справа № 462/6192/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0003146 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівськ, Яворівського району Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Львова, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Галицького районного суду м. Львова від 05.03.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України на три роки обмеження волі,

обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 01.09.2018 року приблизно о 03.00 год, перебуваючи поблизу АЗС «Soccar» в м. Львові по вул. Залізничній, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, різко наблизились до потерпілого ОСОБА_8 та із застосуванням насильства, що проявилося у нанесенні ОСОБА_5 умисно одного удару кулаком лівої руки в ділянку правої скроні потерпілому ОСОБА_8 , внаслідок чого останній отримав фізичну біль, вирвав з лівої руки гаманець в якому були кошти у сумі 410,00 грн., 20 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 01.09.2018 року еквівалентно 564,00 грн., а також банківські картки «Приват Банк». В той час ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, продовжуючи їхній спільний злочинний умисел, тримаючи в руках ніж та погрожуючи застосуванням насильства небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , заволодів майном потерпілого: мобільним телефоном марки «Lenovo» чорного кольору, вартістю 1000,00 грн., в якому була сім картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 50,00 грн.

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 із викраденим майном втекли з місця вчинення злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2024,00 грн.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України; ОСОБА_4 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України;

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.187 КК України заперечив, пояснив, що 01.09.2018 року вони з ОСОБА_5 йшли в районі Краківського ринку з ломбарду. Проходячи вулицею, вони побачили, що неподалік Шевченківського районного відділу поліції лежав ОСОБА_8 . Вони підійшли до нього, запитали чи все з ним добре. Потім ОСОБА_8 запитав їх як пройти до вулиці Єфремова, на що ОСОБА_5 сказав, що може показати туди дорогу, а тому вони всі пішли разом. Пояснив, що він йшов приблизно десять метрів попереду, однак почув, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розмовляють на підвищених тонах, а тому підійшов, щоб з`ясувати, що сталося. Він чув, що ОСОБА_5 сказав до ОСОБА_8 , щоб він віддав йому телефон, а інакше "получиш". Він зрозумів, що ОСОБА_5 вчинив злочин, а тому сказав ОСОБА_8 , щоб запобігти конфлікту, йти у іншу сторону. Додав, що він до ОСОБА_8 не підбігав, нічого не викрадав, ножем не погрожував, а тому вважає, що ОСОБА_8 свідомо його обмовив. Підтвердив те, що бачив, як ніж було вилучено у ОСОБА_5 , а також інші викрадені речі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково, зокрема у тому, що саме він викрав речі у потерпілого ОСОБА_8 . Пояснив, що вони всі разом йшли у сторону АЗС «Soccar», однак ОСОБА_4 йшов попереду, а вони з потерпілим на відстані до десяти метрів. В подальшому у нього виник намір заволодіти речами потерпілого, а тому він його вдарив у голову та забрав телефон і гаманець. Ножем він потерпілому не погрожував, однак ніж знаходився у нього у барсетці та в подальшому був вилучений працівниками поліції. Додав, що ОСОБА_4 не бачив, як він наносив удар потерпілому, але міг чути конфлікт. ОСОБА_4 до нього не підходив, потерпілий залишився на місці, а вони з ОСОБА_4 пішли та в подальшому були затримані.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини та часткового визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у обвинувальному акті, їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а саме:

показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 про те, що він 31.08.2018 року разом з товаришем ОСОБА_9 перебували у кафе-барі "Цісар" у м. Львові. Перебували приблизно до 23 год. 00 хв. Потім вони вийшли з бару та розійшлися у різні сторони. Він пішов у сторону вул. Залізничної, неподалік заправки «Soccar», оскільки погано орієнтувався у місцевості. Йдучи по вулиці, він відчув удар у голову, повернувшись, він побачив двох осіб, тобто обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , попередньо забравши гаманець, схопив його рукою та притиснув до стінки, а ОСОБА_4 , погрожуючи ножем, сказав давати телефон і все інше, бо "буде гірше". Він налякався, зрозумів, що такі дії осіб можуть загрожувати його життю та здоров`ю, оскільки не знав, які наміри у обвинувачених, а тому він віддав ОСОБА_4 телефон. У гаманці були банківські картки та гроші приблизно 400 грн. та 20 доларів США. Після того як чоловіки втекли, він звернувся на автозаправку «Soccar» в м. Львові по вул. Залізничній і попросив продавця викликати поліцію. Додав, що точно на даний час не пам`ятає, кому віддав телефон, однак точно пам`ятає, що ножем погрожував ОСОБА_4 , а удар наніс і тримав рукою біля стіни ОСОБА_5

