Справа №949/1470/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000675, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.10.2017 року,

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 надійшла скарга на бездіяльність слідчого, у якій просить скасувати повідомлення про підозру від 22.07.2016 року та 20.10.2017 року, які погоджені прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000675 відносно ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та зобов`язати уповноважену особу Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області у даному кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні №0000675 про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та покласти на процесуального керівника контроль за внесенням вказаних відомостей до ЄРДР.

Скаргу обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000675 від 26.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Згідно змісту повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном поєднаним із погрозою насильства, небезпечним для життя чи здоров`я та вчиненого групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.187 КК України.

Вказує, що на день оголошення про підозру і на даний час у органів досудового розслідування відсутні докази, які б надавали можливість вважати оголошену ОСОБА_6 підозру за ч.2 ст.187 КПК України, обґрунтованою. Натомість, докази містять суперечливі відомості, зокрема, між інформацією, яка міститься у рапортах оперуповноважених СБУ, на підставі яких внесено відомості до ЄРДР та показами свідків. У оголошеній підозрі відсутнє формулювання конкретних обставин, які б давали підстави вважати, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінують.

На момент повідомлення про підозру слідчим не зібрано достатньо доказів, які вказували б на те, що кримінальне правопорушення справді мало місце та вчинено ОСОБА_6 . Також оголошена ОСОБА_6 підозра не ґрунтувалася на конкретних фактах та відомостях, що об`єктивно пов`язували б його із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.287 КК України, і у слідчого, який складав повідомлення про підозру, не було доказів, які б вказували на причетність останнього до вчинення вказаного у підозрі кримінального правопорушення.

В порушення вимог КПК України дане повідомлення про підозру направлено поштою та ним не отримано, а отже повідомлення про підозру вручалось ОСОБА_6 у такий спосіб, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Законом не поширено коло осіб, крім учасників кримінального провадження, кому здійснюються повідомлення, у тому числі і про прийняте процесуальне рішення, в даному випадку - повідомлення про підозру.

Зокрема, повідомлення про підозру ОСОБА_6 було надіслано на адресу ОСОБА_7 , проте вона не є учасником даного кримінального провадження, вона не мешкає з ОСОБА_6 , не є його членом сім`ї, тому такі дії є порушенням вимог ст.111 та ст.276 КПК України. Тобто, повідомлення про підозру ОСОБА_8 не вручено у встановлений законом спосіб, під розписку його члену сім`ї чи іншій особі, яка з ним проживає.

Також, в порушення вимог ч.2 ст.276 КПК України, у змісті повідомлення підозрюваному не роз`яснювалися його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу, що є порушенням права особи на захист.

Виходячи із вищезазначеного, слідчим не виконані належним чином передбачені процесуальним законом дії щодо повідомлення ОСОБА_6 про підозру та вручення йому цього повідомлення, тому подальше внесення слідчим до ЄРДР даних щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, є незаконним та безпідставним.

Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_6 за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , попередньо домовившись про зустріч із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , 21 липня 2016 року біля 18 години зустрілися поблизу кільцевої дороги в північному напрямку від м.Дубровиця Рівненської області, де діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, з погрозою використання фізичного насильства небезпечного для життя чи здоров`я, що виражалося у використанні з метою нападу ножа, шляхом зривання з плеча ОСОБА_12 рюкзака в якому знаходилося каміння ззовні схоже на бурштин-сирець, належне ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , заволодів ним, чим завдав останнім матеріальної шкоди.

Однак, досудовим розслідуванням не встановлено попередньої змови ОСОБА_8 з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , більше того ОСОБА_6 взагалі не приймав участі в вчиненні даного кримінального правопорушення а перебував у автомобілі «BMW LWL37RL».

Вказує також, що в порушення ч.5 ст.110 КПК України у постанові заступника начальника СВ Дубровицького ВП ГУНП в Рівненській області, капітана поліції ОСОБА_15 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000675 відсутня дата її прийняття та в резолютивній частині невірно зазначена кваліфікація за ст.186 КК України.

Під час проведення допиту 22 липня 2016 року в якості підозрюваного, слідчим не надано право дати ОСОБА_6 письмові пояснення, чим допущено порушення вимог ст.104 КПК України та не роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.42 КПК України.

Таким чином, викладена вище підозра ОСОБА_6 ґрунтується на припущеннях, оскільки жодний доказ у справі не вказує на вчинення ним кримінального правопорушення.

На розгляді скарги в суді адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримав та просив скасувати повідомлення про підозру від 22.07.2016 року та 20.10.2017 року у кримінальному провадженні №0000675 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та зобов`язати виключити вказані відомості з ЄРДР.

Слідчий у судовому засіданні зі скаргою не погодився, зазначивши, що підозра є обґрунтованою, вручена у належний спосіб з дотримання вимог КПК України. З наведених підстав, просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні підтримала пояснення слідчого, заперечивши проти задоволення скарги.

Заслухавши скаржника, слідчого, прокурора, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Так, згідно з п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

З наданих матеріалів досудового розслідування судом встановлено, що 21.07.2016 року приблизно о 18 год. 25 хв. до Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, надійшов рапорт т.в.о. начальника Дубровицького МРВ УСБУ в Рівненській області майора ОСОБА_16 про те, що в ході здійснення оперативно - розшукових заходів отримана інформація, що 21.07.2016 року поблизу м.Дубровиця Рівненської області, організована група в кількості трьох осіб до якої входить: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Луганськ, проживає в м.Ковель, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель м.Ковель Волинської області та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Літин Волинської області, проживає в АДРЕСА_1 , планують здійснити розбійний напад. В ході перевірки даної інформації, 21.07.2016 року приблизно о 18 год. в лісовому масиві поблизу м.Дубровиця співробітниками Дубровицького МРВ УСБУ в Рівненській області, затримано вище вказаних осіб, які погрожуючи ножем та здійснюючи психологічне насильство чотирьом мешканцям с.Бродниця Зарічненського району, а саме ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 незаконно заволоділи, належним останнім каміння бурштину-сирцю в кількості близько 1 кілограма. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості №0000675 від 21 липня 2016 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (а.п.1).

22 липня 2016 року, старшим слідчим СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_18 за погодженням із прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000420, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (а.п.32).

Відповідно до зазначеної підозри ОСОБА_8 за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , попередньо домовившись про зустріч із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , 21 липня 2016 року біля 18-ї години зустрілися поблизу кільцевої дороги в північному напрямку від м.Дубровиця Рівненської області, де діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, з погрозою використання фізичного насильства небезпечного для життя чи здоров`я, що виражалося у використанні з метою нападу ножа, шляхом зривання з плеча ОСОБА_12 рюкзака в якому знаходилося каміння ззовні схоже на бурштин-сирець, належне ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заволодів ним, чим завдав останнім матеріальної шкоди (а.п.32).

Згодом 20 жовтня 2017 року, заступником начальника СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000420, ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (а.с.133-134).

Із поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру на думку адвоката є те, що вона ґрунтується на недостатніх та недостовірних доказах вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.2 ст.187 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Відповідно до ст.89 КПК України питання допустимості доказів належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду

Статтею 94 КПК України закріплені положення щодо оцінки доказів, у тому числі судом, зокрема, кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин». Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих. При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

За таких обставин, аналіз вищезазначених норм закону, а також обставин справи у їх сукупності дає підстави стверджувати, що доводи захисника про відсутність достатніх доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчим суддею, оскільки повинні перевірятись при розгляді обвинувального акту в суді, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для задоволення вимог скарги в цій частині.

У поданій скарзі адвокат також зазначає, що слідчим не були виконані належним чином дії щодо повідомлення ОСОБА_6 про підозру та вручення йому цього повідомлення.

Згідно з положеннями ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як вбачається із тексту повідомлення про підозру від 22 липня 2016 р. та 20 жовтня 2017 року ОСОБА_6 , в них слідчим були вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які за своїм змістом відповідають вимогам ст.277 КПК України.

Згідно ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України).

Статтею 279 КПК України передбачено, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

Отже, чинний КПК України насамперед відрізняє повідомлення про підозру як окремий процесуальний документ. При цьому положеннями ст.278 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про підозру.

Таким чином системний аналіз указаних вище положень КПК України вказує на те, що поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього у чинному КПК законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».

Приймаючи до уваги наведене, суд зазначає, що чинним КПК України на даний час не передбачено окремої процедури чи повноважень слідчого судді на стадії досудового розслідування щодо судового контролю за процедурою вручення повідомлення про підозру як окремого процесуального документа, однак передбачена можливість оскарження цього документа щодо його змісту, а також щодо належності особи, яка його складає, в контексті положень ст.277 КПК України.

З огляду на це суд не вбачає достатньо обґрунтованими доводи адвоката ОСОБА_5 про те, що судовому контролю за досудовим розслідуванням підлягають всі його аспекти, зокрема і процедура вручення особі повідомлення про підозру.

Вимога скаржника про зобов`язання уповноваженої особи Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області у кримінальному провадженні №0000675, вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та покласти на процесуального керівника контроль за внесенням вказаних відомостей до ЄРДР є похідною від основної вимоги, а тому задоволенню також не підлягає.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 303 КПК України, які розширеному тлумаченню не підлягають, чинне законодавство не передбачає можливості як оскарження дій чи рішення слідчого щодо внесення тієї чи іншої кваліфікації до ЄРДР так і зобов`язання слідчого вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні.

Зазначені обставини кореспондуються також і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеної у постанові від 26 березня 2019 року по справі № 807/1456/17, згідно якої наведений у частині першій статті 303 КПК України перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора. Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а також у зв`язку з необґрунтованістю доводів скаржника, які не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, під час розгляду даної скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого - слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2, 276, 277, 278, 284 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000675, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.10.2017 року відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: підпис

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1