Справа № 307/140/16-к
Провадження № 1-кп/303/638/19
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту
11 вересня 2019 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
провівши підготовче судове засідання в залі судових засідань в м. Мукачеві у кримінальному провадженні, внесеному 22 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України (в редакції до 06.12.2017 року), -
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
13 серпня 2019 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України (в редакції до 06.12.2017 року), відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року.
Ухвалою від 13 серпня 2019 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
11 вересня 2019 року до суду надійшло письмове клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту. На обґрунтування вимог клопотання адвокат зазначила, що всупереч п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, а також у ньому відсутнє формулювання обвинувачення, а замість цього обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру. Формулювання обвинувачення є не конкретним, оскільки не містить мотивів вчиненого діяння, чим порушено право обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, на що вказав Закарпатський апеляційний суд в ухвалі від 21 лютого 2019 року. Крім того, до суду разом із обвинувальним актом передається реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка про вручення обвинувального акта обвинуваченому та його захиснику, натомість до суду разом із обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування через канцелярію суду надійшли матеріали, що не відповідають КПК України, а саме: а.с.28, - ухвали Тячівського районного суду від 29.12.2015 року, 24.11.2015 року, розписки прокурора про не вручення обвинуваченому та його захиснику обвинувального акта з реєстром (а.с.11) від 06.08.2019 року, чек укрпошти без опису про вкладення та іменування надісланого предмету адресату (а.с.13), лист прокурора до суду (а.с. 15) про направлення обвинувального акта і реєстру матеріалів справи, в якому зазначає про отримання обвинувального акта та реєстру обвинуваченому та захиснику та посилається на розписку, що підтверджує про отримання процесуального документа, тоді як таких документів у матеріалах справи немає.
У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 клопотання про повернення прокурору обвинувального акту підтримала з підстав, наведених у клопотанні, просила клопотання задовольнити.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстави для повернення обвинувального акту відсутні. Крім того пояснив, що 06 серпня 2019 року він прибув до ДУ «Закарпатська УВП № 9» з метою вручення ОСОБА_5 копії обвинувального акту, але останній відмовився від його отримання та підпису, про що він зазначив у розписці про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування від 06.08.2019. Акт про відмову ОСОБА_5 отримати обвинувальний акт не складався, оскільки працівники УВП не могли бути понятими. Копію обвинувального акту для вручення ОСОБА_5 було надіслано поштою 07 серпня 2019 року.
У підготовче судове засідання потерпіла ОСОБА_8 не з`явилася, подала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, просила призначити справу до судового розгляду, провести судовий розгляд без її участі, цивільний позов не заявляє та призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі.
У підготовче судове засідання законний представник потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 не з`явилася, подала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь в підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч.2 ст.9 КПК України передбачає обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.
Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, і не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.
Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пунктами другим і десятим частини першої статті 56 цього Кодексу передбачено, що потерпілий має право знати сутність підозри та обвинувачення, право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи помякшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч.4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону, але і точне формулювання обєктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.
Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також ухвалення судом законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення у відповідності до ст. 370 КПК України.
Перевірка відповідності обвинувального акта вимогам КПК України і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення, згідно зі ст. 314 КПК України, віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. Після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання в якому, в разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, має прийняти рішення про повернення його прокурору.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а отже і в межах викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
Судам необхідно вимагати від органів досудового слідства правильного викладення обставин вчиненого злочину проти статевої свободи або статевої недоторканності особи (п. 19 Постанови Верховного суду України від 30.05.2008 № 5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи»).
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві», суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у пункті 3 (а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод де зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно й детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у п. 59 справи «Матточчіа проти Італії» (рішення від 25 липня 2000 року, заява №23969/94) зазначає, що пункт 3 (а) ст.6 Конвенції вказує на необхідність приділяти особливу увагу до повідомлення особи про обвинувачення; деталі злочину відіграють вирішальну роль у кримінальному процесі, тому що саме з моменту вручення обвинувального акту підозрюваний офіційно повідомляється про фактичні та юридичні підстави для його обвинувачення (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Камасінські проти Австрії» від 19 грудня 1989 року, серія А, №168, п.79). Обвинувачений має бути повідомлений негайно і детально про причину обвинувачення, тобто реальні факти проти нього, які становлять основу обвинувачення, та про характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих фактів. Суд нагадує, що в кримінальних справах вимога надання повної та докладної інформації стосовно обвинувачення проти підсудного є суттєвою передумовою для забезпечення справедливого провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року, заява №25444/94, п. 51-52).
З огляду на те, що обсяг детальної інформації, про яку йдеться у цьому положенні, змінюється залежно від конкретних обставин кожної справи, у будь-якому разі обвинуваченому має надаватися достатня інформація, необхідна для того, щоб повністю зрозуміти ступінь висунутого проти нього обвинувачення з метою підготовки належного захисту. У зв`язку з цим достатність інформації має оцінюватися згідно з пунктом 3 (b) ст.6 Конвенції, який надає кожному право на необхідний час та заходи щодо підготовки захисту, а також у контексті більш загального права на справедливе судове провадження, яке містить у собі пункт 1 ст.6 Конвенції (п.60 рішення у справі «Матточчіа проти Італії»).
Також, як вбачається з позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Проте, всупереч вищевказаним вимогам чинного законодавства України, конвенційним нормам та практиці Європейського суду з прав людини, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладено неповно та суперечливо, що призводить до порушення права обвинуваченого ОСОБА_5 бути негайно й детально проінформованим про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приписам частини другої ст. 291 КПК України, надісланий до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає: формулювання обвинувачення у ньому текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінальних правопорушень, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кожного з кримінальних правопорушень, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілу, її представника і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінальних правопорушень, суті і обсягу кожного обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.ст. 42 і 56 цього Кодексу, унеможливлюють правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та виконання завдань кримінального провадження.
Так, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
На зазначені недоліки обвинувального акту та необхідність їх усунення, правильність формулювання обвинувачення та належну перевірку відповідності обвинувального акта вимогам КПК України і прийняття судом першої інстанції, в залежності від встановленого, відповідного рішення, згідно зі ст. 314 КПК України, також звернув увагу Закарпатський апеляційний суд в ухвалі від 21 лютого 2019 року, якою вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у Хустському районному суді зі стадії підготовчого провадження.
Згідно ч.3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
В обвинувальному акті, який направлений до суду щодо ОСОБА_5 , також відсутні будь-які дані, які б свідчили про усунення порушень вимог ст.291 КПК України, що встановлені ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21.02.2019 року, а також ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2019 року.
На підставі вищевказаного, суд дійшов висновку, що направлений до суду обвинувальний акт складено прокурором з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим обвинувальний акт у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України необхідно повернути прокурору.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 16 серпня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк по 15 жовтня 2019 року включно.
Керуючись: ст. ст. 291, 314, 371, 372, 379 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України (в редакції до 06.12.2017 року), - повернути прокурору Тячівської місцевої прокуратури для усунення порушень вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в цей строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали проголошено о 08 год. 00 хв. 16 вересня 2019 року в приміщені Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: м. Мукачево, вул. Л.Толстого, 13 Закарпатської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3