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 про те, що він навчається на 1 курсі Національної академії сухопутних військ разом з потерпілим ОСОБА_8 . Приблизно у вересні 2018 року вони разом з ОСОБА_8 перебували у кафе-барі "Цісар", випили трохи пива. В подальшому приблизно о 23 год. вони вийшли з бару та розійшлися у різні сторони. Додав, що потерпілий не був п`яним, був у звичайному адекватному стані, оскільки вживали вони тільки пиво. В академії на парах дізнався, що ОСОБА_8 пограбували.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що 31.08.2018 року він заступив на службу по охороні громадського порядку Залізничного району м. Львова. Під час несення служби надійшло повідомлення про те, що по вул. Залізничній у м. Львові було здійснено злочин відносно ОСОБА_8 , зі слів якого двоє невідомих осіб спричинили йому тілесні ушкодження, при цьому погрожували ножем та заволоділи грошовими коштами, гаманцем та мобільним телефоном марки "Леново" та повідомлено орієнтування двох осіб. Обслідуючи територію приміського вокзалу, було помічено двох осіб по вул. Городоцькій у м. Львові. Даних осіб було затримано, оскільки заявник вказав, що саме вони його пограбували. В подальшому було викликано СОГ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області. При поверхневому огляді було вилучено майно, котре належало ОСОБА_8 , та ніж. Додав, що точно не пам`ятає, однак ніж, здається, було вилучено у ОСОБА_5

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що вона знаходилася на своєму робочому місці, а саме на АЗС «Soccar», яка знаходиться у м. Львові по вул. Залізничній, 1А. Приблизно о третій годині ночі у приміщення АЗС зайшов невідомий чоловік, який вказав, що йому завдали тілесних ушкоджень та пограбували, попросив викликати працівників поліції. Після приїзду працівників поліції він поїхав разом з ними. Може не пам`ятати конкретного місяця події, оскільки пройшло багато часу.

протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_8 від 01.09.2018 року, в якому останній просить прийняти міри до двох невідомих йому осіб, які 01.09.2018 року близько 3 години ночі по вул. Залізничній поблизу автозаправки «Soccar», заподіяли йому тілесні ушкодження та заволоділи мобільним телефоном марки «Lenovo» чорного кольору, в якому була сім картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , гаманцем коричневого кольору, всередині якого знаходились картки банку "Приватбанк", кошти в сумі 410 грн., 20 доларів США. Один з нападників погрожував йому ножем (а. с. 11).

рапортом поліцейського взводу ОДДЗ УПП у Львівській області ДПП рядового поліції ОСОБА_12 про те, що 01.09.2018 року прийшло повідомлення-виклик від громадянина ОСОБА_8 , зі слів якого двоє невідомих осіб нанесли тілесні ушкодження та погрожуючи ножем, заволоділи гаманцем та телефоном (а. С. 6).

протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 26.09.2018 року, який проведено старшим слідчим Залізничного РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_13 , за участю понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 01.09.2018 року близько 03 години ночі він проходив по вул. Залізничній у м. Львові, пройшовши заправку «Soccar» він почув удар в область скроні, від удару він не впав, лише відчув фізичну біль, після удару невідомий одразу вихопив із рук гаманець, не зрозумівши, що сталося, він розвернувся і помітив двох осіб чоловічої статі, які стали впритул до нього та один з них тримав у руках розкладний ніж. Невідомий чоловік, що тримав ніж, сказав" давай телефон, бо тобі буде гірше", після чого, злякавшись, що його можуть підрізати, він віддав одному з невідомих мобільний телефон. Потім вони пішли, а він пішов у сторону АЗС «Soccar», щоб викликати поліцію (а. с. 133-140).

протоколом огляду предметів від 25.09.2018 року та фототаблицею до протоколу огляду предмета відеозапису з камери № 1 з приміщення АЗС «Soccar», де зафіксовано потерпілого ОСОБА_8 , який знаходиться в приміщенні АЗС «Soccar», що у м. Львові по вул. Залізничній, де підходить до оператора при цьому жестами рук щось показує (а. с. 110-114).

постановою про визнання речових доказів від 01.09.2018 року, відповідно до якої визнано речовими доказами мобільний телефон марки «Lenovo» чорного кольору, в якому сім картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , гаманець коричневого кольору, який належить потерпілому, гаманець чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , з грошовими коштами 265 грн. та 10 доларів США, які можливо належать ОСОБА_8 та дисконтними та банківськими картками, частина з яких належить потерпілому ОСОБА_8 , ніж чорного кольору та мобільний телефон марки "LG", футболку чорного кольору. Дані речі вилучено у ОСОБА_5 під час затримання та обшуку. Грошові кошти в сумі 503 грн., які можуть належати потерпілому ОСОБА_8 , футболку чорного кольору, яка належить ОСОБА_4 . При цьому у постанові зазначено, що дані речі було вилучено у ОСОБА_4 під час затримання та обшуку(а. с. 88-89).

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Зокрема, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_8 , надані останнім впродовж судового розгляду, суд враховує, що показання потерпілого прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 01.09.2018 року, пов`язані з обставинами протиправного посягання: часом, місцем, способом та іншими обставинами кримінального правопорушення, особами, які його вчинили, мотивами вчинення кримінального правопорушення тощо.

