с. 97)
7. Копією протоколу засідання профкому ДУ ІТО НАМН України від 19.02.2015 року. (т. 1, а.с. 98)
8. Копією виписки з протоколу № 3 засідання профкому ППО «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 19 лютого 2015 року. (т. 1, а.с. 99)
9. Копією подання до профкому на згоду про звільнення. (т. 1, а.с. 100)
- довідці № 14-к від 12 січня 2012 року, виданій за місцем вимоги та скріпленій печаткою з логотипом ДУ "Інститут травматології та ортопедії НАМН України" за підписом начальника відділу кадрів ОСОБА_10 , виданій ОСОБА_11 , в тому, що вона дійсно працює в ДУ "Інститут травматології та ортопедії НАМН України" на посаді завідуючої науково-практичним центром заготівлі та збереження біологічних тканин - лікаря дитячого хірурга вищої категорії. Робочі дні ОСОБА_11 з понеділка по п`ятницю, робочий день з 09-00 год. до 15-00 год. Субота та неділя - вихідні дні. Щорічна відпустка ОСОБА_11 за 2011/2012 робочий рік надана з 16.01.2012 року по 15.02.2012 року. (т. 1, а.с. 174)
- протоколі отримання зразків почерку для експертизи від 19 лютого 2016 року, з додатками до нього, відповідно до якого отримано зразки рукописного тексту та підпису ОСОБА_10 , які були відібрані та поміщені до полімерного пакету типу «файл». (т. 1, а.с. 188-198)

- висновку експерта № 322/тдд від 21 березня 2016 року, відповідно до якого:

1. Підпис в довідці Державної установи «Інституту травматології та ортопедії НАМН України» від 12.01.2012 року № 14-к, виданої ОСОБА_11 виконано ОСОБА_10 .

2. Підпис в довідці Державної установи «Інституту травматології та ортопедії НАМН України» від 21.07.2014 року № 69-ко, виданої ОСОБА_11 виконано ОСОБА_10 . (т. 1, а.с. 204 209)

- журналі реєстрації довідок з місця роботи Інституту травматології та ортопедії. (т. 1, а.с. 108-110)

- довідці, виданій ОСОБА_11 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), в тому, що вона дійсно працювала в період часу з 01 квітня 2009 року (наказ від 22 квітня 2009 року № 47-к) по 03 серпня 2015 року (наказ від 03 серпня 2015 року № 125-к) за сумісництвом в Державній установі «Український медичний центр спортивної медицини Міністерства охорони здоров`я України» на посаді дитячого лікаря хірурга із зазначенням отриманої заробітної плати за період з 2009 року по 2015 року, де усього загальна сума заробітної плати за вказаний період склала 88 448, 06 (вісімдесят вісім тисяч чотириста сорок вісім гривень шість копійок). (т. 1, а.с. 104)
- наказі № 125-к від 03 серпня 2015 року про звільнення ОСОБА_11 , дитячого лікаря хірурга хірургічного відділення за власним бажанням. (т. 1, а.с. 105)

- витягу з Наказу Інституту травматології та ортопедії № 5-л від 04 січня 2005 року, відповідно до якого ОСОБА_11 з 10 січня 2005 року переведено на посаду зав. відділу лікаря хірурга Республіканського центру по збереженню трупних тканин, звільнивши її з посади лікаря-хірурга дитячого того ж відділення на підставі заяви ОСОБА_11 та дозволено сумісництво ОСОБА_11 зав. лікарю-хірургу республіканського центру по збереженню трупних тканин 0,5 ставки посади лікаря-хірурга дитячого з 10 січня 2005 року та з оплатою праці за фактично відпрацьований час, на підставі заяви ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 116)

- витягу з Наказу ДУ «Інститут травматології та ортопедії академії медичних наук України) № 20-л від 15.02.2008 року, відповідно до якого встановлено 50 % надбавки до заробітної плати ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 117)

- витягу з Наказу ДУ «Інститут травматології та ортопедії академії медичних наук України) № 40-0 від 05 травня 2014 року, відповідно до якого знято сумісництво зі ОСОБА_11 завідувача дитячого лікаря-хірурга Науково-практичного центру заготівлі та збереження трупних тканин, 0,25 ставки посади лікаря-хірурга дитячого того ж центру з 5 травня 2014 року, залишено 0,25 ставки, на підставі заяви ОСОБА_11 (т.1, а.с. 117)

- витягу з наказу № 47-к від 22 квітня 2009 року, відповідно до якого ОСОБА_11 прийнято на посаду лікаря-хірурга дитячого поліклінічного відділення на 0,5 вак. ставки з 01.04.2009 року за сумісництвом, на підставі заяви ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 171)

- протоколі № 87 Засідання комісії з установлення стажу роботи, який дає право на виплату надбавки за вислугу років ДУ «УМЦСМ МОЗ України» від 03 січня 2013 року, відповідно до якого розглядалось питання про встановлення стажу ОСОБА_11 . (т. 1, а.с. 172)

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Вислухавши позиції сторін стосовно кваліфікації діянь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та оцінивши усі наявні у провадженні докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, суд приходить до висновку, що в діях обох обвинувачених відсутній склад інкримінованих останнім злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 КК України та відповідно ч.5 ст.27 ч.1 ст.366, ч.4 ст. 358 КК України.

Так, стороною обвинувачення під час розгляду даного кримінального провадження не було доведено жодної обставини та факту, які б вказували на те, що в діях ОСОБА_10 під час виготовлення довідки на ім`я ОСОБА_11 про період відпустки за основним місцем роботи наявні ознаки кримінального правопорушення, у якому його обвинувачують.

Так, під час розгляду даної справи судом, не знайшли свого підтвердження наступні обставини, що були викладені в обвинувальному акті та на які в свою чергу посилався прокурор, як на підставу доказів наявності в діях ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, що полягає у внесенні завідомо неправдивих відомостей до довідки з місця роботи з метою укриття наявності у ОСОБА_11 роботи за сумісництвом.

Як було встановлено під час судового розгляду даного кримінального провадження та підтверджується копією посадової інструкції начальника відділу кадрів від 20 травня 2012 року, затвердженої підписом директора ДУ ІТО НАМН ОСОБА_13 , що міститься в матеріалах справи, до повноважень ОСОБА_10 , як начальника відділу кадрів входило право готувати довідки з місця роботи про кількість днів відпустки.

При цьому суд звертає увагу, що стороною обвинувачення не долучено до кримінального провадження інструкції начальника відділу кадрів ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», якою мав керуватися ОСОБА_10 саме на момент виготовлення довідки № 14-к від 12 січня 2012 року, у зв`язку з чим коло його посадових обов`язків на вказаний момент залишилося для суду невизначеним, а тому суд, тлумачачи усі сумніви на користь обвинуваченого, вважає, що до кола посадових обов`язків ОСОБА_10 станом на 12 січня 2012 року входили повноваження з видачі відповідних довідок.
У той же час, допитані в залі судового засідання вищевказані свідки, у тому числі працівники ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» та обвинувачений ОСОБА_10 пояснили, що при видачі довідки з місця роботи про кількість днів відпустки, працівник, що звернувся до відділку кадрів для отримання довідки, не зобов`язаний повідомляти про наявність у нього роботи за сумісництвом, а працівники відділу кадрів не можуть вимагати у такого працівника інформації стосовно роботи за сумісництвом, більш того - можуть не знати про наявність роботи за сумісництвом, що не є порушенням ані з боку роботодавця, ані з боку працівника. З цього витікає, що факт укриття наявності у ОСОБА_11 роботи за сумісництвом та не зазначення цього факту у довідці № 14-к від 12 січня 2012 року- не є кримінальним правопорушенням та більш того прокурором не доведено, що існують будь-які вимоги закону про обов`язковість зазначення факту сумісництва у довідці відповідного зразка.

