ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/3962/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/812/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

особи, щодо якої застосовані

примусові заходи медичного порядку - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

УхвалоюФрунзенського районного суду м.Харкова від 07 серпня 2018 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
задоволено клопотання старшого слідчого Немишлянського ВП ГУНП України в Харківській області, затверджене заступником керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 10.05.2018 року за № 0001025.
Застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, а саме: до Комунального закладу охорони здоров`я «Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46.
Відмовлено у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_10 .

Вказаноюухвалою встановлено, що 10 травня 2017 року приблизно о 09 годині ОСОБА_9 вийшов з квартири за місцем свого мешкання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та направився у напрямку Кінного ринку, біля станції метро «Площа повстання» в м. Харкові, де в магазині господарських товарів ОСОБА_9 придбав сокиру, яку поклав собі до пакету, який знаходився при ньому. Після чого на громадському транспорті повернувся до дому. В цей же день, 10 травня 2017 року, приблизно о 14 годині, ОСОБА_9 знаходився в районі будинку АДРЕСА_2 , де побачив малознайомого ОСОБА_8 , з яким у нього раніше виникали словесні конфлікти, з приводу яких склалися неприязні відносини, у зв`язку з чим у ОСОБА_9 виник намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , з мотивів особистих неприязних відносин, викликаних попередніми конфліктами, в результаті чого дістав з пакету сокиру та наніс потерпілому ОСОБА_8 два удари лезом сокири в область голови, спричинивши останньому, згідно висновку судово медичної експертизи № 525-А/17 від 27.06.2017 року поверхневі рублені рани лівої скроневої області та передньої поверхні грудної клітини зліва, які відповідно до правил «Судово медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень, проникаючу рублену рану правої чолової області, багатофрагментарний втиснутий осколковий перелом правої чолової кістки з внутрішньомозковим втисненням відламків, забій головного мозку з контузійним осередком та частковим розтрощенням лівої чолової долі, внутрішньочереповим крововиливом, які відповідно до Правил «Судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Так, ОСОБА_9 виконав всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але смерть потерпілого ОСОБА_8 не настала з причини, що не залежали від його волі, оскільки дії останнього були припинені сторонніми прохожими.

Не погодившись з рішенням районного суду потерпілий ОСОБА_8 подавна нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалуна ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. В решті ухвалу районного суду залишити без змін.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, потерпілийвказує на те, щовід злочинних дій ОСОБА_9 йому було завдано матеріалу шкоду в розмірі 108754,77 грн.та моральну шкоду в сумі 300000 грн., оскільки після отриманих тілесних ушкоджень він тривалий час лікувався, переніс багато операцій, отримав моральні та фізичні страждання, стрес, був вимушений змінити свій звичайний образ життя.
ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі також вказує на те, судом необґрунтовано було відмовлено в задоволенні його цивільного позову, оскільки матір ОСОБА_9 ОСОБА_10 знала про стан свого сина та про те, що він не міг керувати своїми діями, але навмисно приховувала цей факт і не зверталася до відповідного органу, щоб оформити опіку над ним, у зв`язку з чим, на думку апелянта, суд першої інстанції повинен був застосувати норми ст.1186 ЦК України та стягнути на його користь заявлену матеріальну та моральну шкоду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення захисника та особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали районного суду, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши оскаржувану ухвалу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга потерпілого необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Переглядаючи ухвалу в рамках поданої апеляційної скарги, колегія суддів погоджується зі слушністю апеляційних доводів потерпілого ОСОБА_8 щодо необхідності скасування ухвали в частині вирішення цивільного позову потерпілого внаслідок неповноти судового розгляду в цій частині.
Зокрема, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд послався на норми ст.1184 ЦК України, а саме стосовно того, що шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей або судового рішення щодо визнання ОСОБА_9 недієздатною особою в установленому законом порядку та встановлення опікунства матір`ю ОСОБА_9 - ОСОБА_10 . Тому суд відмовив в позові потерпілому.
При цьому суд не врахував, що ЦК України містить норми , що регулюють відшкодування шкоди спричиненої особами, які хоча і не визнані недієздатними , але не усвідомлювали значення своїх дій та (або) не могли керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством.
Зокрема, відповідно доч.2 ст.1186 ЦК України, якщо шкоду було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції під час судового розгляду не було з`ясовано питання та не вжито будь-який процесуальних заходів щодо перевірки факту проживання ОСОБА_9 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 та чи було їй відомо про психічний розлад своєї дитини і чи вживала вона заходи щодо оформлення опікунства або звернення до психіатричного закладу для постановки сина на відповідний облік.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При цьому, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність (ст.7 КПК України).
Отже, доводи апелянта в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів находить такими, що підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а тому в цій частині апеляція підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлені підстави для скасування судового рішення передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.409 КПК України.
Вказані порушення є істотними, оскільки вони свідчать про неналежне дотримання судом вимог ст. 370 КПК України, щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, тобто в ухвалі суду першої інстанції в частині вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 . При постановленніухвали по справі необхідним є ухвалення її згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, об`єктивне з`ясування всіх обставин, які підтверджені доказами, та в ньому повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави її ухвалення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів потерпілого щодо неповноти судового розгляду, необґрунтованості та невмотивованості ухвали в частині вирішення цивільного позову, що є істотними порушеннями та обумовлюють часткове задоволення його апеляційних вимог, внаслідок чого ухвала в цій частині підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_9 в частині відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 в порядку цивільного судочинства.

В решті ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 серпня 2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в частині залишення ухвали районного суду без змін в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення. В частині

Головуючий

Судді