Провадження № 11-кп/4820/731/19
Справа № 678/329/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

представників потерпілих ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

представника цивільного відповідача

ТОВ «Агробізнес» - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 серпня 2017 року за № 0000357 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційними скаргами цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», представника потерпілої ОСОБА_11 , яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_13 , представника потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, який працює в ТОВ «Агробізнес» на посаді водія, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі пункту «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 07.07.2017 року звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання залишено до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави на користь державного бюджету України судові витрати за проведення експертиз в сумі 4256 грн. 08 коп.

Речові докази по справі згідно постанови слідчого від 05.08.2017 року: "МЕRCEDES - BENZ " р.н НОМЕР_1 передано власнику в особі уповноваженого представника ТОВ «Агробізнес»; автомобіль марки «ОРЕL VЕСТRА» р.н. НОМЕР_2 передано ОСОБА_11 , оскільки вона проживала однією сім`єю разом із ОСОБА_16 як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу до 04.08.2017 року включно, скасовано накладені попередніми судовими рішеннями Летичівського районного суду Хмельницької області від 08.08.2017 року в справі № 678/812/17 (провадження № 1-кс-678-177/17 та № 1-кс-678-176/17) арешти на вказане майно.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ТОВ «Агробізнес» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, - задоволено частково та стягнуто на їх користь з цивільного відповідача моральну шкоду в розмірі по 170 000 грн. на кожного.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 , поданого в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_15 до ТОВ «Агробізнес» та ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» на користь ОСОБА_11 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдану шкоду внаслідок втрати годувальника, в розмірі 221 030 грн. (двісті двадцять однієї тисячі тридцяти гривень) щомісячно рівними платежами по 1426 гривень з моменту смерті ОСОБА_16 - ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ОСОБА_15 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» на користь ОСОБА_11 завдану моральну (немайнову) шкоду в розмірі 170 000 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» на користь ОСОБА_11 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдану моральну (немайнову) шкоду в розмірі 170 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_11 завдану майнову шкоду в розмірі 76 590 грн., яка складає загальну вартість витрат на поховання та вартість автомобіля марки «Опель Вектра», д.н. НОМЕР_2 .

Стягнуто з ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_11 завдану моральну (немайнову) шкоду в розмірі 9 600 грн.

Стягнуто з ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_11 в інтересах малолітньої ОСОБА_15 завдану моральну (немайнову) шкоду також в розмірі 9 600 грн.

За вироком суду 04.08.2017 року біля 23 год. 20 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки "МЕRCEDES - BENZ" р.н НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Вінниці, зі швидкістю близько 60 км/год., на 293 км автодороги сполученням "Стрий - Тернопіль Кропивницький - Знам`янка", навпроти магазину «Продукти» у с. Голосків Летичівського району Хмельницької області, діючи легковажно і самовпевнено, всупереч вимогам пунктів 1.2, 1.5 ч. 1, 2.3. (б), 10.1, 11.1, 12.1, 12.2, 13.1, 13.3 та лінії горизонтальної розмітки 1.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, виїхав на зустрічний напрямок руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля " МЕRCEDES - BENZ ", р.н НОМЕР_1 із передньою лівою частиною автомобіля марки «ОРЕL VЕСТRА», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_16 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_7 вимог правил дорожнього руху водій автомобіля марки «ОРЕL VЕСТRА» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден грудної клітки, крововиливу в м`які тканини грудної клітки, крововиливу в органи середостіння, крововиливу в ділянці основи серця, розриву легеневої артерії, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_16 .

Окрім цього, ОСОБА_16 спричинено інші тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої плечової кістки, які мають ознаки середнього ступеню тяжкості та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, а також саден підборіддя зліва, правого плечового суглобу, правого плеча, правої гомілки, крововиливу верхньої повіки лівого ока, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_16 .

Не погоджуючись з вироком суду, ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» подало апеляційну скаргу, в якій просило змінити його в частині стягнення з ТДВ СТДВ «Глобус» на користь ОСОБА_11 майнової шкоди в розмірі 76 590 грн., моральної шкоди в розмірі 9 600 грн. на користь ОСОБА_11 та 9 600 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_17 , відмовивши у задоволенні будь-яких вимог ОСОБА_11 та ОСОБА_15 до ТДВ СТДВ «Глобус».

Неоспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає зміні в частині цивільного позову, у зв`язку порушенням норм матеріального права.

У ТДВ СТДВ «Глобус» відсутній обов`язок перед позивачем виплачувати страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб, оскільки ОСОБА_11 не звернулася до ТДВ СТДВ «Глобус» із заявою про виплату страхового відшкодування в межах строку, визначеного Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», отже пропустила такий строк.

