Справа № 646/5818/19
№ провадження 1-кп/646/739/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.12.19 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні у м. Харкові, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001204 від 03.10.2018 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст.307 КК України,-
в с т а н о в и в :,
В провадження Червонозаводського районного суду м.Харкова перебуває вказана справа.
В ході підготовчого засідання захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з посиланням на невідповідність обвинувального акту нормам передбачених КПК України, а саме, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення за епізодом від 15.12.2018 року 16.12.2018 року. Так, в обвинувальному акті не конкретизований обсяг наркотичних та психотропних речовин, які, на думку сторони обвинувачення, придбав та збув ОСОБА_6 . Більше того, згідно клопотання, у обвинувальному акті сторона обвинувачення не зазначає одну з кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, а саме розмір, у якому було вчинено інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисники підтримали клопотання про повернення обвинувального акту.
Прокурор проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту заперечував з посиланням на те, що обвинувальний акт відповідає нормам КПК України, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту визначені у статті 291 КПК України. Зокрема, у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України зазначено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Дослідивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підсудне Червонозаводському районному суду м. Харкова, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.
Згідно зі ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, але у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.
Отже, під час підготовчого судового засідання не вирішується питання належності, допустимості та достовірності доказів у кримінальному провадженні.
При цьому, суд не вбачає невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки ті відомості, які зазначені в ст.. 291 КПК України, знайшли своє відображення в обвинувальному акті.
Як вбачається з тексту обвинувального акту, у ньому сформульовано обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_6 . Також, викладені, встановлені органом досудового слідства, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_6 з дотриманням вимог КПК України сформульовано обвинувачення, дана правова кваліфікація злочину та визначена частина та стаття КК України. Фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Слід зазначити, що питання про нечітке формулювання обвинувачення ОСОБА_6 було предметом розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з апеляційним переглядом ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.08.2019 року, якою прокурору було повернуто вказаний обвинувальний акт. Однак, колегією суддів не було встановлено підстав для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає приписам ст.291 КПК України.
Таким чином, оскільки під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, суд вважає правильним призначити справу до судового розгляду, а у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту відмовити.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений ОСОБА_6 може продовжити вчинення інших злочинів, переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, знищити, приховати чи спотворити докази, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також прокурор зазначив, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 умисного тяжкого злочинну та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Захисники проти задоволення клопотання прокурора заперечували зазначивши, що ризики не доведені, тому вважали за можливе змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави.
Обвинувачений підтримав думку своїх захисників.
Суд, розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку прокурора, захисників та обвинуваченого, приходить до наступного.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, який ухвалою суду від 22.10.2019 року продовжений до 20.12.2019 року.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, не одружений, ад`юнкт Харківського національного університету внутрішніх справ, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При цьому, доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції оскільки у разі доведеності вини обвинуваченого передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, що може викликати загрозу втечі обвинуваченого.
Вирішуючи питання клопотання прокурора суд також виходить з того, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Судом при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого, враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання виним в вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обставини, що характеризують обвинуваченого, та вважає, що ризики, які були підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які передбачені п.1, 2, 3, 4 , 5 ч.1 ст.177 КПК України, у даному випадку не зменшилися та продовжують існувати, а саме такі ризики як: можливість переховування від органів досудового слідства та суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Доказів про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу суду не надано.
Що стосується розміру застави, визначної обвинуваченому, то підстави для його зменшення відсутні.
Так, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється та ті обставини, що ОСОБА_6 не одружений, раніше не судимий, має відповідні професійні зв`язки та є ад`юнктом Харківського національного університету внутрішніх справ, суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави.
Слід зазначити, що обставини, на які посилається сторона захисту щодо непомірності розміру застави були неодноразовим предметом розгляду як в судах першою інстанції, так і в суді апеляційної інстанції при розгляді клопотань про зміну запобіжного заходу.
Таким чином, відповідно до ст. 331 КПК України суд приходить до висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 строком на 60 днів.
Доводи сторони захисту не спростовують вищевказаних висновків суду. З наведених вище підстав, суд вважає клопотання захисників про зміну запобіжного заходу таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту - відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001204 від 03.10.2018 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст.307 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11-20 год. 11.12.2019 року.

Викликати у судове засідання учасників судового провадження.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, а саме до 01 лютого 2020 року включно, з правом внесення застави, розмір та порядок внесення якої визначено ухвалою слідчого судді Червнозаводського районного суду м.Харкова від 05.03.2019 року.
Строк дії ухвали встановити до 01 лютого 2020 року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного заходу та зменшення розміру застави
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою та відмови у зміні запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 7 днів з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1