Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1985/19
провадження № 1-кс/650/674/19
УХВАЛА
Іменем України

27 листопада 2019 року слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , із секретарем ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кожем`якіне Краснопільського району Могильовської області Республіки Білорусь, українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
який підозрюється у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 185 КК України,

встановив:

27 листопада 2019 року слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , строком на два місяці заборонивши останньому залишати місце проживання цілодобового, без згоди слідчого, прокурора або суду, а також зобов`язати його прибувати до слідчого за першою вимогою.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Наводячи доводи в обґрунтування вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого злочину слідчий вказав на визнання ОСОБА_5 своєї вини, щире каяття останнього та послався на відповідні докази.
Обґрунтовуючи необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий послався на вчинення останнім злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років та вказав на наявність ризиків передбачених пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.
Ризик який полягає у можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення під час досудового розслідування слідчий обґрунтовує негативною характеристикою підозрюваного за місцем проживання, неодноразовим притягненням до кримінальної відповідальності, наявністю не знятої та непогашеної судимості та тим, що підозрюваний продовжує вчиняти злочини.
В судовому засіданні слідчий наполягав на задоволенні клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що вважає наведені ним у клопотанні ризики достатніми для обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного. Інших ризиків ним не встановлено. Також вказав, що застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання настання зазначеного ризику.
Прокурор на судовому засіданні вказала на обґрунтованість клопотання, підтримала його та просила обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Підозрюваний на судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що у нього є брат, який його кожного дня відвідує та буде забезпечувати його предметами першої потреби.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, з`ясувавши думку учасників судового провадження та заслухавши їх пояснення встановив таке.
Зі змісту частин першої, другої та шостої статті 181 КПК України вбачається, що одним із запобіжних заходів, що може бути застосовано до особи є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Метою застосування запобіжного заходу, у відповідності до частини першої статті 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Підставою застосування запобіжного заходу (частина друга статті 177 КПК України) є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
Згідно з частиною третьої статті 176 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту є запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено наступне.
26 листопада 2019 року ОСОБА_5 відповідно до статей 276 278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України. Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, визнав себе винним повністю і розповів про обставини вчинення ним вищевказаного злочину.
Підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 листопада 2019 року, протоколом огляду від 16 листопада 2019 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 листопада 2019 року, показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , показаннями підозрюваного ОСОБА_5 .
Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 , незважаючи на не погашені судимості за однорідні кримінальні правопорушення проти власності, будучи неодноразово засудженим, останнього разу 15 листопада 2018 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за частиною другою статті 185 КК України до 2 років позбавлення волі, 27 березня 2019 Херсонським апеляційним судом покарання змінено на арешт строком 6 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 15 травня 2019, судимості за що, в установленому законом порядку не погашені, продовжив свою злочинну діяльність та вчинив новий умисний злочин середньої тяжкості проти власності, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, що свідчить про його схильність до вчинення крадіжок та суспільно-небезпечну поведінку, а отже, і про наявність об`єктивних підстав вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховуючи майновий стан підозрюваного, в тому числі відсутність постійного джерела заробітку, можна зробити висновок про неможливість запобігання встановленому ризику, шляхом застосування найбільш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Таким чином, враховуючи схильність ОСОБА_5 до вчинення злочинів проти власності, які він вчиняє у зв`язку з відсутністю засобів до існування, що зумовлено, окрім іншого, небажанням, перед усім останнього, працювати та жити в громадянському суспільстві, а тому відповідно його поведінка є суспільно-небезпечною та такою, що дає всі підстави вважати, що існує ризик, зазначений у пункті 5 частини першої статті 177 КПК України, тобто вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.
Отже, виходячи із вищезазначеного, з метою запобігання протиправній поведінці підозрюваного ОСОБА_5 , уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також забезпечення дотримання встановленого законом строку досудового розслідування та виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, є доцільним застосування до останнього міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту, так як застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання настанню вказаного ризику, а також забезпечення подальшого досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження.
Одночасно суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок, передбачений частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого слідчого відділення Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, оскільки його застосування є обов`язковим при обранні вказаного запобіжного заходу та він доповнюючи останній надасть змогу слідчому або прокурору вчасно реагувати на неправомірну поведінку підозрюваного.
Тривалість домашнього арешту та обов`язків покладених на підозрюваного має бути визначена з межах максимального двомісячного строку, оскільки це сприятиме проведенню досудового розслідування впродовж передбачених строків, а обставин, які б зумовили його скорочення під час розгляду клопотання не встановлено.
Застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде недостатнім для запобігання ризику встановленого під час розгляду клопотання, оскільки обов`язки, які можуть бути покладені на підозрюваного у цьому випадку не зможуть гарантувати дотримання підозрюваним правомірної поведінки.
Особиста порука та застава також не можуть бути застосовані в якості запобіжного заходу оскільки слідчому судді не повідомлено про особу, яку може бути визнано такою, що заслуговує на довіру та у підозрюваного згідно його пояснень відсутні кошти.
На підставі викладеного та керуючись вищенаведеними положеннями КПК України, слідчий суддя
постановив:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту та покласти на нього визначені процесуальні обов`язки строком на шістдесят днів до 25 січня 2020 року включно.
Протягом дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 заборонити залишати територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Зобов`язати ОСОБА_5 протягом дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту прибувати за кожною вимогою до слідчого слідчого відділення Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя __________________ ОСОБА_1