ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/3247/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1108/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 197 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор»),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вишгород Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 грудня 2019 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 за погодженням з прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження у відношенні ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , з метою заволодінням чужим майном, а саме грошовими коштами у розмірі 4000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 1 жовтня 2018 року еквівалентно 113079 гривень), що належать ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою групою осіб вимагав грошові кошти у потерпілої за наступних обставин.

Так, приблизно у жовтні 2018 року ОСОБА_10 отримала страхову виплату у розмірі 40000 доларів США за смерть цивільного чоловіка ОСОБА_11 , про що був обізнаний ОСОБА_7 .

Цього ж місяця 2018 року, більш точний час та дата слідством не встановлені, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_10 та попрохав з ним зустрітися. В ході зустрічі останній познайомив її з ОСОБА_12 , який висунув вимогу передати йому з ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 4000 доларів США.

У подальшому, будучи обізнаними про наявність у ОСОБА_10 грошових коштів, у ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 та іншими особами виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_10 , а саме грошовими коштами в розмірі 4000 доларів США.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 та іншими особами, розробили злочинний план, спрямований на вимагання грошових коштів від ОСОБА_10 шляхом погроз знищення індивідуального майна та фізичного насильства шляхом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Так, відповідно до заздалегідь розробленого плану ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та інші особи розподілили між собою ролі, а саме: ОСОБА_12 повинен був чинити психологічній тиск, а ОСОБА_7 повинен був отримувати грошові кошти під особисті гарантії припинення тиску та вчиняти погрози спричинення насилля над потерпілою, з метою спонукання її до передачі вищезазначеної суми грошових коштів, яка в подальшому була визначена останніми як 5000 доларів США, та вчинити дії щодо передачі грошових коштів вказаним особам на їх вимогу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на вимагання чужого майна, діючи з прямим умислом, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 24 квітня 2019 року приблизно о 13 год. 50 хв. прибув з ОСОБА_12 на автомобілі «SКОDА ОСТАVІА-А5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в раніше визначене ними місце, біля будинку № 24 по пр. Металургів м. Запоріжжі, де, залишивши вказаний автомобіль, зустрівся з ОСОБА_10 та висунув їй вимогу, з метою отримання суми, яка вимагалася раніше, про надання суми в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 133440 гривень згідно з офіційним курсом НБУ станом на 24 квітня 2019 року.

У свою чергу, ОСОБА_10 , сприймаючи раніше висунуті погрози насильства над собою, а також знищення її майна, будучи наляканою та поставленою в умови, за яких відмова від передачі грошових коштів ОСОБА_7 , які вимагав останній, може призвести до небажаних наслідків для неї, а тому погодилась на незаконні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , щодо передачі грошей.

Виконуючи злочинні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , 24 квітня 2019 року приблизно о 14 годині, знаходячись в салоні автомобілю «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 , на проїжджій частині біля будинку № 24, розташованого по пр. Металургів, м. Запоріжжі, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , надавши гарантії особистої безпеки ОСОБА_13 та її майну, якщо будуть виконані їх вимоги щодо передачі раніше обумовленого розміру грошових коштів, приймаючи раніше висунуті погрози реально, ОСОБА_10 передала ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 133440 гривень згідно офіційного курсу станом на 24 квітня 2019 року, після чого останні були затримані.

Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 та іншими особами, одержали від ОСОБА_10 грошові кошти, які належали останній, в особливо великих розмірах на загальну суму 5000 доларів США, що еквівалентно 133440 гривень згідно з офіційним курсом НБУ.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження чи знищення його майна (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

25 лютого 2019 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (а.с. 7).

24 квітня 2019 року о 14 год. 6 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 17-22).

24 квітня 2019 року о 13 год. 10 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (а.с. 36-38).

Ухвалою слідчого судді від 26 квітня 2019 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк два місяці до 22 червня 2019 року включно (а.с. 55).

Постановою військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_14 від 17 червня 2019 року строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 25 липня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді від 20 червня 2019 ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 липня 2019 року включно.

Ухвалою слідчого судді від 24 липня 2019 року продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 25 вересня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді від 24 липня 2019 року ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 вересня 2019 року включно.

Ухвалою слідчого судді від 17 вересня 2019 року продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 25 жовтня 2019 року (а.с. 60).

Ухвалою слідчого судді від 17 вересня 2019 року ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 жовтня 2019 року включно.

16 жовтня 2019 року підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику адвокату ОСОБА_8 надано доступ до матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 25 лютого 2019 року (а.с. 133).

