Справа № 557/1143/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2019 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
захисника - адвоката ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
секретар судових засідань - ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245 від 25.06.2019 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кринички Гощанського району Рівненської області, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , українець, з професійно-технічною освітою, громадянин України, розлучений, не працює, раніше не судимий,
за ст. 390-1 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 24.06.2019 року, приблизно о 13 год. 00 хв. зайшов до кафе «Яворина» с. Тучин, де працює ОСОБА_6 та всупереч рішенню Гощанського районного суду від 28.02.2019, ображав та виражався грубою нецензурною лайкою на адресу колишньої дружини.
Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи єдиний злочинний намір, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, винесеного відносно нього Гощанським районним судом 28.02.2019 строком на шість місяців, 02.07.2019, приблизно о 21 год. 20 хв. знову прийшов на робоче місце ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною, чим продовжив вчинення умисних дій щодо невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеного у рішенні Гощанського районного суду від 28.02.2019, зокрема, щодо заборони наближатися на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_6 , а саме в будинку за адресою АДРЕСА_2 , а також за місцем її перебування, проживання, навчання та роботи.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої застосовані такі заходи судом.
12.07.2019 року в даному кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим в присутності захисника укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468 ч.1 КПК України.
Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 390-1 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину, зобов`язується активно сприяти досудовому розслідуванню шляхом участі у слідчих діях з метою встановлення фактичних обставин справи. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинений злочин, а саме : у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнити від відбування покарання з іспитовим строком, покласти обов`язки, та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладанні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений просить вказану угоду, укладену з прокурором, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 390-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та дав суду зізнавальні показання про обставини вчинення злочинів. Вину визнає. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник вважає за можливе угоду затвердити та призначити узгоджену міру покарання, угода укладалася в його присутності.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, відповідно до ст. 314 КПК України, вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, з наступних підстав.
Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В даному випадку обвинувачений скоїв злочин, передбачений ст. 390-1 КК України, що згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Суд, переконавшись, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода є добровільною, укладена в присутності захисника, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Обставини, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, під час судового розгляду не встановлено.
Перевіривши угоду на відповідність її чинному законодавству, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, закону України про кримінальну відповідальність в частині щодо узгодженої міри покарання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника щодо можливості затвердження угоди, суд вважає, що дана угода може бути затверджена, оскільки злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до злочину невеликої тяжкості, внаслідок злочину шкода завдана лише державним інтересам, а санкція ст.390-1 КК України передбачає міру покарання у виді обмеження волі, є підстави для застосування ст.ст. 75, 76 КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди, встановлених п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України, суд не вбачає.
Обвинуваченому роз`яснено в судовому засіданні положення ч.4 ст.474 КПК України. У суду відсутні сумніви щодо добровільності укладення угоди сторонами.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що пом`якшують покарання, а також те, що обвинувачений дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам КПК України та КК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому покарання, яке визначено в угоді, а саме у виді обмеження волі в межах санкції ст. 390-1 КК України, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, ст. 65 КК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.07.2019 року між прокурором Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245 від 25.06.2019 року.
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.390-1 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором та захисником виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1