Справа № 751/436/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/584/19
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 листопада 2018 року за № 0008849 та 21 березня 2019 року за №0001762, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2019 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, непрацюючого, одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, без зареєстрованого місця проживання, фактично за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн.. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 12 листопада 2018 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, знаходячись біля буд. 22 по вул. І. Мазепи у м. Чернігові, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом поштовху рукою в спину ОСОБА_10 , внаслідок чого останній впав на землю, відкрито заволодів, шляхом виривання з руки потерпілого, його мобільним телефоном марки «Iphone» моделі «5S» кольору Space Grey, вартість якого згідно висновку експерта №5256/5257/18-24 від 03.01.2019 становить 2 000 грн, який належить ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 21 березня 2019 року, близько 10 год. 45 хв., ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні магазину «АТБ-маркет», що розташовується за адресою: вул. Івана Мазепи, буд. 55/3, м. Чернігів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу з торгової полиці магазину намагався таємно викрасти пляшку текіли «Tiscar», об`ємом 0,7 літрів, вартістю 204 грн. 75 коп. без ПДВ, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», однак виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною магазину.

Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, а саме призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільнити від його реального відбування з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки.

Апелянт зазначає, що щиро розкаюється у вчиненому та повністю розуміє протиправність своїх дій, окрім того відшкодував потерпілому моральну шкоду, а під час досудового розслідування активно сприяв в розкритті злочинів. Звертає увагу, що повністю визнає свою вину, але суд не вірно трактував його позицію вказавши про часткове визнання вини. Окрім того просить врахувати, що в силу ст. 89 КК України не судимий та на даний час одружений. Призначене судом покарання вважає занадто суворим і впевнений що для виправлення не обов`язково позбавляти його волі. Не заперечуючи наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину щодо малолітньої дитини, запевняє суд, що усвідомив свою провину і жодним чином не ухиляється від відповідальності. Переконаний, що відбуваючи покарання не пов`язане з позбавленням волі принесе більше користі суспільству. Посилаючись на судову практику ЄСПЛ та положення Загальної частини Кримінального кодексу України, а саме ст.ст. 50, 65, 75 КК України, у урахуванням вказаних вище обставин, вважає за можливе призначити покарання з іспитовим строком.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, адвоката на підтримку вимог апеляційної скарги, позицію прокурора, що заперечував проти задоволення скарги апелянта, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

На підставі ст.404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання, оскільки всі зазначені ним обставини були ретельно проаналізовані судом у вироку.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наслідки скоєного, позицію представника потерпілого щодо міри покарання, обставину, що пом`якшує покарання добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо малолітньої дитини, дані про особу обвинуваченого, який одружений, не працює, малолітніх дітей на утриманні немає, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, притягувався до адміністративної відповідальності, в силу ст.89 КК України раніше не судимий. Крім того, судом враховано вік, стан здоров`я обвинуваченого, досудова доповідь уповноваженого органу пробації щодо особи обвинуваченого, відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, може становити високу небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Що стосується твердження обвинуваченого з приводу того, що суд не вірно трактував його позицію вказавши про часткове визнання вини, то воно є безпідставним та спростовується звукозаписом судового засідання, що зафіксовано на електронному носії (а.с. 160) та приєднано до матеріалів справи. З приводу відшкодування шкоди, то дана обставина визнана судом як така, що пом`якшує покарання та врахована при призначенні покарання.

Будь-яких додаткових відомостей, документів щодо характеристики особи, які не були враховані судом, проте знаходились в матеріалах справи чи про них зазначав ОСОБА_8 в судовому засіданні, апеляційному суду надано не було ні разом з апеляційною скаргою, ні до початку розгляду скарги по суті. Характеристика за місцем роботи, яка була надана після розгляду справи судом першої інстанції і долучена стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду враховується колегією суддів як формально позитивна. Ніяких документів про зміну сімейного стану апеляційному суду також надано не було. Проте з урахуванням вказаних вище даних про особу, ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та часткове визнання вини у вчиненні інкримінованих злочинів, з урахуванням позиції представника потерпілого, апеляційний суд не вбачає жодних підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 .

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції цілком погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Обставини, які є достатніми для застосування положень ст. 75 КК України не встановлені. Як вірно дійшов висновку районний суд, і з ним цілком погоджується колегія суддів апеляційного суду, саме покарання з реальним його відбуттям у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. колегія суддів вважає, що в розглядає мій справі обвинувачений скоїв злочин стосовно малолітнього, якому в той момент було 10 років, тобто він не міг самостійно опиратись і отримав певний нервовий стрес. Така поведінка обвинуваченого свідчить про таке його моральне падіння, нехтування загальноприйнятими нормами людського життя і моралі, яке не можна виправдати подальшим влаштуванням на роботу та позитивними характеристиками. До того ж, обвинувачений не зміг надати апеляційному суду вичерпних пояснень що ж спонукало його, дорослу особу працездатного віку, до вчинення злочину відносно малолітнього. Колегія суддів вважає, що застосування ст. 75 КК України в даному випадку означатиме, що обвинувачений за скоєння двох злочинів, один з яких є тяжким, фактично відбудеться «легким переляком», що не сприятиме як авторитету державної влади, так і покращенню криміногенній ситуації в цілому та не сприятиме запобіганню скоєння нових злочинів іншими особами.

Колегія суддів не приймає до уваги заяву законного представника потерпілого ОСОБА_11 (а.с.193), оскільки суду не надано достовірних даних про те, коли і за яких обставин та ким було написано дану заяву, а законний представник потерпілого до апеляційного суду не прибула.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 визнаного винуватим у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4