Вказані показання потерпілого суд визнає чіткими та послідовними, вказані показання потерпілого підтверджуються іншими, зібраними по справі доказами та сумнівів у їх правдивості не викликають. Слід також зазначити, що потерпілий допитаний судом, в порядку ст. 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань; а обвинувачені, які дали відмінні, від потерпілого показання, обрали необхідну для захисту позицію та жодної відповідальності за показання, надані в судовому засіданні не несуть і нести не можуть, а відтак, лише за наявності відмінних від показань потерпілого показань обвинувачених недостатньо для того, щоб вважати, що потерпілий ввів суд в оману та дав неправдиві свідчення.

Процесуальні докази, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що обставини, повідомлені потерпілим та зазначені в обвинувальному акті не відповідають дійсності і злочин було вчинено за інших обставин, зокрема те, що він сам здійснив викрадення майна потерпілого без участі ОСОБА_4 , показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв жодного злочину, ножем не погрожував, а лише запобіг подальшому вчиненню злочину ОСОБА_5 , та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинувачених доведена в повному обсязі.

Суд розцінює такі показання, як обрану обвинуваченими лінію захисту, яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і у суду відсутні підстави сумніватися в обсягу, пред`явленого їм обвинувачення.

Що стосується складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, суд вважає за необхідне вказати наступне.

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном.

Насильство при розбої застосовується до особи, яка зазнала нападу. Під такою особою слід розуміти власника майна, особу, у володінні чи під охороною якої перебуває майно, на яке здійснюється посягання, а так само інших осіб, які перебувають на місці вчинення розбою і можуть, на думку винного, перешкодити йому у заволодінні чужим майном.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження (останнє кваліфікується за ч. 4 ст. 187), а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі( словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося.

Кваліфікованими видами розбою є розбій: 1) вчинений за попередньою змовою групою осіб, або 2) особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм (ч. 2 ст. 187), або 3) організованою группою(ч. 4 ст. 187); 4) поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (ч. З ст. 187), або 5) із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 187): 6) спрямований на заволодіння майном у великих чи 7) особливо великих розмірах (ч. 4 ст. 187).

Обвинувачені під час здійснення нападу на потерпілого діяли узгоджено між собою, зокрема, ОСОБА_5 наніс удар у область правої скроні ОСОБА_8 , забравши гаманець, та продовжував утримувати потерпілого, притиснувши до стіни, а ОСОБА_4 в цей час, погрожуючи ножем, вимагав віддати телефон. Вказане свідчить про те, що дії обвинувачених правильно кваліфіковані за такою ознакою, як вчинення розбою з прямим умислом за попередньою змовою групою осіб.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинувачених, суд приходить до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано правильно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинувачених доведена, їх дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт вчинення обвинуваченими нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу(розбій), за попередньою змовою групою осіб.

Підстави для кваліфікації дій обвинувачених за іншими статтами Кримінального кодексу України в суду відсутні.

Таким чином суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

Таким чином суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу(розбій), за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України;

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 в судовому засіданні не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліках в психіатричному та наркологічному диспансерах, частково визнав вину у вчиненому та приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України. При цьому слід застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_5 05.03.2019 року засуджений Галицьким районним судом м. Львова на 3 (три) роки обмеження волі.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліках в психіатричному та наркологічному диспансерах, та приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до санкції ч. 2 ст.187 КК України така передбачає обов`язкове призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, підстави не призначати додаткове покарання обвинуваченим у суду відсутні, а відтак, обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід призначити і додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід залишити без змін - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід рахувати з 01.09.2018, тобто з часу їх фактичного затримання.

Долю речових доказів у справі слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавленні волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 01.09.2018 року, тобто з часу його фактичного затримання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавленні волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 05.03.2019 року у виді 3 (трьох) років обмеження волі, більш суворим за даним вироком остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 7(семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 01.09.2018 року, тобто з часу його фактичного затримання.

Речові докази: диск з камер відеоспостереження ТзОВ «Soccar», залишити при матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон марки «Lenovo» чорного кольору з абонентським номером НОМЕР_1 та гаманець коричневого кольору повернути потерпілому ОСОБА_8 , ніж чорного кольору - знищити, мобільний телефон марки "LG", який належить ОСОБА_5 конфіскувати в дохід держави, банківські та дисконтні картки, які належать потерпілому - повернути потерпілому ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 265 грн. та 10 доларів США, вилучені у ОСОБА_5 - конфіскувти в дохід держави, грошові кошти в сумі 503 грн., вилучені у ОСОБА_4 конфіскувати в дохід держави, футболку чорного кольору, яка належить ОСОБА_4 - знищити, футболку чорного кольору в білі кораблі, яка належить ОСОБА_5 - знищити.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1