УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Іллічівського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 , 02.12.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.07.2014, спільно з невстановленими слідством особами, 09.10.2019 близько 03.30 год., перебував по вул. Якова Шепеля в м. Вінниці неподалік будинку № 15 та помітив у каналізаційній свердловині телефонний кабель, належний ПАТ «Укртелеком». У цей час у ОСОБА_4 та невстановлених слідством осіб виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, для чого вони вступили між собою у попередню змову.

ОСОБА_4 , спільно з невстановленими слідством особами, реалізовуючи свій злочинний умисел та вищевказану попередню змову, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу близько 03.30 год. 09.10.2019 спустились до каналізаційної свердловини, яка знаходилась неподалік будинку № 15 по вул. Якова Шепеля в м. Вінниці, та підійшли до телефонного кабелю ТПП 200х2х0,5 загальною довжиною 70 метрів та балансовою вартістю 324,8 грн./м, після чого за допомогою металевих ножиць відрізали його та в подальшому спустились до наступної каналізаційної свердловини, яка знаходилась на відстані 70 метрів, де відрізали даний кабель з іншої сторони.

Після вчиненого, ОСОБА_4 спільно з невстановленими слідством особами з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали ПАТ «Укртелеком» матеріальної шкоди на суму 22736 гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.07.2014, спільно з невстановленими слідством особами 10.10.2019 близько 02.00 год. перебував на перехресті вулиць Якова Шепеля та Гетьмана Сагайдачного в м. Вінниці та помітив у каналізаційній свердловині телефонний кабель, належний ПАТ «Укртелеком». У цей час у ОСОБА_4 та невстановлених слідством осіб виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, для чого вони вступили між собою у попередню змову.

ОСОБА_4 , спільно з невстановленими слідством особами, реалізовуючи свій злочинний умисел та вищевказану попередню змову, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу близько 02.00 год., 10.10.2019 спустились до каналізаційної свердловини, яка знаходилась на перехресті вулиць Якова Шепеля та Гетьмана Сагайдачного в м. Вінниці, та підійшли до телефонного кабелю ТПП 200х2х0,5 загальною довжиною 210 метрів та балансовою вартістю 324,8 грн./м, після чого за допомогою металевих ножиць відрізали його та в подальшому спустились до наступної каналізаційної свердловини, яка знаходилась на відстані 210 метрів на перехресті вулиць Гетьмана Сагайдачного та Данила Нечая, де відрізали даний кабель з іншої сторони. Однак, довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 спільно з невстановленими слідством особами не змогли з причин, які не залежали від їх волі, не вчинивши усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки були помічені працівниками поліції охорони. При цьому працівниками поліції охорони було зупинено ОСОБА_4 , а невстановлені слідством особи зникли в невідомому напрямку, внаслідок чого попереджено заподіяння ПАТ «Укртелеком» матеріальної шкоди на суму 68208 гривень.

11 жовтня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, а також повідомлено про те, що він має прибути до Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області на 09:00 год. 15.10.2019 року для отримання клопотання про обрання запобіжного заходу відносно нього. У вказаний час ОСОБА_4 до підрозділу не прибув.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового слідства та суду 06.11.2019 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

07.11.2019 Вінницьким міським судом задоволено клопотання та винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: 1) протоколом прийняття заяви від 09.10.2019;2) рапортом реєстрації про вчинення кримінального правопорушення від 11.10.2019;3) протоколом огляду місця події від 09.10.2019;3) протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 10.10.2019;4) протоколом огляду місця події від 10.10.2019;5) протоколом впізнання особи за фотознімками свідка ОСОБА_8 від 11.10.2019; 6) протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10.10.2019;7) повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 11.10.2019;8) протоколом слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 від 11.10.2019.
У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: 1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 ухилявся від слідства та суду та був оголошений у розшук, а також те, що він усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк до 5 років; 2) незаконного впливу підозрюваного на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме можливість незаконного впливу на потерпілого, з метою створення сприятливих для себе умов або ж його залякування; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 вчинив умисний середньої тяжкості злочин, а також має не зняту та непогашену судимість за скоєння злочину.
Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: 1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки; 2) домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 не проживає у м. Вінниці, а зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу та ухиленням від слідства та суду;
Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави та покладення обов`язків зазначених в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавленням волі, а саме особисте зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0002229, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 10.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002229 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України.
11.10.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ст. 185 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше судима та підозрюється у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачена максимальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, суд також враховує особу підозрюваного, який не одружений, осіб на утриманні не має, не працює, тобто не має постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів, із слів підозрюваного, останній проживає в АДРЕСА_2 , тобто поза межами Вінницької області в якій розташований орган досудового розслідування, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, крім того, злочин в якому підозрюється вчинив із корисливих мотивів. Також, суд враховує те, що підозрюваний був оголошений в розшук про, що свідчить постанова слідчого СВ Лівобережного відділення поліції ВВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , крім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2019 надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженніта вчиняти інші злочини, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Твердження підозрюваного ОСОБА_4 з приводу того, що йому не було відомо про оголошення його у розшук, суд оцінює критично, у звязку з тим, що відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 11.10.2019 року, ним зазначена адреса його проживання АДРЕСА_1 . Однак, в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 повідомив суду, що вже біля трьох років фактично проживає АДРЕСА_2 . Про зміну місця проживання підозрюваний не повідомив орган досудового розслідування, що в подальшому стало перешкодою для належного виклику підозрюваного до органів слідства та оголошення його у розшук.

Вимоги сторони обвинувачення щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задоволенню не підлягає, оскільки запобіжні заходи застосовуються в межах строку досудового розслідування. В даному випадку строк досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0002229 закінчується 02.01.2020, оскільки ОСОБА_4 була пред`явлена підозра 11.10.2019, крім того, з 06.11.2019 по 01.12.2019 вищевказане провадження було зупинено про, що свідчить постанови слідчого СВ Лівобережного відділення поліції ВВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 . Отже, двомісячний термін з дня повідомлення про підозру закінчується 02.01.2020, а тому даний запобіжний захід може бути обраний лише на 32 доби.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб.

Визначити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 з 02 грудня 2019 року тобто з моменту затримання до 18 год. 30 хв. 31 грудня 2019 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 18 год. 30 хв. 31 грудня 2019 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 140 (сорок тисяч сто сорок) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя