Ухвала
іменем України
02 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 682/1677/19
провадження № 51-5940ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року щодо нього,
встановив:
За вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нетішин Хмельницької області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:
вироком Нетішинського міського суду Хмельницької областівід 06 квітня 2005 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (даліКК), із застосуванням ст. 70 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
вироком Нетішинського міського суду Хмельницької областівід 06 серпня 2008 року за ч. 2 ст. 186 КК, із застосуванням ст. 71 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,
вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 27 травня 2015 року за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,
вироком Нетішинського міського суду Хмельницької областівід 09 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2017 року умовно-достроково звільнено від відбування покарання на підставі ч. 3 ст. 81 КК з невідбутим строком 4 місяці,
засуджено: за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Також вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він,

08 квітня 2019 року приблизно о 17 годині, на території літнього майданчика магазину «Вікторія» по провулку Ярослава Мудрого в місті Славута, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зі столу таємно викрав мобільний телефон «MEIZU» моделі Y68511 (M3s) сірого кольору вартістю 1345 грн, разом з сім-картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 25 грн, що належить потерпілому ОСОБА_5 спричинивши останньому матеріальну шкоду в сумі 1370 грн.
Також, 08 квітня 2019 року приблизно о 10 годині в місті Славуті Хмельницької області в Лісовому масиві поблизу вул. Гвардійська ОСОБА_4 знайшов банківську картку АТ «Ощадбанк», що належить потерпілому ОСОБА_6 . О 18 годині

32 хвилини реалізуючи свій злочинній умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись корисливим умислом, розуміючи суспільну небезпеку своїх

дій та передбачаючи їх негативні наслідки, умисно, повторно, з метою вчинення крадіжки чужого майна скориставшись персональними даними банківської картки АТ «Ощадбанк» рахунок № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 , з банкомату 895642 А 2200005, що розташований

по вул. Соборності, 32 за допомогою функції «зняття грошових коштів з картки» та введення пін-коду зняв з рахунку і таємно викрав грошові кошти в сумі 6 000 грн.

Того ж дня, близько 23 години, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 прийшов на автозаправку «Барс» в місті Славуті по вул.Гвардійській

і за допомогою вказаної банківської картки здійснив оплату за товар через термінал на суму 557 грн, тобто таємно викрав грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк», спричинивши останньому всього матеріальну шкоду на суму 6557 гривень.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
У касаційній скарзі засуджений, не погоджується з вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду в частині призначеного покарання, просить оскаржені судові рішення змінити та призначити йому більш м`яке покарання.
В обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що судами обох інстанцій в достатній мірі не враховано, те що він з самого початку активно сприяв розкриттю даного злочину, повністю та беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, надав правдиві та послідовні покази з метою якнайшвидшого розслідування даного кримінального провадження, до ухвалення вироку повністю відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_5 шкоду та під час розгляду в апеляційному суді повністю відшкодував шкоду завдану потерпілому ОСОБА_7 , а також особу винного.
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не знайшла підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у ній.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (даліКПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, та кваліфікація його дій в касаційній скарзі засудженого не оспорюються.

З огляду на положення статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання

суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, відомості про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Як убачається зі змісту вироку, суд при обранні ОСОБА_4 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК

є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який не працює, за місцем проживається характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, суди взяли до уваги, обставини, що пом`якшують покарання

ОСОБА_4 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення викраденого потерпілим та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом враховано те, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимий за умисні злочини, за які судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, знову вчинив умисний злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.
Таким чином призначене ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК відповідає меті покарання та загальним засадам його призначення.
З приводу викладених в касаційній скарзі доводів про можливість призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК колегія суддів приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Оцінюючи правильність застосування ст. 69 КК, Суд ураховує, що ч. 1 цієї статті надає повноваження суду у виключних випадках перейти до більш м`якого

виду покарання, не зазначеного в санкції закону за відповідний злочин, лише

«за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання означає, що застосування ст. 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам:
1) вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК,
2) обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Аргументів, які би вказували на обставини, що істотно знижують ступінь вчиненого злочину та доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженому

за вироком місцевого суду через м`якість або через суворість, у касаційній скарзі не наведено.
Разом з тим, з огляду на систематичний характер вчинення ОСОБА_4 корисливих злочинів в період з 2009 по 2017 рік, підстав призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, колегія суддів не вбачає.

Суд апеляційної інстанції в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, належним чином перевірив доводи, наведені засудженим в апеляційній скарзі, які є аналогічними доводам, викладеним у касаційній скарзі, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь і відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК, залишаючи апеляційну скаргу засудженого без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, з яких визнав її необґрунтованою.
Розгляд справи в суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали цього суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, вона

є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, зазначених у касаційній скарзі засудженого, а тому вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3