Крім того, суд першої інстанції необгрунтовано та незаконно стягнув з ТДВ СТДВ «Глобус» моральну шкоду в розмірі по 9 600 грн. на користь ОСОБА_11 та на користь ОСОБА_18 в інтересах малолітньої ОСОБА_17 , оскільки не з`ясував повне коло осіб, які мають право отримати таке відшкодування, зокрема, не врахував право на таку ж виплату ще двох потерпілих, якими є батько та матір загиблого.

Суд не взяв до уваги, що загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) дружині, батькам та дітям становить 38400 грн. і виплачується рівними частинами.

Витрати на поховання у розмірі 11 790 грн. не підлягають відшкодуванню в повному обсязі на користь ОСОБА_11 , оскільки останньою не надано жодного підтверджуючого документа, що вказані кошти були сплачені саме нею. Копія накладної від 05.08.2017 на суму 11 790 грн. не є розрахунковим документом, тому така не може братись до уваги суду при відшкодуванні витрат на поховання.

Представник ОСОБА_11 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_13 також подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок змінити в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_11 та на її користь в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_15 . Стягнути з ТзОВ «Агробізнес» на користь ОСОБА_11 завдану моральну шкоду в розмірі 500 000 грн., а також на користь малолітньої дитини ОСОБА_15 завдану маральну шкоду в розмірі 500 000 грн. В решті вирок залишити без змін.

Також, неоспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає рішення суду у вказаній частині незаконним.

Визначений судом розмір моральної шкоди, який стягнуто на користь ОСОБА_11 та малолітньої ОСОБА_15 є надто мізерним.

Суд не повністю врахував ступінь тяжкості втрати близької людини.

Представник потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворе покарання без звільнення його від відбування, задовольнити позови потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди в розмірі по 500 000 грн. кожному повністю, питання про речовий доказ автомобіль «ОРЕL VЕСТRА» р.н. НОМЕР_2 вирішити відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України.

Доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій не оспорює.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання вважає надто м`яким. Окрім того, суд безпідставно не застосував додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Необґрунтовано врахував суд також такі пом`якшуючі покарання обставини як щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, повне визнання вини, оскільки останній щиро не розкаявся, шкоду не відшкодував, від проведення слідчого експерименту з його участю по відтворенню події відмовився, отже вину повністю не визнав.

Звільнення засудженого від покарання на підставі Закону України «Про амністію» є незаконним, оскільки документи які б підтверджували таке його право під час досудового розслідування стороною обвинувачення не надавались, в порядку ст. 290 КПК України не відкривались, а суд в порушення вимог ч. 3 ст. 99, ст. 358 КПК України прийняв до розгляду не оригінали, а ксерокопії документів.

Крім того, Закону України «Про амністію у 2016 році» від 07.07.2017 року, на який послався суд у вироку, не існує.

Розмір моральної шкоди, який стягнуто на користь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в сумі по 170 000 грн. кожному потерпілі вважають заниженим.

Не відповідає дійсності висновок суду про те, що обвинувачений вживав помірних заходів щодо примирення з потерпілими і можливого часткового усунення негативних наслідків своєї необережної протиправної поведінки.

Суд безпідставно стягнув з ТОВ СТДВ «Глобус» на користь ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 64 800 грн., яка складає вартість автомобіля «ОРЕL VЕСТRА» р.н. НОМЕР_2 , оскільки остання не мала права пред`являти такий позов, оскільки не є дружиною загиблого.

Заслухавши доповідача, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відповідно, які підтримали апеляційні скарги кожен свої зокрема та заперечили проти апеляційних скарг процесуальних опонентів, прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , представника відповідача ТОВ «Агробізнес» ОСОБА_14 , які заперечили проти апеляційних скарг, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, провівши часткове судове слідство, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги цивільного відповідача ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та представника потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_11 та малолітньої ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_13 відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення (п.3 ч.1 ст. 408 КПК України).

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання (п. 2 ч.1 ст. 420 КПК України).

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних вимог відповідно до ст. 404 КПК України встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, об`єктивно дослідивши обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, дав їм правильну юридичну оцінку. Обвинувачення, визнане судом доведеним щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, суд обґрунтував сукупністю належних та допустимих доказів.

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом (ч.ч.1, 2 ст. 370 КПК України).

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в частині визнання винуватим обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідає в повній мірі.

Разом з тим, приймаючи дане рішення суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та допустився порушень під час вирішення цивільних позовів.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин колегією суддів не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого основного покарання, ніж призначив суд першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Зокрема, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Що стосується обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого, то таких не встановлено.