Посилаючись на те, що органом досудового розслідування ініційовано вирішення питання про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами провадження у зв`язку зі зволіканням сторони захисту при ознайомленні з матеріалами провадження, і виконання вимог ст. 290 КПК України до закінчення строку дії запобіжного заходу є неможливим, а також зазначаючи, що передбачені ст. 177 КПК України ризики продовжують існувати, слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні умисного тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, врахував наявність певних ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту або застави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, оскільки він раніше не судимий, не має на меті уникати кримінальної відповідальності, є безпосереднім учасником антитерористичної операції на Донбасі, має держані нагороди, хворого малолітнього сина 2012 року народження, дружину, важко хвору матір, позитивні характеристики, має постійне місце проживання та реєстрації, не є соціально небезпечною особою, має поганий стан здоров`я, здатен виконувати обов`язки покладені при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Звертає увагу, що 4 травня 2019 року він отримав інформацію про надходження до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області заяв про злочин від ОСОБА_10 з питань скоєння відносно неї кримінальних правопорушень за період 2018-2019 років.

Під час вивчення матеріалів кримінальних проваджень № 0000047 за ч. 2 ст. 194 КК України та № 0000020 за ч. 2 ст. 189 КК України, а саме письмових показань ОСОБА_10 у якості потерпілої з приводу підпалу її автомобілю «Ніссан Максіма» д.н.з. НОМЕР_3 , встановлено, що ОСОБА_10 надала завідомо неправдиві заяви - повідомлення (показання) про нібито вчинення відносно неї саме ОСОБА_7 та ОСОБА_12 вказаних кримінальних правопорушень.

Так, у протоколі допиту від 6 січня 2019 року допитана у якості потерпілої у кримінальному провадженні за № 0000047 за ч. 2 ст. 194 КК України ОСОБА_10 вказала, що підпал її автомобілю «Ніссан Максіма» д.н.з. НОМЕР_4 , скоїв незнайомий їй чоловік, одягнений у куртку з капюшоном.

25 квітня 2019 року ОСОБА_10 була допитана прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону у якості потерпілої у кримінальному провадженні № 000020 за ч. 2 ст.189 КК України та вказала, що підпал її автомобілю «Ніссан Максіма» д.н.з. НОМЕР_3 , скоїли її знайомі ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , яких вона бачила особисто на місці скоєння зазначеного кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене вважає, що ОСОБА_10 дала завідомо неправдиві показання про вчинення злочину та завідомо неправдиві показання відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_12 про нібито вчинення зазначеними особами відносно неї кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, 1 липня 2019 року за вказаними фактами було подано заяву у порядку ст. 214 КПК України до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відношенні ОСОБА_10 за ст.ст. 383, 384 КК України.

Також зазначає, що передбачені ст. 177 КПК України ризики відсутні, а застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що свідки та потерпіла вже допитані, а тому ризики впливу на них відсутні. Також зазначає, що підозрюваний вже 6 місяців перебуває під варто, але в разі визнання його винуватим, можливо звільнення за ст. 75 КК України, оскільки він виключно позитивно характеризується, має особливі заслуги перед країною, має багато нагород, був учасником АТО, має неповнолітню дитину, дружину, постійне місце проживання та реєстрації в м. Запоріжжі,його дружина пішла на роботу та їй складно утримувати сім`ю.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що хоче допомагати дружині, ні на кого впливати не буде, просив замінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що потерпілу та свідків необхідно ще допитати в суді, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та знає, де проживають потерпіла та її родичі.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжено слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому цим Кодексом, який не може перевищувати шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості та дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

З огляду на ч. ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики існують та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України підтверджуються: протоколом огляду автомобіля від 25 квітня 2019 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24 квітня 2019 року; протоколами допитів потерпілої ОСОБА_10 та іншими доданими до клопотання документами (а.с. 8-135).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав на даному етапі досудового розслідування вважати наявність підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінально-караного діяння обґрунтованою.

При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.
Отже доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення також мають ретельно перевірятися в ході досудового розслідування та судового розгляду у встановленому законом порядку.
Колегія суддів вважає, що суд слідчий суддя перевірив доводи слідчого про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а також доводи підозрюваного та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, належним чином з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавлення волі, а також дані про його особу, що в сукупності вказує на ризики переховування від суду, що перешкоджатиме судовому провадженню.

Також не виключається можливість незаконного впливу на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженню, оскільки вони ще не були допитані в судовому засіданні, а підозрюваному відомі адреси їх проживання.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний раніше не судимий, є безпосереднім учасником антитерористичної операції, має держані нагороди, хворого малолітнього сина 2012 року народження, дружину, важко хвору матір, позитивні характеристики, має постійне місце проживання та реєстрації, має поганий стан здоров`я, не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, були перевірені колегією слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі, до того ж, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Тяжкість можливого покарання не може сама по собі бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте з урахуванням встановлених ризиків та відомостей про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з викладеними у клопотанні слідчого доводами про необхідність продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 та завідомо неправдиве повідомлення потерпілою про вчинення злочину саме підозрюваним, є предметом дослідження судом при судовому розгляді по суті обвинувачення, у зв`язку з чим, вказаним обставинам колегія суддів не вправі надавати оцінку при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу.

Всі інші доводи захисту були об`єктом дослідження судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин провадження, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 грудня 2019 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 320/3247/19