Так, стороною обвинувачення не було надано суду жодного доказу у якості посилання на статтю, пункт чи підпункт закону, яким вимагається від працівників відділу кадрів при видачі довідок з місця роботи про кількість днів відпустки зазначати про наявність у працівника роботи за сумісництвом. Такі посилання відсутні і в обвинувальному акті.

Законодавством не встановлено будь-яких вимог до змістового наповнення такого виду довідок. Фактично довідка є відповіддю на запит та містить довідкову інформацію щодо запитуваних фактів. Тобто, відсутня законодавчо встановлена вимога, яка б зобов`язувала службову особу при виданні довідки в обов`язковому порядку вказувати інформацію про сумісництво. Інформація про посаду, що обіймала на той час ОСОБА_11 та кількість днів відпустки за основним місцем роботи ОСОБА_11 відповідала дійсності та не може бути розтлумачена як «завідомо неправдива». При цьому прокурором не надано жодного доказу, що ОСОБА_10 мав обов`язок вносити в довідку дані, що виходили за межі запитуваних.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що дні відпусток, що були надані ОСОБА_11 за основним місцем роботи та за місцем роботи за сумісництвом - повністю співпадали, а отже - вимоги ЗУ «Про відпустки» роботодавцями порушені не були.

Крім того стороною обвинувачення не було доведено наявності в діях ОСОБА_10 ознак злочинного умислу, який на думку сторони обвинувачення полягав саме у вчиненні службового підроблення.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 366 КК України предметом службового підроблення є офіційні документи, тобто такі, що складаються й видаються службовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, а також підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності, які посвідчують конкретні факти й події, що мають юридичне значення, а також мають властивість породжувати певні правові наслідки у виді виникнення, зміни або припинення правовідносин.

У той же час, стороною обвинувачення не було наведено фактів та не надано жодних допустимих та належних доказів, які б вказували на наявність правових наслідків, які були породжені або наступили в результаті видачі довідки ОСОБА_11 .

Об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Такий злочин виявляється тільки в активній поведінці службової особи і може бути вчинений однією з декількох альтернативно передбачених у ч. 1 ст. 366 КК України дій: а) внесення до документів неправдивих відомостей; б) інше підроблення документів; в) складання неправдивих документів; г) видача неправдивих документів.

Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності, до офіційного документа. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.

Які саме неправдиві відомості були внесені до довідки так само не було доведено стороною обвинувачення, оскільки в довідці вірно зазначено і посаду ОСОБА_11 , яку на той час обіймала остання, і кількість днів відпустки за основним місцем роботи, які співпадали із графіком відпусток працівників Інституту.

У даному конкретному випадку, обов`язок вносити у довідку інформацію про кількість днів відпустки щодо наявності у працівника роботи за сумісництвом, як вказувалось вище, не передбачений законом, а отже начальник відділу кадрів не може нести відповідальність за ті дії, вчинення яких не вимагає закон.

З викладеного вбачається, що в діях ОСОБА_10 не мав місця факт внесення ним неправдивих відомостей в довідку № 14-к від 12 січня 2012 року.
Крім того, не був доведений стороною обвинувачення і факт засвідчення обвинуваченим ОСОБА_10 свого підпису основною печаткою з логотипом Державна Установа «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України».

Так, судом досліджено надані стороною захисту, відкриті стороні обвинувачення матеріали, що були отримані на адвокатські запити під час судового розгляду даної справи. Так, відповідно до п. 4.3. ч. 4 Посадової інструкції старшого інспектора відділу кадрів (від 20.05.2012р.), за збереження та функціональне використання печатки інституту відповідає старший інспектор кадрів - на той час це була ОСОБА_12 . Відповідно до Положення про виготовлення, облік, зберігання печаток та штампів (п.4 п.п. 4.6.), печатки, штампи зберігають у сейфах, металевих шафах. Із посадовою інструкцією та положенням було ознайомлено особисто під підпис ОСОБА_12 , яку також було допитано під час судового розгляду справи, і яка відмовилась надавати відповідь на питання: яким саме законом передбачено обов`язок під час виготовлення довідки з основного місця роботи про кількість днів відпустки, зазначати про наявність у працівника роботи за сумісництвом. У даному випадку, ОСОБА_12 обмежилась посиланням на Кодекс про працю, в якому, в свою чергу, вимоги що до виготовлення таких довідок - відсутні.

Допитаний ОСОБА_10 повідомив, що і раніше виготовляв довідки. 12 січня 2012 року безпосередньо виготовив і довідку на прохання ОСОБА_11 , однак засвідчувати свій підпис печаткою Інституту не мав фізичної можливості, оскільки печатка перебувала на зберіганні працівника відділу кадрів - ОСОБА_12 , яка відповідала за її збереження.

На спростування вищезазначеного стороною обвинувачення жодних належних та допустимих доказів не надавалось. Показання ж свідка ОСОБА_12 з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_10 силоміць заволодів печаткою інституту та особисто поставив її відтиск на довідці № 14-к від 12 січня 2012 року, суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки між даним свідком та ОСОБА_10 відслідковуються особисті неприязні стосунки, що склалися під час спільної роботи у відділі кадрів, у зв`язку з чим такі показання на переконання суду не є об`єктивними та підлягають виключенню з числа доказів у провадженні.

Отже, твердження сторони обвинувачення стосовно того, що саме ОСОБА_10 було засвідчено свій підпис печаткою Інституту є лише припущенням.

Суд, крім того, звертає увагу на той факт, що в матеріалах кримінального провадження містяться надані стороною обвинувачення документи, а саме аналогічні довідки, що були видані на ім`я ОСОБА_11 за основним місцем роботи про кількість днів відпустки. Ці довідки видані у різний час та різними посадовими особами, які у той чи інший період мали відповідні повноваження на видачу подібних документів. В цих довідках так само відсутні відомості про роботу за сумісництвом ОСОБА_11 . Однак сторона обвинувачення не надає оцінки цим довідкам та діям інших посадових осіб.

Особисто ОСОБА_10 під час надання показань в залі судового засідання повідомив, що видавав аналогічні довідки і іншим працівникам Інституту, які так само працювали за сумісництвом, однак кримінальне провадження було відкрито саме за фактом видачі ним довідки № 14-к від 12 січня 2012 року своїй рідній сестрі ОСОБА_18 , що у свою чергу, на переконання суду, вказує на умисну штучність та надуманість підстав для звернення 05 травня 2015 року представника адміністрації Державної Установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» в особі ОСОБА_19 до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення службового кримінального правопорушення ОСОБА_10 з метою дискредитації останнього та подальшого його притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, оскільки у судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено в діях ОСОБА_10 склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України і довідка № 14-к від 12 січня 2012 року, видана останнім не містить неправдиві відомості, суд відповідно приходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України і в діях обвинуваченої ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_11 обвинувачується у пособництві при виготовленні, складанні завідомо неправдивого документу та використанні завідомо підробленого документу, а саме довідки № 14-к від 12 січня 2012 року, проте судом встановлено, що зміст вказаного документу містить лише відомості, що відповідають дійсності та вказані обставини виключають наявність у діях ОСОБА_11 інкримінованих їй кримінально-караних дій.
Отже, суд, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим, не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновків про відсутність в діянні обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складів інкримінованих їм правопорушень.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в перебігу судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що висунуте ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України та висунуте ОСОБА_11 обвинувачення за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу презумпції невинуватості, закріпленого у ст. 62 Конституції України, виправдати обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Процесуальні витрати у справі за проведення почеркознавчої експертизи, у зв`язку з ухваленням щодо обвинувачених виправдувального вироку підлягають віднесенню за рахунок держави. Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно обвинувачених не накладався. Відомості про речові докази суду не надано. Запобіжний захід до обвинувачених не застосовано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю, що в його діяннях є склад вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю, що в її діяннях є склад вказаних кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у справі в розмірі 1760 гривень 80 копійок за проведення почеркознавчої експертизи, у зв`язку з ухваленням щодо обвинувачених виправдувального вироку - віднести за рахунок держави.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1