Справа № 463/6375/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/786/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 463/6375/19, за участю

заявника ОСОБА_6

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 вересня 2019 року,

встановила:
цією ухвалою, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 24 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000015 від 8 лютого 2019 року.
Слідчий суддя вважає, що постанова є законною, оскільки слідчий, дослідивши обставини кримінального провадження, зібравши достатні дані, встановив, що в діях заступника начальника СВ Ківерцівського ВП ГУ НП в Волинській області ОСОБА_8 та слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУ НП в Волинській області ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, немає.
На дану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого ДБР про закриття кримінального провадження №0000015 від 08.02.2019 року.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги його доводи про те, що слідчий не дотримався вимог ст.9 КПК України, що зобов`язує слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження. В даному кримінальному провадженні він не допитаний, не визначено його статусу, як потерпілого.
Також, слідчий суддя не взяв до уваги той факт, що за змістом ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню в т.ч. вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого.
Крім того, під час вивчення матеріалів кримінального провадження було встановлено, що слідчий поліції ОСОБА_9 дав покази про те, що завжди приймав законні процесуальні рішення. Однак, проти слідчого ОСОБА_9 відкрито кримінальне провадження №60000044 від 29.12.2017 року за ст.367 КК України. Оскільки є розбіжності в зазначених ним в заяві доводах та показах слідчих, то є потреба провести одночасний допит, чого зроблено не було. За таких обставин підстав для закриття кримінального провадження немає.
Звертає увагу апеляційного суду, що тричі домагався скасування постанов слідчих про закриття кримінального провадження. ЄСПЛ з цього приводу зазначав, що відкладання розгляду справи, повернення кримінальної справи з метою усунення допущених порушень призводить до порушення права особи на судочинство в розумний строк і заява про присудження компенсації підлягає задоволенню (справа Екле проти ФРН від 15.07.1982 року).
Зазначене дає підстави стверджувати, що слідчі поліції порушили ст.6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, їхні рішення суперечать рішенням ЄСПЛ, які повинні застосовуватись як джерело права. Стаття 13 Конвенції передбачає право на ефективний засіб правового захисту, що передбачає ефективне розслідування, яке повинно відтворити справжній стан речей, а також покарання винних в порушенні Конвенції осіб.
В судове засідання інші учасники провадження не з`явилися, клопотань про перенесення розгляду апеляційної скарги ними не подано. З врахуванням цього, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд провадження у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Ухвала слідчого судді від 12 вересня 2019 року і постанова слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 24 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000015 від 8 лютого 2019 року підлягають скасуванню з таких підстав.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчий вжив усіх передбачених КПК заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, правомірно виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, рішення слідчого судді повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Однак таке рішення слідчим суддею постановлене без всебічного і повного з`ясування обставин.

У постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначає, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам заявника ОСОБА_6 не встановлений, а отже в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. При цьому слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування цього кримінального провадження проведені всі слідчі дії, досліджені всі обставини справи та всі можливості для збирання додаткових доказів вичерпані.

В результаті слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із встановленою відсутністю в діяннях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження, дослідження і оцінки слідчим, прокурором доказів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в процесі проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_7 не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст.93 КПК України, на підставі яких, слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що у даному кримінальному провадженні не з`ясований вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. При цьому слідчий не обґрунтував наявність такої чи її відсутність взагалі.

У той же час, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, постанови слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим ОСОБА_7 не проведено допиту ОСОБА_6 з приводу поданої ним заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Покликання в запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_6 про неможливість допитати ОСОБА_6 як свідка, оскільки останній не з`явився на вказані у повістках дати, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки це не спростовує потреби допиту ОСОБА_6 з метою з`ясування всіх обставин справи. Крім того, останній в судовому засіданні підтвердив, що хоче бути допитаний як потерпілий.

В матеріалах кримінального провадження немає, також, постанови про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим, що свідчить про те, що слідчим ОСОБА_7 не визначено статусу ОСОБА_6 в даному провадженні. Разом з цим, слідчий, за наявності розбіжностей в доводах та запереченнях з приводу фактів службової недбалості, не вирішено питання їх усунення у передбачений процесуальним законодавством спосіб.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку дії слідчого суперечать загальним засадам та завданням кримінального провадження, тому вважає висновки слідчого судді щодо правомірності постанови слідчого передчасними, а закриття кримінального провадження з підстав дослідження всіх обставини справи та вичерпаності можливостей для збирання додаткових доказів, необґрунтованими.

Будучи зобов`язаним забезпечити ефективне досудове розслідування, має встановити, чи були в діянні ознаки складу кримінального правопорушення, а також у разі відсутності таких або виявлення інших підстав для закриття провадження - прийняти відповідне рішення.

Вимоги щодо досудового розслідування кримінальних правопорушень обумовлені необхідністю суворого додержання КПК України, а не з метою надання органу досудового розслідування можливості формального закриття кримінальних проваджень та зняття з держави обов`язку розслідувати злочини.

У постанові слідчого про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, не зібрано усі докази, не дано оцінку доводам, на які покликається ОСОБА_6 .

Зазначені недоліки залишились поза увагою слідчого судді при розгляді скарги ОСОБА_6 .

Слідчий суддя не перевірив дотримання слідчим вимог закону при проведенні досудового розслідування, і зроблений ним висновок про правильність прийнятого слідчим рішення не відповідає фактичним обставинам.

Таким чином, слідчий суддя допустив невідповідність висновків фактичним обставинам, що, відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 та постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0000015 від 8 лютого 2019 року підлягають скасуванню, матеріали кримінального провадження направленню до слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, для продовження досудового розслідування з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону, а апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 вересня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, від 24.06.2019 року - скасувати.

Постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, від 24.06.2019 року про закриття кримінального провадження №0000015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2019 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, - скасувати.

Кримінальне провадження № 0000015, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, повернути у слідче управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4