Справа № 333/6141/19
Пр. 1-кс/333/2514/19
УХВАЛА
Іменем України
24 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003634 від 22.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2019 слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0003634 від 22.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України №3 від 26.04.2002 Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 576), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998р. N 622 зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. N 292 та іншими нормативними актами).
Порядок надання дозволів на носіння та зберігання вибухових матеріалів затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ №622 від 21.08.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за №637/3077 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів».
В ході досудового розслідування встановлено, що 22.10.2019 року о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про те, що в нього при собі є предмет, який є корпусом бойової ручної гранати Ф.1, котрий містить в собі заряди вибухової речовини, та УЗРГМ (запал) до нього, що являє собою самостійним унітарним підривником, котрий в сукупності з корпусом, являється вибуховим пристроєм промислового виготовлення, а саме бойовою гранатою Ф1., не маючи передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, з метою незаконного носіння та зберігання вибухової речовини та бойових припасів, при цьому нехтуючи чинним законодавством та вищезгаданими нормативно правовими актами, заніс вищеперераховане до дитячого садку «ДНЗ 144» розташований по вул. Олександра Говорухи, 36А м. Запоріжжя.
22.10.2019 року о 14.53 годин по лінії 102 надійшло повідомлення про те, що біля дитячого садочку по вищевказаній адресі бігає чоловік з гранатою. Цього ж дня в період часу 16 години 20 хвилин по 17 годин 47 хвилин під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення злочину, проведено обшук останнього в якого було виявлено та вилучено вищевказані бойові припаси, складова якого, а саме підривник типу УЗРГМ відповідно до довідки №1251 від 22.10.2019 року виданий вибухотехнічним управлінням ГУНП в Запорізькій області вимагає заходів безпеки, а саме непопущення механічного та термічного впливу.
22 жовтня 2019 року, під час проведення особистого обшуку в рамках затримання підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.208 КПК України було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Huawei» чорного кольору з сім-картами мобільних операторів «Водафон» та «Київстар»; гаманець коричневого кольору, в якому знаходяться банківські картки, купюра номіналом 2 долари США; складний ніж; окуляри в чохлі; скляний флакон з рідиною помаранчевого кольору; зарядний пристрій; адаптер; зв`язка з трьох металевих ключів та одного магнітного ключа; спіннер; навушники чорного кольору; записна книжка; барсетка чорного кольору з матеріалу, схожого на замінник шкіри; спортивна сумка з тканини чорного кольору; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про загальнообов`язкове соціальне страхування на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мотоциклу А ZS 125J, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі.
Судом встановлено, що 22.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (кримінальне провадження №0003634).
Клопотання слідчого про арешт майна погоджене прокурором Запорізької міської прокуратури ОСОБА_6 . У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у п. 1 ч.2 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон «Huawei» чорного кольору з сім-картами мобільних операторів «Водафон» та «Київстар»; гаманець коричневого кольору, в якому знаходяться банківські картки, купюра номіналом 2 долари США; складний ніж; окуляри в чохлі; скляний флакон з рідиною помаранчевого кольору; зарядний пристрій; адаптер; зв`язка з трьох металевих ключів та одного магнітного ключа; спіннер; навушники чорного кольору; записна книжка; барсетка чорного кольору з матеріалу, схожого на замінник шкіри; спортивна сумка з тканини чорного кольору; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про загальнообов`язкове соціальне страхування на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мотоциклу А ZS 125J, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1