Дата документу 29.10.2019 Справа № 328/516/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/516/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1080/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, українця, маючого вищу освіту, одруженого, який є фізичною-особою підприємцем, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України;

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, до Токмацького районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Так, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000233 від 27.04.2017, встановлено, що директор ТОВ «ВБК «Перспектива» ОСОБА_7 , будучи особою, яка постійно обіймає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій і є службовою особою, діючи умисно з корисливим мотивом, з метою власного збагачення, зловживаючи службовим становищем, заволодів грошовими коштами у розмірі 372645,54 грн., що у 600 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, завдавши майнову шкоду державі в особі Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації, в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з неявками та ухиленнями ОСОБА_7 від отримання ухвали про тимчасовий доступ, повідомлення про підозру та отримання повісток про виклик до слідчого.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та наявність ризиків щодо можливості переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування або суту та вчинення нових злочинів, однак не доведено, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання вказаним ризикам. Враховуючи викладене слідчий суддя дійшов висновку, що з метою забезпечення дієвості застосування запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню, до ОСОБА_7 доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання, який зможе запобігти встановленим судом ризикам та забезпечить дотримання ним процесуальних обов`язків під час досудового слідства.

В апеляційній скарзі прокурор, вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.. Враховуючи тяжкість вчинення злочинів, а також доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 11.10.2019 та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 06.11.2019.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погодилася із висновками слідчого судді щодо відмови у задоволені клопотання слідчого щодо застосування найсуворішого запобіжного заходу. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органами досудового розслідування та стороною захисту.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя погодився із обґрунтованістю підозри та з існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які зазначено у клопотанні.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, відомостей про його особу, міцність соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини, адже вона оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів і вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, на предмет наявності усіх заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і обставин кримінальних правопорушень, досліджувались слідчим суддею, висновки якої щодо прийняття саме такого рішення ним обґрунтовані і вмотивовані. Решта доводів апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що ні слідчим, ні прокурором не доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. Викладені в апеляційній скарзі доводи носять суто декларативний характер, в більшій мірі є аналогічними тим, що були вказані в клопотанні слідчого. Ці доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід, зможе в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції. Відсутні будь-які відомості про тиск з боку підозрюваного на свідків, допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Отже, вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4