УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Вишенського ВП ВВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Вишенського ВП ВВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 , 12.08.2019 року звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що 09.08.2019 у невстановлений слідством час та в невстановленому місці ОСОБА_4 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.10.2010, тобто діючи повторно, вступив із ОСОБА_8 , який мав не зняту і не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 02.12.2013, у попередню змову, спрямовану на незаконне збагачення за чужий рахунок.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел та вищевказану попередню змову, діючи спільно і опираючись на дії один одного, з корисливим мотивом та метою, 09.08.2019 близько 11:50 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зайшли до першого під`їзду будинку

АДРЕСА_2 , де піднялись на останній, дев`ятий поверх, після чого почали спускатись донизу, підшукуючи квартиру для реалізації свого спільного злочинного умислу, направленого на протиправне проникнення до житла з метою наживи. Спустившись до п`ятого поверху даного під`їзду ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , переконавшись, що у квартирі АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , немає господарів, почали реалізовувати свій спільний злочинний план.

ОСОБА_8 почав слідкувати за навколишньою обстановкою з метою уникнути викриття, а ОСОБА_4 почав здійснювати підбір заздалегідь заготовлених ключів почав до вхідних дверей тамбуру вищевказаної квартири. Після вдалого підбору ключа ОСОБА_4 і ОСОБА_8 разомпроникли до тамбуру, де ОСОБА_4 продовжив підбирати ключі до вхідних дверей квартири. Відчинивши ключем вказані двері, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 проникли до квартири АДРЕСА_4 , та почали відшукувати у кімнатах цінні речі.

В подальшому, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 , знаходячись у спальній кімнаті, відчинивши дверцята тумбочки, яка розташована біля ліжка, помітили шкатулку, з якої викрали срібну каблучку з рожевим камінцем вартістю близько 36,1 грн., механічний металевий годинник марки «ZARIA» невстановленої вартості, ланцюжок з хрестиком загальною вагою біля 4 г., які виготовлені з медичного золота та вартість яких складає близько 150 грн., після чого поклали їх до своєї спортивної чорної сумки марки «Adidas», яку вони попередньо взяли з собою.

Після цього, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 пішли в іншу житлову кімнату квартири ОСОБА_9 , звідки з серванту, де знаходився посуд, взяли шість мельхіорових виделок з візерунком невстановленої вартості, які також помістили до своєї сумки.

В подальшому, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_8 продовжували пошуки цінностей у вищевказаній квартирі, ОСОБА_9 , повертаючись додому, відчинила двері тамбуру своєї квартири та побачила протиправні дії ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , після чого, злякавшись, відійшла до ліфта на сходинкову клітину п`ятого поверху та почала кричати.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , зрозумівши, що їх злочинні дії викрито потерпілою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що остання є особою похилого віку, вже відкрито продовжили свої протиправні дії з метою утримання наявного у них чужого майна, а саме взявши із собою вищевказану спортивну сумку з наявними в ній цінностями, що належать ОСОБА_9 , вибігли з квартири та побігли донизу по сходах, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму близько 186,1 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.10.2010, близько 11.55 год. 09.08.2019, вибігши разом із ОСОБА_8 з квартири першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 після скоєння там за попередньою змовою із ОСОБА_8 відкритого викрадення чужого майна, вирішив вчинити ще одне відкрите викрадення чужого майна, що не охоплювалось попередньо досягнутою між ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 змовою.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито, повторно, з корисливим мотивом та метою, ОСОБА_4 повернувся на сходинкову клітину на п`ятому поверсі вищевказаного під`їзду, де стояла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, усвідомлюючи, що остання є особою похилого віку, підбіг до неї і шляхом ривка з правого плеча ОСОБА_9 зірвав належну останній сумку, в якій знаходився гаманець невстановленої вартості з грошовими коштами в сумі 350 грн., та, тримаючи цю сумку в руках, побіг донизу по сходах.

Спустившись на перший поверх вищевказаного під`їзду, ОСОБА_4 зупинився, витягнув із належної ОСОБА_9 сумки гаманець з наявними в ньому грошовими коштами, забрав його собі, а сумку кинув на підлогу, після чого зник з місця скоєння злочину, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 350 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

За даними фактами розпочато кримінальне провадження № 0001050 від 09.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення ґрунтовно підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, українець, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше засуджувався: 25.12.1996 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 42 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією майна. звільнений по відбуттю строку покарання; раніше судимого: 05.05.2000 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 196-1, ч. 1 ст. 46 КК України до 2-х років позбавлення волі; 05.11.2002 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі. Звільнений на підставі Закону України «Про амністію»; 20.02.2003 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі; 05.11.2004 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі; 14.12.2004 Староміським районним судом м. Вінниці за ст. 395, ст. 71 КК України до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі; 19.10.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до 5-ти років позбавлення волі; 24.02.2015 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4-х років позбавлення волі. Звільнений 25.06.2018 умовно-достроково, не відбутий строк 9 місяців 16 днів,

11.08.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілої; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої; протоколами огляду місця події та іншими матеріалами кримінального провадження.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинений повторно, ч. 3 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з проникненням у житло вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1, п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки особа схильна до вчинення кримінальних правопорушень; переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин; незаконно впливати на свідків з метою зміни їхніх показань, щоб уникнути кримінальної відповідальності або з метою отримання більш м`якого покарання за вказане кримінальне діяння.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного ОСОБА_4 , його вік і стан здоров`я, матеріальний стан, а також те, що він офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, вчинив тяжкий умисний злочин проти власності, а тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь, наявність можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ухилятись від проведення слідчих дій, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, виникає необхідність у проведенні з ним ряду слідчих дій та відпрацювання версій про причетність останнього до вчинення аналогічних злочинів. У той же час, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не перешкоджатиме останньому здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків досудового розслідування.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та зможе продовжити свою злочинну діяльність шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавлення волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 00001050, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 09.08.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001050 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 186 КК України.
11.08.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 186КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ст. 186 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Санкція ст. 186 ч. 3 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше судима та підозрюється у вчиненні злочинів за одне із яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, крім того, підозрюваний не одружений, осіб на утриманні не має, не працює, тобто не має постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів, раніше неодноразово судимий на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків,вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 183, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Вишенського ВП ВВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 15 год. 05 хв. 08 жовтня 2019 року в межах строку досудового розслідування.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 08 жовтня 2019 року.
Одночасно визначити заставув розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 140 (сорок тисяч сто сорок) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки, а саме прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Вінницібез дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя