1Справа № 335/8565/19 1-кс/335/5363/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2019 року м.Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000328 від «23» липня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 189 КК відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, раніше судимому 06.11.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України Комунарським районним судом м. Запоріжжя до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України;
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканець м. Запоріжжя ОСОБА_7 , маючи умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження його прав та свобод, з метою реалізації своїх злочинних намірів залучив ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які, розділяючи злочинні погляди ОСОБА_7 про швидке і незаконне збагачення за рахунок спільного вчинення корисливих злочинів, погодилися з його пропозицією, тим самим вступили з ним в злочинну змову.
З цією метою, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 22.07.2019, перебуваючи на території Хортицького району м. Запоріжжя, маючи умисел на вимагання, з корисливих мотивів, під вигаданим приводом та з погрозою фізичного насильства, висунули ОСОБА_10 незаконні вимоги про погашення боргового зобов`язання на суму 1500 доларів США, якого у дійсності не існувало.

23 липня 2019 року ОСОБА_8 , реалізуючи спільний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб та з відома ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , перебуваючи на території Хортицького району м. Запоріжжя, використовуючи вплив раніше висловлених співучасниками погроз фізичної розправи, отримав від ОСОБА_10 частину грошових коштів предмету вимагання у сумі 500 доларів США, після чого передав їх співучасникам.

31 липня 2019 року, приблизно о 15 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , реалізуючи спільний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб, з відома ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем імовірного перебування ОСОБА_10 біля крамниці «АТБ» по вул. Героїв 93ї Бригади в м. Запоріжжі, дочекались потерпілого та змусили його проти волі сісти до салону автомобіля марки Hyundai Sonata із реєстраційним номером Чеської Республіки НОМЕР_1 , на якому доставили його проти волі на межу Хортицького району м. Запоріжжя в бік с. Бабурка Запорізького району Запорізької області в ході чого, застосовуючи психічне насильство у вигляді погроз нанесення тілесних ушкоджень, а саме ампутації пальців рук, а також фізичної розправи, що, крім того, супроводжувалось нанесенням побоїв та тілесних ушкоджень у вигляді різаної рани лівої долоні руки, продовжували висувати ОСОБА_10 незаконні вимоги про передачу їм залишку грошових коштів.

У клопотанні зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, яке кваліфікується як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження його прав та свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
За даним фактом 23.07.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000328 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Крім того, за наведених вище обставин, 31 липня 2019 року, приблизно о 15 годині в ході вчинення вимагання у ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , реалізуючи спільний умисел та діючи за попередньою змовою між собою, перебуваючи за місцем імовірного перебування потерпілого біля крамниці «АТБ» по вул. Героїв 93ї Бригади в м. Запоріжжі, дочекались його та змусили проти волі сісти до салону автомобіля марки Hyundai Sonata із реєстраційним номером Чеської Республіки НОМЕР_1 .
Після чого висловлюючи явну готовність нанесення тілесних ушкоджень, застосувавши до ОСОБА_10 психічне насильство у вигляді погроз нанесення тілесних ушкоджень викрали його.
При цьому, в дорозі до визначеного співучасниками місця призначення, ОСОБА_9 , діючи відповідно до розподілених ролей, керував зазначеним транспортним засобом, а ОСОБА_5 погрожував ОСОБА_10 ампутації пальців рук за допомоги заздалегідь підготовленої сокирки, супроводжуючи погрози нанесенням побоїв, а також наніс потерпілому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівої долоні руки, і таким чином спільно утримували потерпілого під своїм контролем, всупереч його волі, обмежуючи його свободу, з метою його викрадення для полегшення вчинення вимагання, після чого доставили проти волі на межу Хортицького району м. Запоріжжя в бік с. Бабурка Запорізького району Запорізької області, де повторно висунули потерпілому незаконні вимоги про погашення боргових зобов`язань, яких у дійсності не існувало.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі і викрадення людини, вчинені з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось завданням фізичних страждань потерпілому.
За даним фактом 01.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000343 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Крім того, за наведених вище обставин, 31 липня 2019 року, приблизно о 15 годині, в ході вчинення вказаного вимагання у ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою спільно із ОСОБА_9 , продовжуючи утримувати потерпілого проти його волі та обмежуючи його свободу переміщення в салоні автомобіля марки Hyundai Sonata із реєстраційним номером Чеської Республіки НОМЕР_1 , в дорозі між крамницею «АТБ» по вул. Героїв 93ї Бригади в м. Запоріжжі до межі Хортицького району м. Запоріжжя в бік с. Бабурка Запорізького району Запорізької області, реалізуючи спільний корисний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, погрожуючи ОСОБА_10 нанесенням рублених та різаних ран із застосуванням сокирки, тобто насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, шляхом відбору з рук, відкрито викрали мобільний телефон MEIZU M5 Note вартістю 2500 грн., зі встановленою сім-карткою мобільного оператора зв`язку Київстар № НОМЕР_2 , який належав потерпілому.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
За даним фактом 01.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000344 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
01.08.2019 досудове розслідування в кримінальних провадженнях №№ 0000328, 0000343 та 0000344 об`єднані під № 0000328.
У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вина якого повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_10 ;довідкою з КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» від 31.07.2019 на ім`я ОСОБА_10 ;протоколом впізнання проведеного за участі потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого він впізнав в ОСОБА_5 співучасника вимагання;протоколом впізнання проведеного за участі потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого він впізнав в ОСОБА_9 співучасника вимагання;протоколом впізнання проведеного за участі потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого він впізнав в ОСОБА_8 співучасника вимагання; протоколом обшуку автомобіля Hyundai Sonata із реєстраційним номером НОМЕР_1 ; протоколом обшуку автомобіля Mersedes-BENZ C220 із реєстраційний номером НОМЕР_3 ;протоколом затримання ОСОБА_5 ;іншим матеріалами кримінального провадження.
01.08.2019 о 05 годині 17 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.
01.08.2019 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив ряд злочинів, які згідно ч. 3, ч. 4 ст. 12 КК України, віднесено до категорії середньої тяжкості та тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років.
Відповідно до ст. 17 Закону України N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", встановлено, що факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_5 невідворотності покарання за його скоєння, відсутність стійких соціальних зв`язків, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
ОСОБА_11 може знищити, або сховати речі, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме майно здобуте злочинним шляхом, а також інші предмети, що використовувались співучасниками у своїй злочинній діяльності, що зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування.
З метою уникнення покарання, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, співучасників злочинної діяльності, особи яких підлягають встановленню, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню. На необхідність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує сам характер злочинної діяльності, пов`язаної із застосуванням ним та його співучасниками до потерпілого фізичного та психічного насильства, що посилюється його обізнаністю про сторони особистого життя, місця його звичайного перебування (постійного чи тимчасового проживання), транспортні засоби на яких пересувається потерпілий.
Крім того, беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності, офіційного не працевлаштований, у зв`язку із чим не має постійного заробітку, цей злочин підозрюваний вчинив не під впливом алкоголю, наркотиків або будь-яких життєвих обставин, тим самим орган досудового розслідування приходить до висновку, що злочинна діяльність є єдиним джерелом його доходу, і тому є обґрунтовані підстави сумніватися, що, підозрюваний перебуваючи на волі, знов не опиниться у скрутному матеріальному становищі і знов не вчинить нового злочину проти власності або проти волі, честі та гідності особи.
Окрім того, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, це свідчить про схильність останнього до рецидиву та його антисоціальну поведінку, а таким чином підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а тому Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З урахуванням вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_5 , а також його репутації, аналізуючи факти скоєних ним кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_10 , встановлено, що підозрюваний постійного, офіційного джерела прибутку не має, раніше судимий, а нові злочини ОСОБА_5 вчинені в період однорічного іспитового строку, визначеного вироком суду, що дає достатні підстави вважати, що знаходячись на свободі, підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення (злочини), що також є одним з ризиків невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
Наявність у підозрюваного місця проживання не виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не засвідчують відсутність наміру переховування від слідства та суду.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Таким чином, зазначені доводи, а також вік обвинуваченого, його матеріальне положення та обставини, які враховуються під час обрання запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, наявність судимостей, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність сім`ї та утриманців, репутація ОСОБА_5 , дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.
Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 , може переховатися від органів досудового розслідування й суду, впливати на потерпілих, свідків та осіб, причетність яких до інкримінованого йому злочину підлягає перевірці, а тим самим перешкодить встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.
Приймаючи до уваги наведені доводи, на підставі ст. 176, ч. 2 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України, вважаю, що при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу більш м`якого ніж взяття під варту строком на 60 діб, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, неможливо, а враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у злочинах, вчинених із застосуванням насильства та погрозою його застосування, визначення розміру застави не є доцільним.
У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав клопотання та посилалась на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні допустимими доказами.
Прокурор в судовому засіданні стверджув, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 23.07.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000328 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
01.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000343 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
01.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000344 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
01.08.2019 досудове розслідування в кримінальних провадженнях №№ 0000328, 0000343 та 0000344 об`єднані під № 0000328.
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого, за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України.
До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження. В клопотанні є підпис підозрюваного та захисника щодо вручення копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також копій матеріалів.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.08.2019 року ОСОБА_5 був затриманий 01.08.2019 року 05 годині 17 хвилин відповідно до ст.208 КПК України без ухвали слідчого судді. Саме час 05 година 17 хвилин 01.08.2019 року є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні вимог ст.209 КПК України.
01.08.2019 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України.
Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудовогорозслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України, наявними у справі допустимими доказами.
Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України, згідно зі ст.12 КК України відносяться у тому числі і до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання до 10 років.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , на думку слідчого судді дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим і прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 зокрема те, що останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, не має джерела доходу, непрацевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, раніше судимий, а нові злочини інкриміновані ОСОБА_5 вчинені в період однорічного іспитового строку, визначеного вироком суду, що підтверджують наявність зазначених вище ризиків. Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу більш м`якого суддя вважає безпідставним.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Щодо посилання захисника на неналежність та недопустимість доказів у кримінальному провадженні, то слідчий суддя зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Частиною 4 статті 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України,вчинених із застосуванням насильства і погрозою його застосування, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному випадку.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог клопотання, з огляду на що клопотання слідчого підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000328 від «23» липня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 189 КК відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 189 КК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29.09.2019 року включно, який обчислювати з 01.08.2019 року з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання з 05-17 години 01 серпня 2019 року.
Строк дії ухвали слідчого судді закінчується 29 вересня 2019 року.
Копії ухвали для її виконання направити начальникові Запорізького слідчого ізолятору Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.
Копію ухвали вручити підозрюваному та захиснику негайно після її проголошення.
На ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1