Номер провадження: 11-сс/813/1831/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.3 ст. 186, ст. 198 КК України, у кримінальному провадженні №0001134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2018 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 153 680 гривень, строком до 60 днів, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Іллічівськ, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.3 ст. 186, ст. 198 КК України, у кримінальному провадженні №0001134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2018 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів, ризики у вигляді переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, а також приховання та знищення підозрюваним речей та документів, які мають значення для даного кримінального провадження на теперішній час не зменшились та продовжують існувати.

Також слідчий суддя, враховуючи тяжкість злочину, дані про особу підозрюваного, ймовірний сумарний розмір шкоди, який був завданий в результаті вчинення таких кримінальних правопорушень, прийшов до висновку, що обраний ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2019 року розмір застави зміні не підлягає.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити у розгляді клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Обґрунтовує вимоги тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, оскільки продовження строку тримання під вартою відбулося не в межах строку досудового розслідування, яке 18.10.2019 року було завершено, а саме під час виконання вимог ст. 290 КПК України, коли вже надано доступ до матеріалів досудового розслідування, тобто визнано зібрані докази достатніми для складання обвинувального акту, коли проведення будь яких слідчих дій та рішень є незаконним.

Також вказує, що 18.10.2019 року слідчим було повідомлено сторонам кримінального провадження про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування, дане повідомлення вона отримала 21.10.2019 року разом із підзахисним ОСОБА_8 , коли прибула до слідчого ізолятору для ознайомлення матеріалів досудового розслідування, однак слідчим було відмовлено у наданні доступу до матеріалів та одразу вручено клопотання про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ч.3 ст. 186, ст. 198 КК України, вчинених за наступних обставин.

