Провадження №: 1-кп/127/492/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2019 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 05.12.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоне, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, із вищою освітою, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України (в редакції від 18.02.2016),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 05.12.2017 переслідуючи злочинний намір направлений на незаконну реалізацію спирту етилового на територію України, діючи умисно, незаконно придбав у м. Вінниці, у невстановлений слідством осіб чотири поліетиленові бочки ємністю 240 літрів кожна, заповнених незаконно виготовленим спиртом етиловим, 990 картонних коробок та 990 поліетиленових пакетів ємністю по 10 літрів, які помістив до транспортного засобу автомобіля марки «Volksvagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , та незаконно транспортував їх з метою збуту по вул. Максима Шимка у м. Вінниці, після чого був викритий працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області поблизу магазину «АТБ» за адресою: м. Вінниця, вул. Максима Шимка, 38.

За результатами огляду вказаного автомобіля виявлено та вилучено чотири поліетиленові бочки, ємністю 240 літрів кожна, заповнених незаконно виготовленим спиртом етиловим, загальним об`ємом 960 літрів, 990 картонних коробок та 990 поліетиленових пакетів ємністю 10 літрів.

Таким чином, вилучена спиртовмісна рідина, згідно підпунктів 215.1, 215.3.1 ст. 215 Податкового кодексу України, Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), яка затверджена Законом України «Про Митний тариф України» та пояснень до 22 групи УКТЗЕД, затверджених наказом ДФС України № 401 від 09.06.2015, відноситься до товарної позиції: 2207 спирт етиловий, не денатурований, з концентрацією спирту 80 відсотків об`ємних одиниць або більше, та являється підакцизним товаром.

Відповідно до висновку експерта № 28 від 15.02.2018 надані на дослідження зразки рідин, вилучені в автомобілі марки «Volksvagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , є спиртовмісними рідинами, які можливо віднести до спирту етилового, що за перевіреними фізико-хімічним (проба на чистоту з сірчаною кислотою) показником не відповідає вимогам діючого ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови».

З матеріалів, що надійшли до Вінницького міського суду Вінницької області вбачається, що угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 від 26.06.2019 досягнуто під час досудового розслідування, а тому в порядку ст. 474 КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 05.12.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості від 26.06.2019 направлено до Вінницького міського суду Вінницької області.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Згідно із ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Судом встановлено, що між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 26.06.2019 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Як вбачається зі змісту укладеної угоди сторони дійшли згоди, щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 204 КК України (в редакції від 18.02.2016) у виді штрафу у розмірі 1 117 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18 989 гривень.

У ході підготовчого судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання угоди та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований у результаті затвердження угоди судом.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив проте, що свою вину у інкримінованому йому злочині він визнає повністю та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполіг на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 26.06.2019 та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що угода про визнання винуватості від 26.06.2019 підлягає затвердженню та призначенню узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У ході підготовчого судового засідання встановлено, що угода про визнання винуватості від 26.06.2019 укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз, дана угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України (в редакції від 18.02.2016), а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 204 КК України (в редакції від 18.02.2016), незаконне придбання з метою збуту, а також транспортування з метою збуту незаконно виготовленого підакцизного товару.

Сторонами угоди враховано фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що останній раніше не судимий, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, відповідно до довідки «Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1» № 1994 від 16.04.2018, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Згідно довідки «Обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради» № 760 від 14.03.2018, ОСОБА_3 на обліку у наркологічному диспансері не перебуває. Крім того, судом враховано, те що обвинувачений ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітніх дітей 2003 та 2006 року народження.

Також, враховано обставину, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , щире каяття та відсутність обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно із ч. 1, ч. 2 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених ч. 3 ст. 475 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 26.06.2019 укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 підлягає затвердженню та призначенню обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Арешт накладений ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2017 підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 370, ст. 373, ст. 474, ст. 475 КПК України та ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 26.06.2019 укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості у кримінальному провадженні відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 05.12.2017.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України (в редакції від 18.02.2016) та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 204 КК України (в редакції від 18.02.2016) у виді штрафу у розмірі 1 117 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18 989 гривень.

Речові докази, а саме:

? транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити останній;
? мобільний телефон марки «Самсунг» білого кольору, що зберігається у старшого слідчого з ОВС СУФР ГУ ДФС у Вінницькій області, повернути власнику;
? чотири пластикові бочки ємністю близько 240 літрів кожна, заповнених прозорою рідиною з характерним запахом спирту, 990 пустих картонних коробок, 990 поліетиленових пакетів ємністю 10 літрів, що передані на зберігання ТОВ «Верленд» - знищити;
? обігрівачі вилучені відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2019 повернути власнику.
Арешт накладений ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2017 скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведені експертизи на користь держави у сумі 1 430 гривні.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: