ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/123/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Тернопільської області на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2019 року про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 17 травня 2019 року клопотання ст. слідчого СВ СУ ГУНП в Тернопільській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Загайці Шумського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, задоволено частково, застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло, що в АДРЕСА_1 цілодобово з покладенням на нього відповідних обовязків.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_6 , будучи обґрунтовано підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та покарання, яке йому загрожує, маючи в наявності посвідчення водія на право керування транспортними засобами, може покинути своє місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування, суду.

Крім того, вказує, що підозрюваний на утриманні неповнолітніх дітей, осіб похилого віку чи інвалідів не має, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнає, а під час його допиту відповідно до ст.63 Конституції відмовився давати показання, чим не сприяє досудовому слідству, що, на думку апелянта, також свідчить про можливість підозрюваним переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів у цьому кримінальному провадженні, які йому добре відомі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти зазначеним вище ризикам, у звязку з чим, на думку апелянта, йому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора і просили залишити рішення місцевого суду без змін, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, провівши судові дебати, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні ст. слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 15 травня 2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.05.2019 року в 11.15 ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем SKODA Superb, н.з. НОМЕР_1 , рухався з двома пасажирами автодорогою «Броди-Тернопіль» зі сторони м. Броди в бік м. Тернополя. Порушуючи вимоги пунктів 1.5 ч. 1 та 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України), водій ОСОБА_6 під час руху не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Наближаючись другорядною дорогою до нерегульованого перехрестя із головною дорогою «Обхід м. Тернополя», водій ОСОБА_6 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та не зупинився перед вказаним дорожнім знаком. Порушуючи вимоги п. 16.11. ПДР України, в`їжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг по другорядній дорозі, водій ОСОБА_6 не надав дороги транспортним засобам, які наближались до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі. Зокрема, в цей час до перехрестя наближався по головній дорозі зі сторони с. Гаї Шевченківські технічно справний автомобіль ВАЗ-2101, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , з одним пасажиром в салоні. Виїхавши із порушенням вказаних вимог ПДР України на нерегульоване перехрестя, водій ОСОБА_6 створив аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема, для водія автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_9 , позбавивши його своїми односторонніми діями запобігти настанню ДТП, та допустив зіткнення транспортних засобів. Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_9 та пасажир його автомобіля ОСОБА_10 загинули на місці пригоди. Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3. (б, д); 16.11. та дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням загибелі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 16 травня 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, тобто у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель ОСОБА_9 та ОСОБА_10

17 травня 2019 року слідчий за погодженням із прокурором звернувся до Тернопільського міськрайсуду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Того ж дня ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайсуду клопотання слідчого задоволено частково та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло, що в АДРЕСА_1 цілодобово з покладенням на нього відповідних обовязків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не містять переконливого обгрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене, посилання прокурора на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як вбачається з матеріалів провадження, а саме: оскаржуваної ухвали слідчого судді враховані судом при постановленні оскаржуваного судового рішення.

Крім того, суд при постановленні рішення врахував також і те, що підозрюваному ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину з необережності, він не намагався ухилитися від правоохоронних органів, раніше не судимий, займається суспільно корисною працею з 1980 року, на даний час є механіком автотранспортного господарства ДП «Кременецьке УПРГ», тобто постійно працює і сплачує податки, нагороджений грамотою Кременецької міської ради за сумлінну працю і високу професійну майстерність, позитивно характеризується з місця роботи, позитивно характеризується з місця проживання, а також те, що він одружений, має міцні соціальні зв`язки, а тому прийшов до вірного висновку, що до нього достатнім буде застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із покладенням відповідних обов`язків, що зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам і забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 та правильно застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово. Висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

Посилання прокурора на те, що він не визнав своєї вини у предявленій підозрі по даному кримінальному провадженні та відмовився давати показання під час його допиту як підозрюваного, не можуть бути підставою для застосування щодо нього більш тяжкого запобіжного заходу, оскільки відповідно до матеріалів провадження слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходив не тільки з даних про його особу, а з недоведеності стороною обвинувачення того, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Тернопільської області залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2019 року про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи