Дата документу 13.11.2019 Справа № 310/7243/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/7243/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1288/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянула 11 листопада 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 лютого 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

11.08.2018 року приблизно о 06 годині ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, через незачинені двері проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , де з ліжка розташованого в спальній кімнаті, таємно, повторно, викрав жіночу сумку чорного кольору вартістю 100 гривень в якій знаходились ключі, свідоцтво реєстрації транспортного засобу НОМЕР_1 які для потерпілої майнової цінності не представляють, гаманець з бархатним покриттям чорного кольору вартістю 100 гривень, гроші в сумі 7000 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_8 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 7200 гривень.
Крім того, 11.08.2018 року приблизно о 07 годині, знаходячись на п`ятому поверсі будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного незаконного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом відчинення дверей проник до приміщення кімнати №154, де таємно, повторно, з тумбочки взяв планшет марки Bravis NP 747 HD black, вартістю 800 гривень та планшет Bravis NP 101, вартістю 1200 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_10 .
Проте не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежати від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину.
Крім того 21.08.2018 року, приблизно о 18 годині 24 хвилині. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, через не зачинені двері проник до кухонного приміщення домоволодіння АДРЕСА_4 , де з полиці таємно, повторно, викрав майно належне ОСОБА_11 , а саме, мобільний телефон марки Хіаоmі Redmi 5, в корпусі чорного кольору, вартістю 4000 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора Водафон НОМЕР_2 , яка майнової цінності для потерпілої, після чого продовжуючи свій злочинний умисел з коробки з написом «Ліптон» викрав грошові кошти в сумі 331 гривня належні ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_8 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 4000 гривень та потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 331 гривня.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 лютого 2019 року:

ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
За сукупністю злочинів, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили - залишено тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання з 11 серпня 2018 року.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його занадто суворим.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що у суді першої інстанції своєї вини за епізодом замаху на крадіжку майна потерпілої ОСОБА_10 не визнавав та пояснював, що дійсно знаходився в кімнаті потерпілої, проте умислу на крадіжку її майна не мав. Проведена експертиза вказала про відсутність його відбитків пальців, що залишено судом поза увагою.
Крім того, посилаючись на те, що приймав активну участь у розслідуванні злочинів, зробив для себе висновки, бажає виховувати сина, просить призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілі, які повідомлялись належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилися. Обвинувачений також належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності клопотання останнього про особисту участь у судовому засіданні, апеляційний суд з огляду на відсутність заперечень учасників процесу та відсутності питання про погіршення правового становища обвинуваченого, у відповідності до ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд за відсутності потерпілих та обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, вказавши про законність оскаржуваного вироку як щодо обставин доведення вини ОСОБА_8 , так і в частині призначеного покарання, яке близьке до мінімального, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.

При цьому, суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 висновки суду щодо визнання вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів за епізодами крадіжки грошей з гаманцем потерпілої ОСОБА_9 , телефону потерпілої ОСОБА_11 та грошей потерпілого ОСОБА_12 не оспорює, а тому у відповідності до положень ст. 404 КПК України, ці обставини не перевіряються судом апеляційної інстанції.

Стосовно оспорюваного в апеляції обвинуваченим епізоду у замаху на крадіжку планшетів потерпілої ОСОБА_10 , то у суді першої інстанції ОСОБА_8 заперечував свою вину у вчинені даного інкримінованого злочину і пояснював, що дійсно перебував у кімнаті гуртожитку, якою користується ОСОБА_10 , але не з метою крадіжки. Потрапив туди в стані алкогольного сп`яніння, побачив що там йде ремонт та є диван, заснув на ньому, прокинувся від того що зайшла хазяйка та почала звати інших та поліцію.

Означена позиція обвинуваченого була проаналізована місцевим судом і визнана такою, що спростовується безпосередньо дослідженими судом першої інстанції доказами.

Зокрема, пояснення потерпілої ОСОБА_10 повністю спростовують версію обвинуваченого.

Так,ОСОБА_10 зазначала про зовсім нетривалий проміжок часу її відсутності у кімнаті, після повернення до якої застала із планшетами в руках обвинуваченого ОСОБА_8 , який намагався покинути кімнату, натомість потерпіла покликала сусідів та поліцію.

Отже, обвинувачений ОСОБА_8 був виявлений безпосередньою потерпілою ОСОБА_10 в її кімнаті в гуртожитку із належним їй майном у руках і він намагався залишити кімнату із речами потерпілої.

Суд першої інстанції приймав до уваги дані покази потерпілої, як логічні, чіткі та послідовні і такі, що узгоджуються з дослідженим у судовому засіданні протоколом огляду місця події, в ході якого було зафіксовано перебування ОСОБА_8 у кімнаті АДРЕСА_5 та наявність планшетів (а.п 67-70).

Суд вважав покази потерпілої достовірними і підстав ставити під сумнів їх об`єктивність не було встановлено, з чим погоджується і апеляційна інстанція.

При цьому, не було встановлено неприязних стосунків між потерпілою та обвинуваченим, тобто жодних підстав оговорювати ОСОБА_8 у ОСОБА_10 не існувало, що усуває наявність підстав сумніватися у показаннях потерпілої.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу, що правильність наведених у вироку показань потерпілої ОСОБА_10 та письмових доказів, сторона захисту не спростовує.

Судова колегія, вирішуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо експертизи про відсутність його відбитків пальців, знаходить їх безпідставними, оскільки зазначена обставина не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Натомість, сукупність досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою та встановлюють обставини виявлення та зупинення обвинуваченого потерпілою ОСОБА_10 спростовує твердження обвинуваченого про відсутність у нього умислу на крадіжку майна ОСОБА_10 .

Досліджені докази відтворюють події інкримінованого злочину, що переконують суд в правильності висновку районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України за епізодом від 11.08.2018 року щодо майна ОСОБА_10 .

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення даного кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Апеляційною інстанцією не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки місцевий суди при розгляді даного провадження перевірив доводи сторони захисту, які є аналогічними при апеляційному розгляді, та вказав обґрунтовані мотиви їх відхилення.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відносно чого висунуті апелянтом вимоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66, 70 КК України призначив обвинуваченому покарання.

При цьому, місцевий суд призначив покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого.

Так, суд цілком вірно сприймав обставини декількох епізодів злочинної діяльності ОСОБА_8 , відомості стосовно його особистості, як раніше судимої особи. Одночасно суд врахував і висновок органу пробації, згідно з яким ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення є високим та становить високу небезпеку для суспільства.

Отже, саме такий строк позбавлення волі на думку судової колегії являтиметься виваженим щодо приведених вище обставин, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів і відповідатиме вимогам ч.2 ст.50 КК України.

Доводи обвинуваченого щодо активної участі у розслідуванні злочинів як підстави для застосування ст. 69 КК України не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно обвинувального акту та змісту оскаржуваного вироку обставини у відповідності до ст. 66 КК України як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого не встановленні.

Стосовно тверджень ОСОБА_8 щодо тих обставин, що він зробив для себе висновки та бажає виховувати сина, про що йдеться в апеляційній скарзі останнього, то на переконання колегії суддів, наведені обставини не є достатньо переконливими обставинами для висновку про можливість пом`якшити призначене покарання або призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленими санкціями інкримінованих злочинів.

Отже, беручи до уваги, що призначене районним судом покарання є виваженим, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України.

Наведені вище обставини обумовлюють відхилення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4