30.08.19№ 336/4199/19
Пр. № 1-кс/336/1760/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001653 від 25.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що 24 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001653 внесено відомості про кримінально каране діяння за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України за фактом використання завідомо підробленого документа.

В клопотанні зазначив, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало вилучення співробітниками БПОП ГУНП в Запорізькій області під час фіксації обставин порушення правил безпеки руху водієм транспортного засобу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з ознаками підроблення, яке мало місце 24 червня 2019 року біля будинку № 10 по вул. Бочарова в м. Запоріжжі, а також автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Посилаючись в обгрунтування клопотання на те, що зазначені автомобіль і підроблені документи мають ознаки речових доказів в кримінальному провадженні, так як є знаряддям вчинення злочину, в інтересах запобігання можливості розпорядитися цим майном просить про накладення арешту на автомобіль та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Слідчий до суду не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення клопотання у його відсутність через зайнятість на службі, а також про його задоволення.
Зазначені обставини в силу ст. 272 КПК України не є перешкодою для вирішення клопотання.
Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання в частині вимог про арешт свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для його арешту, а саме: можливість приховування, знищення, відчуження предмету злочинних дій. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів і може використовуватися як доказ у кримінальному провадженні, оскільки за умови доведення факту підроблення є предметом злочинних дій. Бере до уваги суддя і співрозмірність зазначеного заходу забезпечення завданням кримінального провадження, якими є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Проте слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.

Майно, про арешт якого клопочеться слідчий, в силу ст. 168 КПК України є тимчасово вилученим.

У випадку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна необхідно дотримуватись встановленого законом строку подання відповідного клопотання, який відповідно до ст. 171 КПК України не може простиратися на строк, пізніший наступного робочого дня після вилучення майна.

Майно, про арешт якого клопочеться слідчий, вилучене 24 червня 2019 року.

Зазначене клопотання подане слідчому судді 28 серпня 2019 року, тобто з порушенням встановленого законом строку.

Наслідком порушення вказаного строку має бути негайне повернення майна особі, у якої його було вилучено (ч. 5 ст. 171 КПК України).

Оскільки за наведеними правилами закону орган досудового розслідування не вправі порушувати питання про арешт тимчасово вилученого майна пізніше наступного робочого дня після його вилучення та зобов`язаний негайно повернути майно, слідчий суддя не вбачає підстав для вирішення клопотання на користь особи, яка з ним звернулась.

Що стосується правових підстав для накладення арешту на транспорт, слідчий суддя, відмовляючи і в арешті автомобіля, виходить з того, що: по-перше, всупереч вимог процесуального законодавства слідчий не довів того, що транспортний засіб є неналежним до кримінального провадження за ознаками ст. 358 КК України; по-друге, керується тими ж самими міркуваннями про пропуск строку звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1