Справа № 369/8926/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2640/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 152 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, який має середню освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 152 КК України (в редакції до 11.01.2019 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком, 01.05.2018 близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у лісосмузі на узбіччі автодороги Хотів-Лісники с. Лісники Києво - Святошинського району Київської області, маючи умисел на задоволення статевої пристрасті природним шляхом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення статевої пристрасті, застосував до потерпілої ОСОБА_7 фізичне насильство з метою подолання її опору, порушуючи її статеву свободу та, всупереч її волі, вступив з нею у статеві зносини природнім шляхом.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість, пом`якшити його шляхом застосування ст. 75 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що під час досудового слідства співпрацював з органами досудового розслідування, надавав правдиві покази щодо вчиненого злочину, щиро кається, просить пробачення у потерпілої та її батьків, має сім`ю, двох доньок, одна з яких неповнолітня, на його утриманні перебуває матір ОСОБА_9 , 1949 року народження, після зняття домашнього арешту буде намагатися працевлаштуватися та відшкодувати завдані моральні збитки потерпілій, а тому вважає, що не складає небезпеки для суспільства і своєю поведінкою буде доводити, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Підкреслює, що суд прийшов до неправильного висновку про його часткове визнання вини, оскільки вину у вчиненні зґвалтування визнавав повністю, проте зазначав, що тілесні ушкодження потерпілій не наносив, чинив лише психологічний тиск, а тілесні ушкодження виникли від падіння потерпілої на бік на землю та кущі біля лісопосадки.
Заслухавши доповідь судді, прокурора та потерпілу, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 152 КК України (в редакції до 11.01.2019), сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.
Покарання обвинуваченому за ч. 1 ст.152 КК України судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину,даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так,при обранні розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу, який має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується позитивно,на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні неповнолітню дитину, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння. Судом також було враховано і відсутність обставин, що пом`якшують покарання винного.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість є безпідставними, оскільки зазначені в апеляційній скарзі обставини правильності висновків суду щодо виду та розміру призначеного покарання за ч.1 ст.152 КК України не спростовують.
При розгляді кримінального провадження, потерпіла, з огляду на поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину та після нього, категорично заперечувала проти звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. При апеляційному розгляді вона вважала призначене судом реальне покарання обвинуваченому домірним вчиненому.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Проте, з матеріалів справи випливає, що вину обвинувачений у повному обсязі не визнав, бажання виправити наслідки вчиненого не виявляв.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про щире каяття ОСОБА_8 у вчиненому суперечать матеріалам справи.
Зважаючи на позицію потерпілої, на відсутність обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ст.75КК України,оскільки перевиховання ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства і реальне покарання буде відповідати меті виправлення засудженого, запобіганню вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин вирок є законним.
Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: