Справа № 466/5817/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням , у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 09.02.2016р. за № 0000193 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баркасово, Мукачівського району, Закарпатської області, громадянина України, українця, не працюючого, згідно ст.89 КПК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.115 КК України , -

встановив:

ОСОБА_7 , 06.02.2016р., близько 05:00 год., перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло чи інше володіння особи, діючи з корисливих мотивів, шляхом розбиття вікна храму Успення Пресвятої Богородиці, проник в приміщення, звідки таємно викрав генератор світло-червоного кольору вартістю 3300 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , 09.02.2016р. , близько 12.30 год., маючи умисел на вчинення умисного вбивства, перебуваючи на території ділянки № 102 кооперативно- садівничого товариства «Лісове», урочище «Збоїще» у м. Львові, діючи на ґрунті раптово виниклих, особистих неприязних відносин, розуміючи характер своїх дій і бажаючи настання смерті ОСОБА_11 , наніс два удари ножем по тулубу останньої справа, після чого взяв до рук дерев`яну палицю та наніс нею множинні удари потерпілій по голові, тулубу, кінцівках. Згідно висновку експерта №17/16 від 15.03.2016 року, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_11 поєднану травму у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа, забою головного мозку важкого ступеня, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, перелому 10-го ребра справа, перелому правої ліктьової кістки, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, ран поперекової ділянки справа, проникаючих в черевну порожнину з ушкодженням стінки 12-палої кишки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, множинних ран голови, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 померла.

Крім того, ОСОБА_7 , 09.02.2016 року, близько 12.50 год., перебуваючи на території ділянки №102 кооперативно - садівничого товариства «Лісове», урочище «Збоїще» у м. Львові, діючи умисно, повторно та керуючись корисливим мотивом, який виник після вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , з метою протиправного збагачення, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів майном останньої, а саме: мобільним телефоном марки «Нокіа», в якому знаходилась СІМ-карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 вартістю 500 грн., золотою каблучкою вартістю 1000 грн. та грошовими коштами в сумі 500 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 первинно заперечував свою причетність до злочинів, в яких обвинувачувався. В процесі дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за зміненим обвинуваченням визнав повністю та пояснив, що 06.02.2016 р. , близько 05 год. по вул. Полтвяній у м. Львові , маючи намір збагатитись за рахунок викрадення чужого майна, розбив вікно храму , проник у приміщення та викрав генератор. Крім того, підтвердив ОСОБА_7 і обставини пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 185 КК України. Зокрема повідомив , що у 2016 році проживав у циганському таборі, що розмістився поблизу сміттєзвалища у с. Грибовичі. Зранку 09.02.16 р. він зайшов до сусідів по табору сім`ї ОСОБА_12 і запропонував неповнолітньому ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 разом йти збирати метал на територію дачного масиву в урочищі « Збоїще». Він неодноразово навідувався на вказану територію, тому візуально був знайомий з ОСОБА_11 , яка проживала у дачному будиночку. Він попросив ОСОБА_15 почекати його на вулиці біля подвір`я потерпілої пояснивши , що зайде в будинок напитись. Відтак, він один зайшов до ОСОБА_11 , яка спочатку спокійно відреагувала на його візит, на його прохання дала випити компоту. Проте раптово у неї змінився настрій. Потерпіла почала його грубо виганяти , мотивуючи що має прийти її син, почала кричати і сказала щось образливе. Обвинувачений розлютився, схопив ніж, що лежав на столі і вдарив ним потерпілу ОСОБА_11 . Він вийшов з будинку, проте потерпіла , незважаючи на поранення, вибігла з криком за ним. Під впливом емоцій він ще наніс потерпілій кілька ударів палицею, яку знайшов на подвір`ї, а потім наносив удари і ногами. На даний час не може згадати ні кількості ударів, які наносив потерпілій , ні місця їх нанесення. В ході нанесення ударів ОСОБА_11 він поранив і свою руку, тому на подвір`ї було багато крові. Побачивши, що ОСОБА_11 лежить безпорадно на землі , у нього раптово виникло бажання викрасти цінні речі, які могли бути у будинку. На той час він не думав про те , що міг вбити потерпілу. Він повернувся у помешкання, звідки викрав гаманець, в якому було 500 грн. , мобільний телефон з карткою «Київстар», перстень потерпілої. Після виходу з будинку він зайшов в сарай, що розташований на території подвір`я, звідки забрав металеві предмети, які склав в мішок. Наміру викрадати будь-які речі у потерпілої він первинно не мав. Впродовж вказаної події неповнолітній ОСОБА_15 на подвір`я та в будинок потерпілої не заходив. Він не міг бачити що саме відбувалось, оскільки чекав обвинуваченого на вулиці , на великій відстані від місця події. Зрозумівши згодом що він накоїв та що його будуть шукати, обвинувачений поїхав з м. Львова у с. Баркасово Мукачівського району Закарпатської області , де раніше проживав зі своєю співмешканкою . Там його згодом і затримали працівники поліції. Він щиро кається у скоєному, просить суворо його не карати.

Враховуючи визнання ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 06.02.2016 року , оскільки

фактичні обставини справи в судовому засіданні не оспорювались ні обвинуваченим , ні іншими учасниками судового провадження, відтак згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд прийняв ухвалу про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. Від потерпілого за вказаним кримінальним правопорушенням - ОСОБА_10 поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності.

В ході проведення судового розгляду за обвинуваченням, пред`явленим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 115 КК України були досліджені наступні докази, крім зізнавальних показань самого обвинуваченого, що доводять його винуватість.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_11 його мати. Вона любила тривалий час протягом року проживати у дачному будиночку, що знаходиться в урочищі « Збоїща» у м. Львові, де родичі її провідували, приносили продукти та необхідні речі. Значних коштів у неї на дачі не було ніколи, лише невеликі суми для придбання необхідних продуктів. Хвіртка на територію ділянки закривалась лише символічно і не було проблем у доступі до будинку, куди безперешкодно могли зайти сусіди, які спілкувались з матір`ю. 09.02.16 р. , близько 16 год., він прийшов у будинок, де жила його мати та відразу побачив, що щось трапилось. Хвіртка на подвір`я була відкрита, сліди крові вели до будинку, двері якого також були відчинені. В приміщенні все було перевернуте , а матері не було. Підлога і речі були зі слідами крові. Він почав її кликати та шукати по території дачної ділянки. Він знайшов її біля сараю. Вона лежала опираючись на стіну , була поранена і вся в крові , важко дихала та не приходила до тями. Оскільки у нього не було телефону, він побіг до станції швидкої допомоги, що розташована неподалік від місця події, звідки викликав і поліцію. Коли приїхали працівники поліції та медики, мама була ще жива. Її госпіталізували, прооперували, проте на наступний день вона померла в реанімаційному відділенні лікарні, не приходячи до свідомості. Потерпілому відомо, що ще у 13 год. у вказаний день його мати розмовляла з його племінницею і не говорила про жодну загрозу. Після вказаних подій виявилось, що з будинку мами пропав акумулятор, телефон « Нокіа», кошти у розмірі 500 грн. , золотий перстень . Було вибите вікно і у сараї, з якого зникло дві сокири .

