В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0008128 від 08 жовтня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Большой Камень Приморського краю Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, з професійно-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в березні 2019 року, точної дати та часу не встановлено, біля станції метро Видубичі у м. Києві, де на землі знайшов посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 видане Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 17.12.2015 року на ім`я ОСОБА_5 . Усвідомлюючи той факт, що вказане посвідчення є документом, що видається і посвідчується уповноваженою на те установою, яке дає право безоплатного проїзду у громадському наземному транспорті, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на привласнення вищевказаного посвідчення учасника бойових дій в особистих інтересах, з метою подальшого його використання у особистих цілях, подальшого його підроблення та посвідчення своєї особи.

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_3 підняв із землі дане посвідчення учасника бойових дій та поклав до кишені штанів, привласнивши його.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_3 в кінці березня точної дати та часу не встановлено, у невстановленому місці, маючи злочинний умисел, направлений на підроблення посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 17.12.2015 року на ім`я ОСОБА_5 , діючи умисно, взяв фотокартку зі своїм зображенням та вклеїв її до вказаного посвідчення, попередньо від`єднав існуючу в посвідченні учасника бойових дій фотокартку із зображенням ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_3 підробив посвідчення, що видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою його подальшого використання.

Так, 28.09.2019 року приблизно о 05 години 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 39 ОСОБА_3 , який керував автомобілем Mazda 626, днз. НОМЕР_2 був зупинений інспекторами Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції в м. Києві. В ході поверхневої перевірки згідно ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію України» було виявлено, що громадянин ОСОБА_3 має при собі посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 з явними ознаками підробки. Після чого, 28.09.2019 року в період часу з 08 години 20 хвилин до 08 години 24 хвилин, в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 39, в присутності двох понятих, слідчим було виявлено та вилучено завідомо підроблене посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 17.12.2015 року на ім`я ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно в березні 2019 року біля станції метро Видубичі у м. Києві він знайшов посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , в яке він вклеїв свою фотографію з метою його подальшого використання. 28.09.2019 року приблизно о 05 години 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 39, він керував автомобілем Mazda 626, днз. НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції, які під час огляду виявили у нього посвідчення учасника бойових дій.
Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права, з метою його використання, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , неофіційно працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 3 400 гривень.

Речові докази у справі, а саме: посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане 17.12.2015 року на ім`я ОСОБА_5 , в якому має місце переклейка фотокартки особи документа розташованої на першій сторінці, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 942 гривні 06 коп. за проведення технічної експертизи № 17-3/1625 від 21.10.2019 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: