Справа № 191/3541/18
Провадження № 1-кп/191/267/18
У Х В А Л А
іменем України

06 грудня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

За участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000961 від 06.06.2018 року, відносно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 162 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ; захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
12.09.2018 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 162 КК України, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000961 від 06.06.2018 року.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, оскільки строк дії попередньої ухвали про продовження строку закінчується 07 грудня 2018 року, а на цей момент ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились і не відпали, судовий розгляд ще не розпочатий, потерпілі і свідки не допитані..

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечува проти продовження строку тримання під вартою. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Клопотання про зміну запобіжного заходу обґрунтовано тим, що у ОСОБА_3 є постійне місце проживання в Харківській області, він має місце реєстрації. Крім того, він працює приватним підприємцем, у нього на утриманні є неповнолітня дитина і мати похилого віку.

Обвинувачений просив вирішити це питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

09.10.2018 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 07.12.2018 року.

При продовженні обвинуваченому строку тримання під вартою суд враховує ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також враховує зазначені в ухвалі Синельниківського міськрайонного суду від 13.07.2018 року підстави обрання підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не змінилися.

Крім того, суд враховує те, що обвинувачений підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 6 років . Також на даний час судовий розгляд не розпочатий, потерпілі і свідки у справі судом не допитувались.

Обвинувачений не має в Синельниківському районі постійного місця проживання і реєстрації, крім того 26.04.2018 року СУ ГУНП в Харківській області обвинуваченого ОСОБА_3 було повідомлено у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , також слід обов`язково враховувати вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Разом з тим Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченого процесуальних обов`язків, оскільки інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою не можуть забезпечити належним чином виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальних обов`язків .

Таким чином, суд вважає за необхідне клопотання прокурора- задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт- відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст 314,331 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити .

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт- відмовити

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 днів до 03 лютого 2019 року.

Судове засідання відкласти на 13 год.30 хв. 14 січня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1