З показань допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 вбачається, що вона є внучкою потерпілої ОСОБА_11 09.02.16 р. вона розмовляла з бабусею по мобільному телефону близько 13 год. В цей час остання проживала у дачному будинку на території урочища « Збоїще». Вона розповідала, що поряд з їх садовим кооперативом розмістився циганський табір, проте ніяких проблем ніколи не виникало. Вона спілкувалась з циганами, які іноді заходили і просили дати одяг чи їжу. Розмова між свідком і потерпілою тривала не довго, оскільки було чути і це підтвердила бабуся, що сильно гавкали дві собаки, які проживали на ділянці. ОСОБА_11 сказала, що припиняє розмову, бо повинна подивитись хто до неї прийшов. В кінці дня свідок дізналась про трагічні події, що сталися з бабцею.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 пояснив, що він користується гаражем , що розміщений по вул. Мідній у м. Львові. Поряд з вказаним гаражем часто крутилися цигани. Вони збирали метал, макулатуру, пляшки та ніколи не ходили по одному, а завжди по 2-3 людини. Особу, що є обвинуваченою у даній справі свідок впізнає, та зазначив, що знайомий з ним роки 3 4 . Знає його візуально, як чоловіка що збирає метал та проживає в районі сміттєзвалища. Іноді вони розмовляли, обвинувачений просив у нього то пити, то сигарети, то ключі від гаражу . Точної дати свідок не пам`ятає, проте в холодну пору року до нього підійшов ОСОБА_7 з двома невідомими молодими особами віком до 20 років, які не вміли розмовляти ні російською, ні українською мовою. Обвинувачений попросив залишити на зберігання до наступного дня мішок білого кольору , в якому були якісь металеві предмети. Оскільки йому не були відомі ті два хлопця, що були з ОСОБА_7 , то їх прохання свідок би ніколи не виконав. Знаючи тривалий час обвинуваченого, який як і хлопці, вели себе спокійно, він дозволив залишити мішок до ранку. Але на наступний день приїхали працівники поліції і з ними були ті два хлопці. Мішок було вилучено. Який його точний вміст свідкові не відомо. Бачив поверхнево лише металеві кутники та подумав, що то викопаний метал.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 повідомила, що перебувала з обвинувачений у фактичних шлюбних відносинах з 2000 року. Вона проживає у с. Великі Лучки Мукачівського району Закарпатської області. Коли вона захворіла і потрібні були кошти на лікування, ОСОБА_7 поїхав у м. Львів на роботу. У м. Львові він був не довго, бо з його слів їй відомо, що на сміттєзвалищі сталася пожежа, всі думали що підпалили цигани, тому він повернувся додому. Коштів жодних він не заробив, розповів, що позичив у якоїсь жінки 3 грн. на дорогу . Він був брудний, голодний. На наступний день до їх будинку прийшли працівники поліції і затримали ОСОБА_7 по даній справі. В подальшому вона дізналась від працівників поліції про злочин, у якому обвинувачується її фактичний чоловік. Він особисто їй нічого про обставини вбивства не розповідав.

З показань допитаного в порядку ст. 225 КПК України в якості свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( т. 1 а.с. 77 ), що були предметом дослідження в ході судового розгляду вбачається, що зранку 09.02.2016 року до них в циганський табір , де проживає його сім`я прийшов ОСОБА_7 . На той час він був знайомий з обвинуваченим, який жив також біля сміттєзвалища і заробляв тим, що збирав металобрухт і інші речі. На пропозицію обвинуваченого вони разом пішли збирати металобрухт на територію дачного масиву «Збоїща». ОСОБА_7 казав , що знає місця, де є метал. На території дачного масиву обвинувачений сказав почекати його на дорозі, а він зайде в один з будинків. ОСОБА_19 не було приблизно 10 хв., а з будинку, куди він зайшов, було чути шум. До змісту розмови свідок не прислухався. Потім він бачив , як з будинку вийшла жінка і ОСОБА_20 , вони про щось сперечались на вулиці і ОСОБА_21 кілька разів вдарив ту жінку , від чого вона впала, а ОСОБА_20 підібрав біля будинку палицю і почав нею наносити удари по різних частинах тіла жінки.Потім свідок бачив, як ОСОБА_7 пішов в будинок і звідти вийшов з металевими предметами, які поклав в мішок. Весь цей час свідок стояв на вулиці і не підходив до місця події, бо боявся. Металу, який обвинувачений потім виніс з подвір`я в мішку, було приблизно 20 кг. Вони разом пішли з території дачного масиву .

Всі обставини події, про які зазначав неповнолітній свідок ОСОБА_15 , відображені у протоколі проведення слідчого експерименту від 11.12.2016року( т. 1 а.с. 88-97 ) та відеозапису до нього та відповідають фактам, що зафіксовані у протоколі огляду місця події від 09.02.2016 року на території ділянки №102 кооперативно - садівничого товариства «Лісове», урочище «Збоїще» у м. Львові (а.с.78-80 т. 1 ), що були предметом дослідження в ході судового розгляду .