Крім того, суд під час призначення ОСОБА_7 основного покарання правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є хоч і необережним, але відноситься до тяжких злочинів, враховано дані про особу винного, який позитивно характеризується, офіційно працевлаштований водієм у ТОВ «Агробізнес», не судимий, на обліках у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, має на утриманні непрацездатного батька.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у правильності висновків суду щодо виду і строку призначеного основного покарання та обґрунтованості рішення про його призначення в розмірах, визначених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, яке є реальним.

Доводи адвоката ОСОБА_12 про те, що суд необґрунтовано врахував такі пом`якшуючі покарання обставини як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що не відповідає дійсності, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Так, як вбачається із даних технічного звукозапису судового засідання суду першої інстанції від 27 листопада 2018 року ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, щиро покаявся, попросив вибачення у потерпілих (час 14:44). Аналогічні пояснення надав і апеляційному суду.
Отже, при призначенні покарання суд обґрунтовано врахував вищевказані обставини як пом`якшуючі покарання.
Що стосується відмови ОСОБА_7 від проведення з ним слідчого експерименту, то відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 42 КПК України це є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже не може підтверджувати відсутність щирого каяття у останнього за скоєне.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_12 про те, що суд першої інстанції у вироку не навів достатніх підстав для не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Факт порушення Правил дорожнього руху України вказує на істотну суспільну небезпечність дій водія ОСОБА_7 та недотримання останнім вимог у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху України.

Як слідує із змісту вироку, урахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який є тяжким та прийнявши до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу, який раніше не судимий, не одружений, має на утриманні непрацездатного батька, суд дійшов висновку про можливість не призначення останньому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд залишив поза увагою конкретні обставини справи, за яких вказана дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України та наслідки, які настали в результаті протиправних дій обвинуваченого у виді смерті потерпілого.

Окрім того, не враховано того, що потерпілим шкода відшкодована не була.

За таких обставин, суд безпідставно прийняв рішення про незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке передбачене в санкції ч. 2 ст. 286 КК України, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Враховуючи відсутність апеляційних скарг в частині кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів вважає доведеним, що 04.08.2017 року біля 23 год. 20 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки "МЕRCEDES - BENZ" р.н НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Вінниці, зі швидкістю близько 60 км/год., на 293 км автодороги сполученням «Стрий - Тернопіль Кропивницький - Знам`янка», навпроти магазину «Продукти» у с. Голосків Летичівського району Хмельницької області, діючи легковажно і самовпевнено, всупереч вимогам пунктів 1.2, 1.5 ч. 1, 2.3. (б), 10.1, 11.1, 12.1, 12.2, 13.1, 13.3 та лінії горизонтальної розмітки 1.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, виїхав на зустрічний напрямок руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля " МЕRCEDES - BENZ ", р.н НОМЕР_1 із передньою лівою частиною автомобіля марки «ОРЕL VЕСТRА», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_16 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_7 вимог правил дорожнього руху водій автомобіля марки «ОРЕL VЕСТRА» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден грудної клітки, крововиливу в м`які тканини грудної клітки, крововиливу в органи середостіння, крововиливу в ділянці основи серця, розриву легеневої артерії, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_16 .

Окрім цього, ОСОБА_16 спричинено інші тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої плечової кістки, які мають ознаки середнього ступеню тяжкості та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, а також саден підборіддя зліва, правого плечового суглобу, правого плеча, правої гомілки, крововиливу верхньої повіки лівого ока, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, передбачені п.п. 1.2, 1.5 ч.1, 2.3. (б), 10.1, 11.1, 12.1, 12.2, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306, зміст яких полягає у наступному:

п.1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.

п.1.5 (ч. 1) Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 11.1. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

п. 13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Лінія горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах. Лінію 1.1. перетинати забороняється.

Вищевказані порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_16 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційний суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є хоч і необережним, але тяжким, особу винного, який по місцю фактичного проживання та роботи характеризується позитивно, офіційно працевлаштований водієм у ТОВ «Агробізнес», раніше не судимий, не одружений, має на утриманні непрацездатного батька, наявність пом`якшуючих обставин, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин.
Крім того, колегія суддів враховує, що вказана дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення обвинуваченим ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, в результаті якої загинув потерпілий.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати і відповідно до вимог, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, ухвалити новий вирок, яким призначити останньому основне та додаткове покарання згідно з положеннями ст. 65 КК України в межах, установлених в санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, відповідно до п. «є» ст. 1 до Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_19 (батько обвинуваченого), на день набрання чинності вищевказаним Законом досяг 70-річного віку, що підтверджується даними пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 (Т. 2 а.м.п. 61) та має двох дітей доньку та сина (обвинуваченого).

Донька ОСОБА_19 ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є інвалідом третьої групи та пенсіонеркою, що підтверджується даними пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 , довідки Волочиського районного Центру первинної медико санітарної допомоги № 215 від 14.03.2018 року, довідки Сер МСЕ № 035229, а отже є непрацездатною (Т. 2, а.м.п. 62,63, 64).

Згідно абз. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року N 392/96-ВР, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що є всі підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 акту амністії та звільнення його від відбування покарання, оскільки останній має батька, який досяг 70-річного віку і інші працездатні діти у нього відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_12 про безпідставність застосованої до обвинуваченого амністії є необгорунтованими та такими, які на увагу не заслуговують.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг цивільного відповідача ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (надалі ТОВ «Глобус»), представника цивільного позивача ОСОБА_11 , яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_13 , представника цивільних позивачів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - ОСОБА_12 , колегія суддів встановила таке.

Всього у даному кримінальному провадженні заявлено 3 цивільних позови. Один з них - потерпілою ОСОБА_11 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_15 до ТОВ «Агробізнес» та ТОВ «Глобус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди; два позови - потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ТОВ «Агробізнес» про відшкодування моральної шкоди.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є батьками загиблого, до ТОВ «Агробізнес» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто на їх користь з цивільного відповідача моральну шкоду в розмірі по 170 000 грн. на кожного.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_15 до ТОВ «Агробізнес» та ТОВ «Глобус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Агробізнес» на користь ОСОБА_11 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_15 завдану шкоду внаслідок втрати годувальника, в розмірі 221 030 грн. та на користь ОСОБА_11 та малолітньої ОСОБА_15 моральну шкоду по 170 000 грн. на кожну.

Стягнуто з ТОВ «Глобус» на користь ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 76 590 грн. та на користь ОСОБА_11 та малолітньої ОСОБА_15 моральну шкоду по 9 600 грн. на кожну.

Вирок суду першої інстанції відповідачем ТОВ «Агробізнес», тобто працедавцем обвинуваченого, в частині стягнення з нього на користь малолітньої ОСОБА_15 шкоди внаслідок втрати годувальника в розмірі 221 030 грн. не оспорюється, а отже відповідно до вимог ст. 404 КПК України не перевіряється.

Що стосується інших позовних вимог потерпілих, то колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Аналіз норм ст.ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон).

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4. Закону).

Апеляційним судом встановлено, що в результаті ДТП, яка мала місце 04.08.2017 року з вини водія автомобіля марки "МЕRCEDES - BENZ" р.н НОМЕР_1 ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_16 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент спричинення, які призвели до його смерті.

Станом на день ДТП ОСОБА_7 працював водієм у ТОВ «Агробізнес» та керував автомобілем, який належить даному товариству, що підтверджується наказом від 19 липня 2010 року за № 268 та свідоцтвом про реєстрацію автомобіля (Т.1, а.п. 199, 236).

Відповідальність ТОВ «Агробізес», а отже водія вказаного автомобіля була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус».

Згідно з даними, вказаних у страховому полісі, забезпечним транспортним засобом є саме той, яким керував ОСОБА_7 - МЕRCEDES - BENZ" р.н НОМЕР_1 , строк дії договору з 1 лютого 2012 року до 01.12.2017 року (Т.1, а.п. 131).

Отже, з урахуванням вищевказаних вимог закону, зокрема, і п. 27.4. Закону України № 1961-1У від 1 липня 2004 року, суд першої інстанції правильно стягнув підтверджені накладною від 5 серпня 2017 року витрати на поховання ОСОБА_16 у розмірі 11 790 грн. із ТОВ «Глобус» на користь особи, яка здійснила його поховання - потерпілої ОСОБА_11 (Т. 1, а.п. 78 зворот).

Посилання ТОВ «Глобус» на те, що накладна від 5 серпня 2017 року не є тим касовим документом, який може підтверджувати зазначені витрати, а отже є неналежним доказом таких, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки надання ритуальних послуг саме на таку суму жодним іншим доказом не спростовано. Докази про фальсифікацію накладної матеріали справи також не містять.

Що стосується інших задоволених позовних вимог до ТОВ «Глобус», то слід зазначити наступне.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам та дітям. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3. Закону).

Як встановлено, апеляційним судом батьками загиблого ОСОБА_16 є потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а дитиною донька ОСОБА_15 . Отже, саме вони мають право відповідно до вищевказаної норми на відшкодування ТОВ «Глобус» моральної шкоди.

