печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
14.05.2019 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із скарги, ОСОБА_3 подала до Генеральної прокуратури України заяву від 20.03.2019, яка була зареєстрована за вх. №2. Однак, листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 22.04.2019, за підписом Заступника начальника Першого слідчого відділу Іванець О., заявника було повідомлено, що відомості за заявою від 20.03.2019 не були внесенні.

Враховуючи вказані обставини, заявник звернувся до суду для оскарження бездіяльності Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином.

Представни Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Початок обчислення строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, на противагу тому, що строк подання скарги на постанову слідчого, прокурора починається з дня отримання особою її копії.

Частиною 1 ст. 110 КПК України передбачено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Як вбачається з положень ч. 3 вказаної статті цього Кодексу, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

За правилом ст. 303 КПК України, передбачено право на оскарження під час досудового розслідування рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 304 КПК України, оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей у ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення могло мати місце протягом 10 днів від часу отримання заяви уповноваженим на внесення відомостей до ЄРДР органом.

Заявник, отримавши відомості відмову у внесенні відомостей до ЄРДР даних із його заяви від 20.03.2019, звернувся до суду у порядку ст. 303 КПК України 08.05.2019 з оскарженням бездіяльності, наслідком чого є пропущення десятиденного строку на подання скарги.

Так, зі скаргою до суду заявник звернувся 08.05.2019, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті в якому надійшла вказана скарга (Штрихкодовий ідентифікатор: 944), не порушуючи при цьому перед судом питання про поновлення строку для подачі скарги та не вказуючи поважних причин його пропуску.

Оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР могло мати місце протягом 10 днів з дня отримання заяви слідчим, прокурором, іншою службовою особою, уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, а відтак посилання заявника на лист Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, який вона отримав 30.04.2019, є безпідставним.

Доказів на підтвердження обставин наявності перешкод для звернення до суду з метою реалізації права на оскарження, згідно ст. 303 КПК України, у термін, визначений кримінальним процесуальним законодавством у скарзі не вказано.

Враховуючи вищевикладене, підстав для поновлення процесуального строку на подачу скарги не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

З огляду на зазначене вище та керуючись ст. 303, п. 3 ч. 2 ст. 304, ч. 6 ст. 304, ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального у.правління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1