Справа №518/363/19
Провадження №1-кп/523/994/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року

Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадження суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України.

З`ясувавши думку прокурора, який вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів.
Захисника, який не заперечував при призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Обвинуваченого, який підтримав думку захисника, однак заявив, що він просить розглядати обвинувальний акт відносно нього судом присяжних, про що слідчим йому не було роз`яснено, про своє право він дізнався в Роздільнянському суді Одеської області.
Беручи до уваги заяви потерпілих, які не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за їх відсутністю.
Суд дійшов до висновку, що справа підлягає поверненню з наступних підстав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути прокуророві обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам діючого КПК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає у зв`язку з наступним.

Суд перевіряючи дотримання вимог КПК України при складанні обвинувального акту та направленні його до суду, повинен перевірити дотримання всіх положень, передбачених статтею 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно положенням ст. 337 ч. 1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який повинен відповідати вимогам.

Згідно з положенням ст. 337 ч. 1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який повинен відповідати вимогам, передбаченими ст.291 КПК України.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вказані обставини унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що в свою чергу безперечно порушує право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої регламентовані ст. 20 КПК України.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне із таких рішень: 1) затвердити угоду або відмовити в її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст.284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам діючого Кодексу; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого Законодавства та повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України, прокуророві для усунення недоліків, які знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Згідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

За змістом положень ст. 291 ч. 2 п.п. 5, 7 КПК України обвинувальний акт має містити такі складові, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження порушують вимоги ст.23 КПК України безпосередності дослідження судом доказів, оскільки виклад фактичних обставин містить посилання на конкретні докази - висновок судової медичної експертизи відносно потерпілого, які є в розпорядженні сторони обвинувачення та до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкривають сутність вказаних доказів, які підлягають доказуванню у суді, що на думку колегії суддів є неприпустимим, суттєвим недоліком та суперечить вимогам ч. 4 ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню обвинувального акту до судового розгляду.

Крім цього, колегія суддів вважає акцентувати вагу, що за змістом ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КПК України, кримінальне провадження судом присяжних здійснюється відповідно до загальних правил цього Кодексу з особливостями, встановленими цим параграфом. Суд присяжних утворюється при місцевому загальному суді першої інстанції. Усі питання, пов`язані з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою статті 331 цього Кодексу, судді і присяжні вирішують спільно.

Згідно вимог ст. 384 ч. 1 КПК України Прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Конституції України, в якій наголошується, що народ безпосередньо бере участь у здійсненні правосуддя через народних засідателів і присяжних, можуть утворюватися суди присяжних. Суд присяжних уособлює інструмент формування правової ідеології, вдосконалення та ескалації інституту змагальності, виховання довіри широкого загалу до суду як до органу, що поважає права та свободи людини. Колегіальність як засада судочинства була визначена однією з перших ще на ранніх етапах становлення судових інституцій держави. За умов подальшої гуманізації суспільства відродження суду присяжних є найбільш перспективним.

Однак, всупереч вимог ст. 384 КПК розписка обвинуваченого про роз`яснення права на розгляд кримінального провадження судом присяжних до обвинувального акта і реєстру матеріалів не додана.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого Законодавства та повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , який обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України, прокуророві для усунення недоліків, які знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 110, 291, 314, 383, 384, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України, - повернути прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо призначення суду присяжних, - залишити без розгляду, як заявлене передчасно, у зв`язку з поверненням обвинувального через його невідповідність вимогам КПК України.

Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22.09.2019 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3