У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002832 від 11.12.2019 року, до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова 13.12.2019 року надійшло клопотання слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , в якому він просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99, строком на 60 днів.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 до початку розгляду питання про обрання запобіжного заходу заявив усне клопотання в порядку ст. 206 КПК України про визнання затримання ОСОБА_6 незаконним, посилаючись на відсутність підстав, передбачених п.п. 1, 2 ст. 208 КПК України. Зокрема, зазначає, що підозрювану було затримано не безпосередньо після вчинення злочину, а за сплином 15 годин.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання захисника заперечує, вказує на те, що підозрювана залишила місце скоєння злочину. На неї вказав свідок ОСОБА_7 , одразу після з`ясування місця проживання підозрюваної її було затримано, затримання оформлене відповідним протоколом.

Прокурор ОСОБА_3 проти клопотання захисника заперечує, вказує на законність затримання підозрюваної в порядку ст. 208 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_6 підтримала свого захисника.

Розглянувши усне клопотання захисника про визнання затримання ОСОБА_6 незаконним, слідчий суддя зазначає, що статтею 29 Конституції України кожній людині гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим кодексом.

Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.207 КПК України).

Відповідно до ст. 208 КПК України (в редакції чинній на момент затримання) уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

За вимогами ч. 5 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

При цьому положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Відповідно до ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Згідно протоколу затримання від 11.12.2019, ОСОБА_6 затримана в порядку ст. 208 КПК України 11.12.2019 о 11 год. 40 хв.

11.12.2019 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на вбивство.

13.12.2019 року о 10-46 до суду скеровано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

З протоколу затримання ОСОБА_6 від 11.12.2019 вбачається, що він відповідає вимогам ст. 208 КПК України (в редакції, чинній на момент затримання), містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України, а зазначення у протоколі затримання відомостей про злочин, у вчиненні якого підозрюється особа, вищевказаними положеннями не вимагається. Істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення усного клопотання захисника про визнання затримання ОСОБА_6 незаконним відсутні.

Відносно клопотання про обрання запобіжного заходу у судовому засіданні в обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 10.12.2019 приблизно о 20:00 ОСОБА_6 , знаходячись поряд з буд. 175 по пр. Гагаріна в м. Харкові, будучи в стані алкогольного сп`яніння, вступила в конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій умисел направлений на спричинення смерті ОСОБА_8 , нанесла наявним при ній ножем один удар в область живота останнього, спричинивши проникаючу рану живота. Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла та в подальшому була затримана працівниками поліції.

Своїми діями, 10.12.2019 ОСОБА_6 вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення смерті ОСОБА_8 , однак з причин, що не залежали від її волі не змогла довести свій злочинний умисел до кінця у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 своєчасно була надана медична допомога.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За даним фактом 11.12.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

На даний час існує ряд ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які є підставою, на думку органу досудового розслідування, для застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

1. З огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, з метою подальшого виконання можливого винесеного стосовно неї обвинувального вироку за вчинення злочину, передбаченого вищевказаною статтею Кримінального кодексу України, вбачається ризик того, що вона може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності.

2. Враховуючи те, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розслідування, які відповідно до положень ст. 95 КПК України, сприймаються лише під час судового засідання.

3. Крім того, підозрювана ОСОБА_6 офіційно не працевлаштована, і в неї відсутні законні джерела існування. Зазначені обставини вказують на наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

З огляду на викладене, слідчий зазначає, що є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обґрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 підтримав.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, просить обрати для підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_6 умислу на вчинення інкримінованого їй злочину не мала, на даний час відносно неї може існувати тільки обґрунтована підозра за ст. 128 або 124 КК України, санкції яких не передбачають покарання у вигляді позбавлення волі. Підозрювана не переховувалась від слідства, надає покази, приймає участь у слідчих діях, ризик впливу на свідків відсутній.

Підозрювана ОСОБА_6 просить не обирати їй запобіжний захід, пов`язаний з триманням під вартою, вказує на те, що не мала умислу на заподіянні смерті потерпілому, від слідства не ухилялась.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами справи, слідчий суддя зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри належить прийняти до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах.

Крім того, суд приймає до уваги п. 57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини», згідно з яким наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення, а також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.

Суд вбачає наявність обґрунтованої підозри відносно підозрюваної ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину. При цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване підозрюваній діяння.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені, ст. 178 КПК України, у тому числі тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваній, суд вважає, що існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а зважаючи на те, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії досудового розгляду, існують ризики того, що підозрювана може незаконно впливати на свідків, а також переховуватись від суду.

В зв`язку з викладеним, суд вважає ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеними.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Зокрема, судом встановлено, що підозрювана зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживає її матір, з якою у підозрюваної виник конфлікт після смерті батька, ОСОБА_6 зазначає, що проживання там неможливо. У м. Харкові ОСОБА_6 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , однак кому належить на праві власності або праві користування вказана квартира їй невідомо.

Крім того, підозрювана, розуміючи, що вона поранила людину, з місця вчиненого злочину зникла, залишивши потерпілого у безпорадному стані; у підозрюваної відсутні стійкі соціальні зв`язки: з чоловіком вона не проживає, не працевлаштована.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, може достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, та призначає заставу у розмірі 168 160грн.

Стосовно обчислення строку тримання під вартою слідчий суддя вважає, що його слід обраховувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 11 год. 40 хв. 11.12.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 196, 197, 199, 331 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою рахувати з 11-40 11.12.2019 року.

Строк дії ухвали до 07.02.2020 року.

Розмір застави визначити в сумі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на р/р № 6674 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , отримувач ТУДСА України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно КПК по справі № 641/10312/19, ОСОБА_6 (Комінтернівський районний суд м. Харкова), до сплину терміну тримання під вартою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Комінтернівського районного суду м. Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1