УХВАЛА

5 лютого 2019 року
м. Київ

справа № 174/24/17
провадження № 51-423ск19
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та частин 3-5 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. Касаційна скарга підписується особою, яка її подає, а також до скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються

Суд касаційної інстанції (далі Суд) є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судового рішення, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених у вироку.
Усупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування незаконності оспорюваного рішення, необхідності його скасування чи зміни на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 374, 412-414 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Крім того, вимога засудженого про скасування вироку і направлення справи на новий судовий розгляд не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК (рішення, які Суд вправі прийняти за наслідками розгляду скарги).

Поряд із цим як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок щодо ОСОБА_4 переглядався в апеляційному порядку і ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року його було залишено без змін. Однак у скарзі засудженим не наведено аргументів щодо порушень норм права, допущених, на його думку, апеляційним судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Також подана касаційна скарга не підписана засудженим та до неї не додано копій вироку й ухвали.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3