Постанова
Іменем України
01 серпня 2019 року

м. Київ
справа № 361/1384/17
провадження № 51-10532 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
виправданого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано на підставі ч. 2 ст. 373 КПК України, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в частині придбання, носіння, зберігання бойових припасів і вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що, будучи обізнаним з законними умовами поводження з вогнепальною зброєю, в невстановлений органом досудового розслідування час, у невідомому місці придбав перероблений карабін системи Мосіна калібру 7,62 x 54R № 8390 на кришці магазину, № НОМЕР_1 на затильнику приклада та в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю, в тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, незаконно зберігав його за місцем проживання в домоволодінні АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу до 23 листопада 2016 року, коли вказану річ було виявлено і вилучено під час обшуку.
Згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 1149 від 12 січня 2017 року, вилучений в ході проведення 23 листопада 2016 року обшуку за місцем проживання обвинуваченого в будинку АДРЕСА_1 перероблений карабін системи Мосіна калібру 7,62 х НОМЕР_2 на кришці магазину, № НОМЕР_1 на затильнику приклада, належить до нарізної вогнепальної зброї.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задоволено частково. Вирок суду першої інстанції, яким засуджено ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, скасовано, а кримінальне провадження закрито у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Прокурор вважає безпідставним виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України та, в обґрунтування своїх вимог, наводить доводи, якими не погоджується з оцінкою судом доказів.
Позиції інших учасників судового провадження
На згадану касаційну скаргу прокурора виправданим ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_7 подано письмові заперечення, у яких вони просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
У судовому засіданні прокурор підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити, виправданий та його захисник заперечували щодо її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Колегія суддів вважає, що, приймаючи рішення про скасування обвинувального вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, апеляційний суд дотримався зазначених вимог закону.
Апеляційний суд, здійснюючи перевірку доводів апеляційної скарги захисника в порядку апеляційної процедури, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, надав їм належну оцінку та належним чином обґрунтував прийняте рішення.
Зокрема, проаналізувавши докази, на які послався суд першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні вогнепальної зброї, апеляційним судом встановлено, що в справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували обізнаність ОСОБА_6 про те, що в будинку, у якому проживав останній, наявні приховані предмети (частини вогнепальної зброї), вказані у вироку суду. Враховуючи, що поняті під час допиту в судовому засіданні підтвердили лише той факт, що ОСОБА_6 добровільно видав зброю та дозвільні документи, не вказували про виявлення переробленого карабіну. Таким чином, ні орган досудового розслідування, ні прокурор не вжили необхідних заходів та не перевірили можливість потрапляння таких предметів від інших осіб, у тому числі і тих, про яких вказували свідки захисту.
Крім того, апеляційним судом зазначено, що в протоколі обшуку відсутні належні посилання на вилучені частини переробленого карабіну, який, відповідно до висновку експерта, є нарізною вогнепальною зброєю, а номерні знаки таких частин у протоколі обшуку свого відображення не знайшли.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що прокурором належним чином не з`ясовано походження та належність саме ОСОБА_6 переробленого карабіну системи Мосіна № 8390 на кришці магазину, № НОМЕР_1 на затильнику прикладу, а також не спростовано версію останнього щодо непричетності до придбання та зберігання вилученого карабіну.
При цьому, апеляційний суд вказав про відсутність будь-яких обґрунтувань щодо можливості використання доказів, здобутих у кримінальному провадженні №0000161 від 17 травня 2016 року, у даному кримінальному провадженні, а саме №0000097.
Апеляційний суд належним чином перевірив законність здобутих за результатами проведеного обшуку 23 листопада 2016 року доказів та обґрунтовано визнав їх такими, що беззаперечно не вказують на винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та вважає, що у зв`язку із зазначеним, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Твердження прокурора в касаційній скарзі про невідповідність змісту ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України колегія суддів вважає безпідставними. Суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу сторони захисту, належним чином перевірив всі її доводи та прийняв правильне рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та колегія суддів погоджується з наведеними у ній висновками.
Наведеними у касаційній скарзі доводами, прокурор, по суті, дав власну оцінку доказам на користь винуватості ОСОБА_6 , відмінну від оцінки, наданої судом апеляційної інстанції, однак не обґрунтував наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційного інстанції без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3