Справа № 350/1508/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09 лютого 2016 року за № 0000049 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, що на утриманні має двоє дітей, раніше не судимої, українки, громадянки України, у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_3 умисно спричинила потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.
05 лютого 2016 року, приблизно о 10 годині у літній кухні господарства АДРЕСА_1 , у обвинуваченої ОСОБА_3 виник побутовий конфлікт із сестрою її чоловіка потерпілою ОСОБА_7 . Тут же обвинувачена умисно нанесла руками декілька ударів у різні частини тіла потерпілої, заподіявши їй легке тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої руки.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження відносно неї просить закрити.

Клопотання мотивоване тим, що з часу вчинення злочину минуло більше 3-х років. Інших злочинів з того часу обвинувачена не вчинила, а тому є всі підстави для її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачена клопотання підтримала.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечує, вважає, що наявні законні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, оскільки з часу вчинення злочину минуло більше трьох років.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 проти закриття кримінального провадження не заперечили, погодилися з необхідністю зміни обвинувачення ОСОБА_3 із ст. 121 ч.1 КК України на ст. 125 ч.1 КК України та з тим, що з часу вчинення обвинуваченою даного злочину пройшло більше трьох років, що є безумовною підставою для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

Вислухавши думки всіх учасників процесу з приводу заявленого клопотання та проаналізувавши досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Вина обвинуваченої у спричиненні потерпілій легких тілесних ушкоджень у судовому засіданні повністю доведена показаннями обвинуваченої, потерпілої, свідків, наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.
Сама обвинувачена свою вину у спричиненні потерпілій легкого тілесного ушкодження визнала та пояснила, що вона з потерпілою протягом тривалого часу перебуває в неприязних з стосунках. 05 лютого 2016 року, приблизно о 10 годині між нею та потерпілою ОСОБА_7 у приміщенні літньої кухні виник черговий конфлікт, який тривав приблизно 5 хвилин. Потерпіла стала погрожувати, що вижене її з хати. Свої словесні погрози потерпіла продовжила з коридору літньої кухні. Така поведінка потерпілої викликала у неї образу, тому, будучи розлюченою її словами, вона схопила її лівою рукою за волосся, трохи потягала і відпустила. Не заперечує, що у процесі конфлікту могла декілька разів вдарити потерпілу і спричинити їй тілесне ушкодження у вигляді синця на лівій руці.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 дала показання про те, що 05 лютого 2016 року, приблизно о 10 годині вирішила в черговий раз поговорити з обвинуваченою щодо того, чому вона перешкоджає доглядати за мамою. Вона зайшла до літньої кухні де між ними виник конфлікт, у ході якого обвинувачена почала шарпати її за руки, кричати, бити в груди. Також обвинувачена схопила її за волосся і хотіла вдарити головою до стіни, однак вона опиралася і у обвинуваченої нічого не вийшло. Підтвердила, що обвинувачена нанесла їй не менше шести ударів, наносила удари руками. Конфлікт тривав до 10 хвилин та був припинений ОСОБА_9 , який забрав обвинувачену від неї.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав показання про те, що ОСОБА_3 доводиться йому дружиною. 05 лютого 2016 року, приблизно о 10 годині він знаходився дома і почув у літній кухні сварку між обвинуваченою та потерпілою. Прийшовши до них побачив, що вони шарпають одна одну за одяг. Він бачив, як ОСОБА_3 шарпала потерпілу, однак не бачив, щоб вона хапала ОСОБА_7 за волосся та наносила їй удари.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні дав показання про те, що 05 лютого 2016 року приблизно о 10 годині знаходився у будинку по АДРЕСА_2 . Почув з літньої кухні крик потерпілої ОСОБА_7 , зайшов у коридор літньої кухні та побачив, що обвинувачена б`є потерпілу, притиснувши її до стіни. Удари наносила руками по всьому тілу. Він відтягнув обвинувачену від потерпілої, яка стала жалітися, що її болить голова. Після цього вони поїхали в лікарню, де ОСОБА_7 сама ходила по кабінетах лікарів, а потім вони пішли в поліцію.
Висновком № 34/039-18р.-Д додаткової комісійної судово - медичної експертизи по матеріалах кримінального провадження № 0000049 та медичних документів на ім`я потерпілої ОСОБА_7 (а. с. 54 - 62 т. 2) підтверджено, що у неї малося тілесне ушкодження у виді синця у ділянці лівої руки, який утворився від дії тупого твердого предмету, міг утворитися як при нанесенні удару таким у вказану вище ділянку, так і при ударі вказаною ділянкою до тупого твердого предмету, може відповідати терміну 5 лютого 2016 року та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 05 лютого 2016 року, під час побутового конфлікту умисно нанесла потерпілій декілька ударів в різні частини тіла та спричинила їй легке тілесне ушкодження, а тому її дії стороною обвинувачення за статтею 125 ч. 1 Кримінального кодексу України кваліфіковані вірно.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 125 ч. 1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 125 КК України за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження передбачене покарання у вигляді штрафу, громадських робіт та виправних робіт.

Злочин вчинений обвинуваченою 05 лютого 2016 року, тобто на даний час з моменту його вчинення минуло більше трьох років.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України минув 06 лютого 2018 року.

Будь - яких обмежень для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч.1 п. 1 ст. 49 КК України, судом не встановлено. Підстави для зупинення або переривання перебігу строку давності відсутні.

Зважаючи на такі обставини, а також враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно неї закрити.

Статтею 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути ухвалене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить зазначеним нормам закону.
Аналізуючи зазначені норми КПК суд дійшов до висновку, що заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню нею аналогічного позову в порядку цивільного судочинства.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до п. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись статями 284-286, 369, 371, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09 лютого 2016 року за № 0000049 відносно ОСОБА_3 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 залишити без розгляду та роз`яснити їй право звернутися до суду з аналогічним позовом у порядку цивільного судочинства.

Речові докази по справі: медичну карту амбулаторного хворого № 785 від 08 лютого 2016 року, медичну карту амбулаторного хворого без номера, рентгенограми № 805, 806 від 05 лютого 2016 року, дані КТ дослідження повернути потерпілій ОСОБА_7 .

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд протягом семи днів з часу її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1