КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1315/19
Провадження № 1-кп/534/52/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокум. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000933 від 01.09.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Федорівка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, із неповною базовою освітою, неодруженого, працюючого вантажником експедиції на ТОВ «Кременчуцький хлібокомбінат», проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 16.04.2004 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

2) 16.02.2005 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.187,71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого 03.07.2009 року умовно-достроково на 2 роки 3 місяці 11 днів;

3) 11.07.2017 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

01.09.2018 близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на східцевому майданчику, що знаходиться між третім та четвертим поверхами у четвертому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , виявив велосипед марки «Аіст» синього кольору, після чого у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Аіст» синього кольору вартістю 800 грн., що належить ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом викрадення чужого майна. Об`єм викраденого майна та його вартість не заперечував. У вчиненому розкаявся. Пояснив, що у під`їзді виявив велосипед, який таємно викрав.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за його відсутності, питання про призначення покарання залишив на розсуд суду, матеріальних претензій не має, заподіяна шкода йому повністю відшкодована.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , думку прокурора, думку захисника, думку обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів за фактом повторного таємного викрадення чужого майна, що мало місце 01.09.2018.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, має три непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працевлаштований на постійній основі.

Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_5 визначено середній рівень ризику вчинення повторного злочину та середній ризик небезпеки для суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Інших обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання судом не встановлено.

З матеріалів справи убачається, що вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.07.2017 ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. За вказаним вироком суду, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки. Таким чиним, ОСОБА_5 вчинив встановлений судом злочин у період строку випробування за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.07.2017.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що до покарання призначеного ОСОБА_5 за даним вироком із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України необхідно частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.07.2017.
Враховуючи всі обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого, який схильний до вчинення злочинів проти власності, його вік і стан здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання, маючи на меті досягнення цілей, визначених ч.2 ст.50 КК України, та беручи до уваги думку потерпілого, який питання щодо призначення покарання залишив на розсуд суду, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови його ізоляції та поміщенні на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду і про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 має непогашені судимості за злочини проти власності, пов`язані із таємним викраденням чужого майна, вчинив новий злочин у період строку випробування, суд вважає, що обмеження, встановлені ст.76 КК України не будуть дієвими для його виправлення.

Потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування 800 грн. заподіяної майнової шкоди, яку потерпілий обґрунтовує вартістю викраденого майна.

В судове засідання потерпілий не прибув, проте надав заяву про відсутність у нього майнових претензій до обвинуваченого. Також суду надано письмову розписку потерпілого про отримання ним 1000 грн. в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що заподіяна ним шкода буда відшкодована потерпілому його матір`ю, після чого потерпілий надав відповідну розписку, яка пред`явлена суду.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 відмовити.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався, і з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.07.2017 і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування завданої кримінальним правопорушення майнової шкоди відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку обвинувачений та захисник мають право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1