ОСОБА_8 у не встановленими досудовим слідством спосіб, час та місці, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи що порушує правовий порядок придбання та відчуження майна, розуміючи що здобуває викрадене майно, придбав у невстановленої в ході досудового слідства особи газовий котел марки «Logomax plus GB062 24 KD №», який у період часу з 17 години 00 хвилин 16.12.2018 року по 06 годину 30 хвилин 17.12.2018 року був таємно викрадений у потерпілої ОСОБА_10 з будинку АДРЕСА_3 .
Не зупиняючись на досягненому, ОСОБА_8 діючи умисно та протиправно, 23.12.2018 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_4 збув за грошові кошти у розмірі 400 доларів США ОСОБА_11 зазначений вище газовий котел.
Крім того, ОСОБА_8 , приблизно 25.03.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_8 , 25.03.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розробили спільний злочинний план відповідно до якого розподілили між собою ролі та обрали об`єкт злочинного посягання, а саме будинок розташований за адресою: АДРЕСА_5 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_14 .
Реалізовуючи заздалегідь розроблений раніше протиправний план, ОСОБА_8 управляючи автомобілем марки «Хонда Акорд», чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , о 02 годині 29 хвилин 26.03.2019 року прибули на територію садових товариств « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та «Ветеран».
ОСОБА_8 перебував у салоні вищевказаного автомобіля спостерігати за навколишньою обстановкою навколо попередньо визначеного об`єкту протиправного посягання, з метою у разі виникнення незапланованої ситуації, подати сигнал відходу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , після чого, разом з ними швидко покинути місце події.
В цей час, ОСОБА_13 та ОСОБА_13 , у відповідності до відведеної їм ролі, діючи таємно та з корисливих мотивів, попередньо взявши з багажного відділення зазначеного автомобіля знаряддя вчинення злочину, шляхом зламу металевої решітки та віджиму вікна, поникли до середини приміщення будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_14 , завдавши матеріальний збиток у розмірі 27825 гривень. Після чого на вказаному автомобілі, під управлінням ОСОБА_8 , покинули місце вчинення злочину, тим самим розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , приблизно 04.04.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи повторно, вступив у злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_8 , 04.04.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план, після чого обрали об`єкт злочинного посягання, а саме будинок розташований за адресою: АДРЕСА_6 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_15 .
Далі, діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, ОСОБА_8 управляючи вищезгаданим автомобілем разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , приблизно о 03 годині 10 хвилин 07.04.2019 року прибули до с. Червоний Хутір, Овідіопольського району, Одеської області, де зупинились на узбіччі дороги, після чого ОСОБА_8 , реалізуючи відведену йому роль, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи що залишиться непоміченим для оточуючих, залишився в середині автомобіля спостерігати за навколишньою обстановкою, та у разі виникнення нестабільної ситуації, подати сигнал відходу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , після чого, разом з ними швидко покинути місце події. В цей час, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , керуючись корисливим мотивом, діючи у відповідності до відведеної їм ролі, усвідомлюючи що діють таємно та залишаться непоміченими, користуючись відсутністю вхідних воріт, приблизно о 04 годині 00 хвилин 07.04.2019 року, проникли на територію домоволодіння розташованого за зазначеною адресою, шляхом віджиму вхідної металопластикової двері за допомогою невстановленого у ході досудового розслідування предмету, проникли до середини приміщень вказаного будинку, звідки таємно викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_15 на загальну суму 29700 гривень, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду у вказаному розмірі. Після чого, на зазначеному раніше автомобілі під управлінням ОСОБА_8 , покинули разом з викраденим майном місце скоєння злочину, тим самим розпорядились ним на власний розсуд.
Крім того, не зупиняючись на досягненому, ОСОБА_8 , приблизно 24.04.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, розуміючи про настання суспільно-небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановленою досудовим слідством особою.
Реалізовуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_8 , 24.04.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та невстановленою слідством особою розробили спільний злочинний план, відповідно до якого розподілили між собою ролі та обрали об`єкт злочинного посягання, а саме будинок розташований за адресою: АДРЕСА_7 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_16 .
Далі, діючи згідно пунктів заздалегідь розробленого протиправного плану, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 та невстановленою слідством особою, приблизно о 02 годині 30 хвилин 25.04.2019 року, на автомобілі марки ГАЗ 2410, синього кольору, з номерним знаком НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_12 , прибули до с. Великодолинське, Одеської області, де зупинились на узбіччі автодороги по вул. Молодіжній, при цьому ОСОБА_8 на автомобілі марки «Хонда Акорд», чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_3 , у відповідності до попередньо відведеної йому ролі, почав рухатися вулицями с. Великодолинське, Одеської області, де стежив за обстановкою навколо визначеного об`єкту злочинного посягання, з метою швидко зреагувати на виникнення нестабільної ситуації, подати сигнал відходу ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановленій досудовій слідством особі, після чого, разом з ними, швидко покинути місце події.
В цей час, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 та невстановлена слідством особа керуючись корисливим мотивом, о 04:00 годині, того ж дня, перелізли через паркан, проникли на територію домоволодіння розташованого за вищевказаною адресою, де за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням предмету здійснили віджим вхідних дверей до приміщень вказаного будинку та проникли до його середини, де побачили відпочиваючих на ліжках господарів, про те, розуміючи що діють таємно та залишаться непоміченими, з метою повного виконання заздалегідь розробленого злочинного плану, продовжили вчиняти дії направлені на таємне викрадення чужого майна, однак покидаючи місце вчинення злочину з викраденим майно, були помічені неподалік тильного паркану, на території вказаного домоволодіння, потерпілим ОСОБА_17 , який голосом звернувся до останніх, в результаті чого, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 та невстановлена досудовим слідством особа, не застосовуючи до потерпілого ОСОБА_17 насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, розуміючи що їх дії переросли та носять відкритий характер, з метою утримання викраденого майна, пришвидшили свій рух, перелізли через тильний паркан, за межі вказаного домоволодіння, в результаті чого відкрито викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_17 на загальну суму 223850 гривень, чим спиричинили останньому матеріальний збиток у вказаному розмірі. Після чого на автомобілі марки ГАЗ 2410, під управлінням ОСОБА_12 , покинули місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також ч. 4 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

І. Щодо підозри.
Враховуючи, що в апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість підозри ОСОБА_18 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону Конвенції і практики ЄСПЛ перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, яка підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 від 30.01.2018 року, ОСОБА_14 від 25.05.2019 року, ОСОБА_15 від 09.04.2019 року, ОСОБА_16 від 14.05.2019 року (а.п.18-21,37-39, 64-65, 80-82,); протоколами огляду предметів, які були викрадені ОСОБА_8 з фотоілюстраціями (а.п.31-35); протоколами допиту свідків ОСОБА_19 від 02.02.2019 року, ОСОБА_11 від 15.02.2019 року, ОСОБА_20 від 25.05.2019 року, ОСОБА_21 від 06.06.2019 року (а.п. 22-30, 52-54 66-69); протоколами пред`явлення речей для впізнання з фототаблицями від 06.06.2019 року, 12.06.2019 року, 18.06.2019 року, від 24.06.2019 року (а.п. 40-51, 55-61, 71-75, 82/зворот-86).

ІІ. Щодо ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

На наявність зазначених ризиків вказує поведінка підозрюваного під час готування та вчинення злочинів, в тому числі у складі групи, який усвідомлював настання суспільно-небезпечних наслідків.

З матеріалів провадження убачається, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання на території Одеської області, одружений, та має на утриманні малолітню дитину, що свідчить по наявність у нього міцних соціальних зв`язків, проте обставини та характер вчиненого підозрюваним інкримінованих йому злочинів не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію, у зв`язку з чим доводи сторони захисту щодо існування міцних соціальних зв`язків у підозрюваного апеляційний суд вважає непереконливими та необґрунтованими.

Крім того, на існування зазначених ризиків вказує тяжкість покарання у виді 10 років позбавлення волі, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання останнього винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що свідчить про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

На існування заявленого слідчим ризику впливу на підозрюваних та свідків у даному кримінальному провадженні вказують ті обставини, що підозрюваному відомі анкетні дані свідків, та у разі перебування на волі, враховуючи характер інкримінованих йому злочинів, може здійснити вплив на даних свідків, з метою зміни ними показань під час судового розгляду. Приймаючи до уваги, що у вчиненні кримінальних правопорушень приймала участь не встановлена досудовим слідством особа та невстановлена частина викраденого майна, існує ймовірність того, що підозрюваний може вчинити дії на перешкоджання кримінальному провадженню.

Крім того, як свідчать матеріали клопотання, ОСОБА_8 не працевлаштований, підтвердження існування іншого джерела доходу, окрім прибутку, отриманого від зайняття злочинною діяльністю, стороною захисту не надано, що свідчить про наявність можливого ризику вчинення підозрюваного інших злочинів, з метою наживи. Обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, які мали систематичний характер, також вказують на ризик вчинення підозрюваним інших злочинів.

Твердження захисника з посиланням на те, що підозрюваний раніше не судимий в силу ст.89 КК України апеляційний суд вважає такими, що відповідають дійсності, однак не вважає ці дані такими, які з урахуванням наведених вище ризиків, схильності останнього до протиправної діяльності можуть свідчити про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Викладене свідчить про те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики за час досудового розслідування не зменшились.

В зв`язку з наведеним, твердження захисника про відсутність доказів існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про продовження запобіжного заходу поза межами строку досудового розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, 30.05.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України та в цей же день ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2019 року відносно ОСОБА_8 продовжено застосований раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України, строком до 26.10.2019 року (а.п. 93).

Крім того, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2019 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 30.10.2019 року (а.п.90).

11.10.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше пред`явленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ч.3 ст. 186, ст. 198 КК України (а.п. 101-103).

18.10.2019 року повідомлено про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження (а.п.109/зворот-116).

21.10.2018 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 (а.п.1).

Враховуючи наведене, доводи сторони захисту щодо продовження слідчим суддею строку тримання під вартою ОСОБА_8 поза межами строку досудового розслідування, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням вимог ч. 3 ст. 197 та ч. 1 ст. 219 КПК України.

При цьому, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що відкриття матеріалів кримінального провадження сторонам, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, не перешкоджало слідчому судді вирішити питання щодо запобіжного заходу.

Висновки апеляційного суду.
За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, стороною обвинувачення надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які не є перешкодою для продовження запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження.

При цьому, з урахуванням встановлених апеляційним судом конкретних обставин інкримінованих підозрюваному злочинів та даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , наведене вказує на неможливість застосування до підозрюваного на даній стадії досудового розслідування більш м`якого запобіжного заходу, які здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.3 ст. 186, ст. 198 КК України, у кримінальному провадженні №0001134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2018 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4