Судом були досліджені також протокол огляду місця події від 09.02.2016 року в приміщенні КМК ЛШМД за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 9, під час якого виявлено сорочку з нашаруванням речовини бурого кольору, штани з нашаруванням речовини бурого кольору (а.с.81-83 т. 1) : протокол огляду місця події від 10.02.2016 на території ділянки №102 кооперативно - садівничого товариства «Лісове», урочище «Збоїще» у м. Львові, ( т. 1 а.с.84-87 ) ; протокол огляду трупа ОСОБА_11 від 11.02.2016р., проведеного в приміщенні КМК ЛШМД за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 9 (а.с.98) ; протокол проведення слідчого експерименту від 13.02.2016р. із підозрюваним ОСОБА_7 , та переглянутим відеозаписом, який здійснювався в ході його проведення (а.с.177-179 , 181 т. 3 ). У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 156/2016-мк від 03.06.2016р., при дослідженні біологічних об`єктів від трупа ОСОБА_11 було виявлено: на клапті шкіри з живота справа два наскрізних колото-різаних ушкодження, які утворились від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який мав одне лезо та обух; на клапті шкіри з лівої надбрівної ділянки одне наскрізне забійне ушкодження, яке утворилось від дії тупого твердого предмета; на фрагменті правої скроневої кістки один ненаскрізний втиснений перелом, який утворився від дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею; на фрагменті 10-го ребра справа повний перелом, який утворився внаслідок перезгинання ребра досередини. Виявлені ушкодження на клапті шкіри з лівої надбрівної ділянки, на фрагменті правої скроневої кістки та перелом на фрагменті 10-го ребра справа могли утворитись внаслідок ударів дерев`яною палицею наданою на експертизу, а колото-різані ушкодження на клапті шкіри з живота справа утворились від дії колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа і не могли утворитись від дії дерев`яної палиці.

В подальшому, в зв`язку з визнанням обвинуваченим пред`явленого обвинувачення за зміненим обвинуваченням, було прийнято ухвалу суду на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України про недоцільність продовження дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. Наслідки застосування такої норми закону були роз`яснені і обвинуваченому.

За клопотанням захисника обвинуваченого в ході судового розгляду були також допитані в якості свідків захисту ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , з показань яких вбачається, що вони не були очевидцями подій, що мали місце 09.02.2016 року, оскільки проживають у Закарпатській області, проте характеризують ОСОБА_7 як дуже позитивну і чуйну людину.

Оцінюючи показання свідків, зазначені вище, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.115 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров"я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд вважає, що дії обвинуваченого по епізоду від 06.02.2016 р. органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло чи інше володіння особи.

Суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. При цьому колегія суддів враховує, що винувата особа розуміла не лише фактичні обставини, які стосуються об`єкта і об`єктивної сторони складу злочину, а й його суспільну небезпечність. Це випливає з характеру та кількості тілесних ушкоджень, нанесених потерпілій , залишення останньої без необхідної допомоги .Тобто дії обвинуваченого були спрямовані на порушення функцій та анатомічної цілісності життєво важливих органів потерпілої.

Призначаючи обвинуваченому покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який згідно ст. 89 КК України вважається не судимий, проте неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, характеризуючі дані з місця проживання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, колегією суддів не встановлено.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, якою встановлено, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Одночасно колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого та приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з часу його фактичного затримання, із застосуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта становлять у даному провадженні 17 459 грн.

Речові докази у відповідності до ст. 100 КПК України : одяг потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_7 слід знищити; дерев`яну палицю - знищити; вилучені ножі, які не були знаряддям вчинення злочину - повернути потерпілому ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Нокіа», в якому знаходилась СІМ-карта мобільного оператора зв`язку «Київстар» з присвоєним номером НОМЕР_1 - повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів ,-

з а с у д и л а :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 , 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання :

- за ч. 2 ст. 185 КК України - два роки позбавлення волі ;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - чотири роки позбавлення волі ;

-за ч. 1 ст. 115 КК України десять років позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді 10 ( десяти ) років позбавлення волі .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу залишити попередній - утримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з часу його фактичного затримання- 12 лютого 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, Закону України « Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»», зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 12.02.16 року по дату набрання вироком законної сили у строк відбування покарання , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

Речові докази : одяг потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_15 та засудженого ОСОБА_7 знищити;

- дерев`яну палицю - знищити;

- вилучені ножі, які не були знаряддям вчинення злочину - повернути потерпілому ОСОБА_8

- мобільний телефон марки «Нокіа», в якому знаходилась СІМ-карта мобільного оператора зв`язку «Київстар» з присвоєним номером НОМЕР_1 - повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави витрати в сумі за проведення експертиз у розмірі 17 459 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова. Обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку із врахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_24 -Шумська