пр. № 1-кс/759/6001/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві клопотання слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, затриманого 17.09.2019 року в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання 17.09.2019р. о 10:30 годин, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушенння , передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внесеного в рамках кримінального провадження №0006715 від 17.09.2019,-
ВСТАНОВИВ:
18.09.2019 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушенння , передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внесеного в рамках кримінального провадження №0006715 від 17.09.2019р. В якому слідчий просив, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2019, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на узбіччі проїзної частини, навпроти будинку №7 по вулиці Симиренка в місті Києві, в ході раптово виниклого словесного конфлікту, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи предмет ззовні схожий на розкладний ніж, який тримав у своїй правій руці, наніс декілька ударів в область живота ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого умисно заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Так, 17.09.2019р. ОСОБА_4 зустрівся із своїм наглядно знайомим ОСОБА_8 та спільно розпочали вживати алкогольні напої, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, після чого разом попрямували в бік будинку АДРЕСА_3 , де приблизно о 10 годині 30 хвилин зупинились на узбіччі проїзної частини, що знаходиться навпроти вказаного будинку.

В ході спілкування між собою, у останніх виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виникла особиста неприязнь до ОСОБА_8 , тому останній діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, маючи намір спричинити останньому тяжкі тілесні ушкодження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись від ОСОБА_8 на відстані витягнутої руки, дістав зі своєї кишені предмет ззовні схожий на розкладний ніж та утримуючи його в своїй правій руці, наніс ним один удар в область живота останнього в результаті чого згідно довідки № 29 від 17.09.2019 Київської міської клінічної лікарні № 17 у ОСОБА_8 виявлено проникаюча рана грудей з права та правої легені.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно заподіяв ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 17.09.2019 року, що проводився навпроти будинку № 7 по вулиці Симиренка в місті Києві, під час проведення якого в присутності підозрюваного ОСОБА_4 було вилучено металевий предмет ззовні схожий на ніж з плямами речовини бурого кольору;
- протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили, що 17.09.2019 близько 10 години 30 хвилин вони рухались по вулиці Симиренка в місті Києві, за кермом автомобіля, один на власному, а другий на службовому транспортному засобі. Під час того як вони проїжджали будинок АДРЕСА_3 , зазначеної вулиці, то побачили, що на узбіччі дороги знаходяться дві раніше невідомі особи чоловічої статі, між якими відбувалась бійка. З метою припинення зазначеного конфлікту, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зупинили свої транспортні засоби та вийшли на вулицю. Коли вони підійшли до вказаних осіб, то побачили, як один з них дістав з кишені розкладний ніж та тримаючи його в своїй руці наніс декілька ударів в область грудної клітини. Після зазначених ножових ударів другого чоловіка пішла кров, а свідки в свою чергу викликали працівників поліції, які і затримала нападника;
- протоколом проведеного слідчого експерименту за участю свідкаОСОБА_10 , який відтворив обстановку та механізм нанесення ножових поранень;
- протоколом проведеного слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , який відтворив механізм нанесення ножових поранень;
-протоколом затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, під час якого у останнього вилучено його особисті речі, які були в плямах речовини бурого кольору;
-довідкою № 29 Київської міської клінічної лікарні № 17 від 17.09.2019;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначивши, що встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі наведеного слідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор вимоги даного клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що стосовно підозрюваного існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, і за яке, згідно санкції ч. 1 ст. 121 КК України, передбачено покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; тих обставин, що ОСОБА_4 особисто знайомий з потерпілим та знає його місце проживання, що дає підстави вважати, що він буде намагатися незаконно впливати на останнього; відсутність у ОСОБА_4 постійної офіційної роботи та законного достатнього джерела доходів, тому його нічого не зможе утримати від спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду у випадку звільнення з -під варти; той факт, що вказаний злочин вчинений за обтяжуючих обставин передбачених ст. 67 КК України, а саме в стані алкогольного сп`яніння.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені прокурором у судовому засіданні.

Обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, тяжкість злочину та особу підозрюваного, який раніше судимий, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч 5 ст.194 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, а також, що КПК України та практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зважаючи на те, що злочин вчинено з із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внесеного в рамках кримінального провадження №0006715 від 17.09.2019,- задовольнити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК Українизапобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою складає 60 днів та закінчується 15 листопада 2019 року о 10:30 год. (включно).

Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до ДУ МЮ «Київський слідчий ізолятор» .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Повний текст ухвали складено та проголошено 18.09.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію цієї ухвали вручено _________ 2019 року

о «_____» год. «______» хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний _____________ ОСОБА_4