На день настання страхового випадку 04.08.2017 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3200 грн., отже загальна сума регламентної виплати буде становити 38 400 грн. (3200 грн. х 12), а на кожного із вищевказаних потерпілих по 12800 грн. (38 400 грн. : 3). Отже, до стягнення із страхової компанії підлягає 12 800 грн. моральної шкоди на користь малолітньої ОСОБА_15 .

Що стосується ОСОБА_11 , яка є матір`ю останньої та особою, яка проживала із загиблим однією сім`єю більше 5 років, то така відповідно до п. 27.3 Закону не відноситься до того переліку осіб, яким може бути страховою компанією відшкодована шкода. Отже, законні підстави для стягнення із ТОВ «Глобус» на користь ОСОБА_11 моральної шкоди відсутні, а тому в цій частині у позові слід відмовити, а вирок змінити на підставі п.3 ч.1 ст. 408 КПК України.

Що стосується інших потерпілих батьків ОСОБА_16 , то такі з позовом до страхової компанії не звертались, чого не позбавлені можливості зробити у порядку цивільного судочинства.

Окрім того, вироком суду стягнуто із страхової компанії на користь ОСОБА_11 вартість пошкодженого автомобіля, що становить 64 800 грн.

Разом з тим, як вбачається із апеляційних скарг потерпілих, з приводу даного автомобіля існує спір щодо можливості його успадкування позивачкою, оскільки остання не є спадкоємицею за заповітом після смері ОСОБА_16 , а також не відноситься до першої черги спадкоємців відповідно до ст. 1261 ЦК України, якими є батьки, діти та дружина. На вказане суд першої інстанції не звернув, не послався на відповідні вимоги закону та вирішив спір по суті без дослідження зазначених обставин. Натомість, відповідно до даних довідки, виданої Старосинявською державною нотаріальною конторою ГТУЮ у Хмельницькій області 27.11.2018 року за № 1433/0214 єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_16 є ОСОБА_10 , тобто мати останнього.

З урахуванням вказаного цивільний позов ОСОБА_11 до ТОВ «Глобус» в частині стягнення вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 64 800 грн. слід залишити без розгляду, роз`яснивши всім потерпілим їх право на звернення до суду за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства, а отже вирок в цій частині підлягає зміні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України.

У зв`язку з вищевикладеним, є слушними доводи представника потерпілих ОСОБА_12 про неправильність судового рішення в частині вирішення долі речого доказу автомобіля марки «ОРЕL VЕСТRА» р.н. НОМЕР_2 , який слід відповідно до вимог ч.12 ст. 100 КПК України у зв`язку із спором про його належність залишити зберігати у ОСОБА_11 без права його відчужувати, розпоряджатись та користуватись до набрання рішення суду, прийнятого у порядку цивільної юрисдикції, законної сили. Отже вирок в цій частині також підлягає зміні на підставі п. 4 ч.1 ст. 408 КПК Україні.

Що стосується розміру стягнутої на користь потерпілих із ТОВ «Агробізнес» моральної шкоди по 170 000 грн. на кожного, яка обґрунтована глибиною і характером душевних, емоційних страждань, переживань та болю, внаслідок втрати рідної людини - сина, батька та чоловіка, то колегія суддів прийшла до висновку, що такий її розмір визначений у відповідності до вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 128, 368 КПК України, відповідає принципам розумності, виваженості, справедливості та роз`ясненням, викладеним у п.п. 3,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.031995 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз та не може бути джерелом збагачення. Тому, вирок суду у вказані частині є законним та справедливим.

Інші доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час їх перевірки апеляційним судом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та представника потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_11 та малолітньої ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_13 відхилити.

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року в частині призначеного покарання скасувати, в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 , поданого в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_15 до ТОВ Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди та в частині вирішення долі речового доказу змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі пункту «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання у виді позбавлення волі та позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 , поданий в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_15 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на поховання в розмірі 11 790 (одинадцять тисяч сімсот дев`яносто) грн.

Позов потерпілої ОСОБА_11 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» в частині стягнення матеріальної шкоди за пошкоджений транспортний засіб залишити без розгляду.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь малолітньої ОСОБА_15 моральну шкоду у розмірі 12800 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_11 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Речовий доказ автомобіль марки «ОРЕL VЕСТRА» р.н. НОМЕР_2 залишити зберігати у ОСОБА_11 без права його відчужувати, розпоряджатись та користуватись до набрання рішенням суду, прийнятого у порядку цивільного судочинства, законної сили.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4