Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1927/19
Провадження № 1-в/553/399/2019
У Х В А Л А
Іменем України

12.09.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, -

В С Т А Н О В И В :
У серпні 2019 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення з 16.02.2013 року по 26.10.2014 року, з 22.01.2015 року по 04.02.2015 року, з 24.02.2015 року по 11.10.2015 року, з 19.12.2015 року по 14.04.2016 року та з 17.09.2017 року по 29.11.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Представник ПВК № 64 та засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи в їхню відсутність.

При вирішенні клопотання засудженого суд враховує наступне.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.06.2013 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк на 60 днів до 14.08.2013 року, строк дії якого продовжувався ухвалами Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2013 року, від 11.10.2013 року, від 12.11.2013 року та ухвалами Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2013 року, від 06.02.2014 року, 26.03.2014 року.

Вироком Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року ОСОБА_5 засуджений за п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146 КК України до 14 року позбавлення волі. Строк покарання вирішено рахувати з 16.06.2013 року.

Згідно повідомлення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01.09.2014 року № 11-кп/781/571/14 вирок Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року відносно ОСОБА_5 за п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146 КК України ухвалою судової колегії в кримінальних справах від 19.08.2014 року залишено без змін.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 19.08.2014 року.

На підставі витягу з рішення комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Кіровоградській області (протокол від 08.09.2014 року № 38 п. 2) ОСОБА_5 направлений для відбування покарання до Державної установи "Шосткінської виправна колонія № 66".

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2014 року перенесено розгляд касаційної скарги ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19.08.2014 року на 29.01.2015 року та вирішено забезпечити доставку в судове засідання засудженого ОСОБА_5 .

На час розгляду касаційної скарги засуджений ОСОБА_5 21.01.2015 року вибув з Шосткинської виправної колонії № 66 в установу попереднього ув`язнення до Слідчого ізолятора м. Києва для участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2015 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19.08.2014 року щодо ОСОБА_5 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18.02.2015 року обвинуваченого ОСОБА_5 етаповано з Шосткинської виправної колонії № 66 у Кіровоградський слідчий ізолятор № 14.

Ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 року вирок Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року відносно ОСОБА_5 за п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146 КК України залишено без змін.

Ухвалою Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 12.06.2015 року на час ознайомлення засудженого ОСОБА_5 з матеріалами кримінального провадження № 404/10816/13-к тимчасово залишено в СІЗО арештний дім м. Кіровограда.

Ухвалою Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 17.07.2015 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 графік ознайомлення з матеріалами кримінальної справи визначено наступні дні для ознайомлення в приміщенні Кіровоградського районного суду м. Кіровограда з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., а саме: 22.07.2015 року, 23.07.2015 року, 24.07.2015 року, 27.07.2015 року, 28.07.2015 року, 29.07.2015 року, 30.07.2015 року, 31.07.2015 року, 03.08.2015 року, 04.08.2015 року, 05.08.2015 року, 06.08.2015 року, 07.08.2015 року, 10.08.2015 року, 11.08.2015 року, 12.08.2015 року, 13.08.2015 року, 14.08.2015 року після чого ознайомлення припинити.

Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року вирішено доставити ОСОБА_5 у судове засідання касаційної інстанції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на 10 год. 11.02.2016 року.

18.12.2015 року засуджений ОСОБА_5 вибув до СІЗО м. Києва на підставі ухвали ССУ для участі у розгляду справи в касаційні інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.04.2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, вирок Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Після касаційного розгляду справи ОСОБА_5 направлений до установи виконання покарань для відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 16.06.2013 року по 18.08.2014 року, а також строк перебування в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 21.01.2015 року по 28.05.2015 року та з 18.12.2015 року по 14.05.2016 року до строку покарання в вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року.

Як встановлено в ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, яка діяла до 21 червня 2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
В п. 2 "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26.11.2015 року визначено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (а саме: на 24.12.2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч. 1 цієї статті, а при призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст.72 КК, суд, ураховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Питання темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст. 4 і 5 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України). Згідно із ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.
Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що "проміжний" закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з "наступним" ("наступними") законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.
Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, є "іншим кримінально-правовим наслідком діяння" в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).
Щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність необхідно констатувати, що у будь-якому випадку вона не допускається, якщо закон про кримінальну відповідальність встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи (ч. 2 ст. 5 КК України).
Так само виключається зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі в тій частині, в якій він частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи. У такому разі він має зворотну дію у часі лише в тій частині, в якій пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 3 ст. 5 КК України).
Висновок щодо недопустимості зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність, який змінювався кілька разів і встановлював злочинність діяння, посилював кримінальну відповідальність або іншим чином погіршував становище особи, також випливає зі змісту норми ч. 4 ст. 5 КК України.
Вищенаведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 року в справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), відповідно до яких положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають "інші кримінально-правові наслідки діяння" у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який "іншим чином поліпшує становище особи" у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що "іншим чином погіршує становище особи", відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Згідно з абзацом 3 п. 3 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування окремих положень Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26.11.2015 року незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
В ст. 3 вказаного вище Закону визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, те, що строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_5 з 16.06.2013 року, тобто з часу затримання, і до 18.08.2014 року, тобто до часу набрання законної сили вироком Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року, а також строк перебування його в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 21.01.2015 року, тобто з часу етапування до суду касаційної інстанції, по 28.05.2015 року, тобто до дня перегляду вироку суду відносно нього судом апеляційної інстанції, а також час з 18.12.2015 року, коли засуджений вибув до СІЗО м. Києва для участі у касаційному розгляді справи, по 14.05.2016 року, тобто до дня розгляду справи ВССУ, вже зараховано до строку покарання в вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року, згідно з ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2016 року у відповідності до норми ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, яка діяла до 21 червня 2017 року), й підстав для повторного перерахунку не вбачається, доказів того, що ОСОБА_5 перебував під вартою у зв`язку з цим же кримінальним провадженням з 16.02.2013 року по 15.06.2013 року, не встановлено, при цьому, період з 29.05.2015 року по 11.10.2015 року та з 17.09.2017 року по 29.11.2017 року не є попереднім ув`язнення, у зв`язку з чим перерахунку в порядку ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) не підлягає, суд вважає клопотання засудженого таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1