ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 000068, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бубнів Локачинського району Волинської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 27 квітня 2019 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в автомобілі, який знаходився поряд із магазином «Світоч», що по вулиці Героїв Майдану в смт. Локачі, вчинив словесний конфлікт з ОСОБА_5 , під час якого у нього виник прямий умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 близько трьох ударів ліктем правої руки в ділянку обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження. А саме забій м`яких тканин із правого боку лиця, з кровопотьоком правої нижньої повіки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 42 від 27 червня 2019 року.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, висловив щире каяття у вчиненому та обіцяв більше ніколи не вчиняти злочину, просив пробачення у потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні, не оспорюючи фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 злочину, вказав, що прийме від нього пробачення лише після відшкодування йому вартості магнітно-резонансної томографії, яку він проводив за власні кошти у зв`язку із нанесенням обвинуваченим йому тілесного ушкодження. Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілий не заявляв, хоч йому судом було роз`яснене право подачі такого позову.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні обвинуваченим та потерпілим не заперечувалися, а фактичні обставини справи ними не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого та потерпілого, у судовому засіданні не досліджувались.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого, котрі виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень , кваліфіковані вірно за ч.1 ст.125 КК України.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
З врахуванням вищенаведеного, думки сторони публічного обвинувачення, потерпілого, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає що достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання буде призначення покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
За матеріалами складеної щодо ОСОБА_4 досудової доповіді у справі, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого та спосіб його життя, історію правопорушень та середній рівень ймовірності повторного правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в межах санкції частини цієї статті.

Речових доказів у справі не має. Судові витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ч.1 ст.125 КК України, ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1