ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/4093/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1905/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 листопада 2019 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокологірне Генічеського району Херсонської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 січня 2020 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 листопада 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, а клопотання прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено, продовжено застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 січня 2020 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, не продовжував злочинну діяльність.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б свідчили, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого. Зазначає, що він має постійне місце проживання, ніколи не вживав наркотичних речовин, має позитивну характеристику, вперше притягується до кримінальної відповідальності, що не було враховано судом.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, вказав, що прокурор не зазначає у клопотанні реальні ризики. Посилався на те, що він має родичів, про що прокурором не зазначено.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу. Вважала, що ризики, які спочатку були підставами для тримання обвинуваченого під вартою, наразі зменшилися. Обвинувачений раніше не був судимий. Прокурор не довів, що інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого. Матір обвинуваченого надала докази наявності житла, обвинувачений навчається і добре характеризується.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказала на те, що ризики не зменшилися, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також існування ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До цих ризиків належать, зокрема, такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховування від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання судом встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: існують передбачені п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, відсутність у ОСОБА_7 легальних джерел доходу, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ряду корисливих злочинів проти власності, вказує на існування ризику продовження злочинної діяльності.

Наразі обвинувачення у вчиненні ряду злочинів, у тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, разом із даними про відсутність у ОСОБА_7 сталих соціальних зв`язків, які б були здатні утримати його від переховування від органів досудового розслідування або суду, свідчать про існування високого ризику переховування обвинуваченого від суду.

Крім того, ухвалою слідчого судді від 20.02.2018 р. ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000200 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вже раніше було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001026 під час дії вказаного вище запобіжного заходу ОСОБА_7 вчинив новий особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.

Зазначені обставини вказують на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та спростовують відповідні доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення дієвості даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Саме з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, що наведені вище, наявність у обвинуваченого постійного місця, де він характеризується позитивно, а також не перебування на обліку у нарколога та психіатра, як зазначає апелянт, не є тими обставинами, які б спростовували необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість можливого покарання не може сама по собі бути підставою для продовження запобіжного заходку у вигляді тримання під вартою, проте з урахуванням встановлених ризиків та відомостей про особу обвинуваченого та конкретних даних про його поведінку, яка свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів погоджується з викладеними у клопотанні прокурора доводами про необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що тільки таки запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку обвинуваченого, зможе запобігти вчиненню нових умисних злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою,і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 січня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Дата документу Справа № 320/7093/18