Справа № 700/333/17
Провадження № 1-кп/700/7/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 р. смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Лисянка кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Волноваха, Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого на посаді менеджера ДП «Лисянське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства, не судимого, на утриманні має чотирьох малолітніх дітей, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 Кримінального кодексу України, внесене до реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 26.04.2017 року,

УСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Волноваха, Донецької області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, працюючий на посаді менеджера ДП «Лисянське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства, не судимий, на утриманні має чотирьох малолітніх дітей, обвинувачується у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за наступних обставин.
Так, з обвинувального акта вбачається, що 17.03.2017, склад кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні перекваліфіковано з ч. 3 ст. 368 на ч. 4 ст. 191 КК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, 17.03.2017 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

У порядку ст. 217 КПК України, 26.04.2017 з кримінального провадження №0000030 виділено матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_4 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України за №0000064.

У порядку ст. 279 КПК України, 28.04.2017, ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

На підставі ст. 290 КК України, 28.04.2017 ОСОБА_4 повідомлено про закінчення досудового розслідування та останньому надано матеріали кримінального провадження № 0000064 для ознайомлення.

ОСОБА_4 перебуваючи на посаді головного інженера державного підприємства «Лисянське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства, 16.03.2017 року отримав вказівку від директора ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_6 отримати від ОСОБА_7 грошові кошти за придбану лісопродукцією (дуб) об`ємом 30 метрів кубічних для подальшої передачі їх йому, після чого відпустити завантажений проданою лісопродукцією транспорт з території підприємства. У свою чергу, ОСОБА_4 , виконуючи вказівку ОСОБА_6 , 16.03.2017 року перебуваючи у своєму робочому кабінеті, який знаходиться за адресою: вул. Бужанська, 62, смт. Лисянка, Черкаської області, близько 16 години 25 хвилин, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 224 686 грн 88 коп, під час їх перерахунку повідомив директора підприємства ОСОБА_6 про отримання коштів та отримавши згоду останнього, надав розпорядження про випуск завантаженого лісопродукцією автомобіля «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 з території нижнього складу ДП «Лисянське лісове господарство» у с. Дашуківка, Лисянського району, Черкаської області, який відразу виїхав з території підприємства, після чого отримані кошти ОСОБА_4 невідкладно передав ОСОБА_6 , унаслідок чого державним інтересам завдано збитків у сумі 224 686 грн 88 коп, що більш ніж у 281 раз перевищує неоподаткований мінімум доході громадян, установлений на 2017 рік.
Відповідно до фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_4 , призначений наказом від 10.07.2015 року № 44-к Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства на посаду головного інженера державного підприємства «Лисянське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства, будучи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2009 року № 976 є посадовою особою правоохоронного органу, що входить до складу держлісохорони, наділений згідно із затвердженою 13.07.2015 року директором ДП «Лисянське лісове господарство» посадовою інструкцією повноваженнями з безпосереднього керівництва виробничою діяльністю цехових підрозділів лісгоспу, безпосереднього керівництва роботами по заготівлі та вивезенню лісу, організації реалізації лісопродукції, здійснення контролю за якістю та своєчасністю виконання договорів із споживачами, несучи відповідальність за виконання завдань заготівлі та вивезення деревини, виробництва і реалізації продукції деревообробки та лісохімії, за моніторинг виконання біржових договорів купівлі-продажу необробленої деревини, за ведення обліку лісопродукції, тобто будучи службовою особою, наділеною організаційно- розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 17.02.2017 до ОСОБА_6 , як до керівника ДП «Лисянське лісове господарства» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства звернувся ОСОБА_7 щодо придбання у державного підприємства лісової продукції (дуб) об`ємом 30 кубічних метрів. У відповідь на це ОСОБА_6 повідомив останньому про можливість продажу вказаної лісової продукції за ціною 7300 грн. за 1 кубічний метр продукції, а всього 219 000 (двісті дев`ятнадцять тисяч) гривень, з чим ОСОБА_7 погодився.

У подальшому ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, залучивши до своєї протиправної діяльності головного інженера ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_4 , який був обізнаний зі злочинним умислом ОСОБА_6 , в період часу з 06.03.2017 по 16.03.2017, під час зустрічей на території підприємства за адресою: смт. Лисянка, вул. Бужанська, 62, із ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_4 , обговорюючи порядок і ціну продажу лісової продукції, погодили з останнім придбання лісової продукції (дубу) об`ємом 30 кубічних метрів без укладання договору про продаж, оформлення відповідних документів та обов`язкового проведення аукціону.

16.03.2017, у першій половині дня, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, маючи на меті особисте незаконне збагачення за рахунок продажу державного майна, користуючись наданими йому організаційно-розпорядчими функціями, незаконно надав вказівку майстру нижнього складу ДП «Лисянське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_8 відпустити ОСОБА_7 лісову продукцію (дуб) об`ємом 30 кубічних метрів на суму 224 686 грн 88 коп, та з метою надання операції з купівлі-продажу деревини зовні законної угоди та підлаштування її під вимоги «Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини», затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України № 42 від 19.02.2007 щодо обов`язкової процедури проведення аукціону з продажу лісопродукції, надав розпорядження ОСОБА_8 зазначити у товарно-транспортній накладній від 16.03.2017 року серії ЧРА №482053, як вантажоодержувача іншу юридичну особу - ТОВ «C-Розвиток», що ОСОБА_8 зробив на виконання незаконної вказівки ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині не визнав. Суду пояснив, що призначений наказом від 10.07.2015 року № 44-к Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства на посаду головного інженера державного підприємства «Лисянське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства.
У судовому засіданні, ОСОБА_4 , пояснив, що із ОСОБА_7 про відпуск продукції домовлявся ОСОБА_6 , а він взагалі не був знайомий із ОСОБА_7 , ніяких домовленостей ні особисто, ні за телефоном з ним він не проводив, і вперше побачив ОСОБА_7 16 березня 2017 року, коли прийшов у службових справах до кабінету директора ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_6 , який попросив пояснити ОСОБА_7 існуючий порядок відпуску лісопродукції. Так, він пояснив, що необхідно прийняти участь в аукціоні, укласти договір, провести передоплату за лісопродукцію.

ОСОБА_4 , зауважив, що ніякої умисної розтрати коштів підприємства за попередньою змовою осіб він не вчиняв, та просив його виправдати у пред`явленому обвинуваченні, у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення та не доведенням його вини у вчинення інкримінованого злочину.

Під час судового засідання були заслухані пояснення свідків, а саме:

Свідок ОСОБА_9 , водій автомобіля «MAN», в судовому засіданні показав, що о 10 годині 12 хвилин 16.03.2017 йому на мобільний телефон НОМЕР_3 зателефонував директор ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_6 і попросив приїхати до нижнього складу лісгоспу в с. Дашуківка, щоб завантажити його автомобіль «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 і доставити лісопродукцію в межах Звенигородського району. ОСОБА_6 попередив, що оплату за автоперевезення здійснить споживач в сумі 1080 гривень. Автомобіль, він мав поставити під завантаження на нижній склад о 14 годині.

Прибувши до складу на своєму автомобілі «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 16.03.2017, почав завантажувати автомобіль лісопродукцією (дубом) за вказівкою майстра нижнього складу ОСОБА_8 . Вся лісопродукція була промаркована, внесена за допомогою кишенькового комп`ютера до програми, на підставі чого була видана товарно-транспортна накладна. Лісопродукція була завантажена, ОСОБА_9 була видана товарно-транспортна накладна серії ЧРА №482053 від 16.03.2017, в якій пункт розвантаження вказано двір споживача, вантажоодержувач ТОВ «С-Розвиток». ОСОБА_9 вантаж прийняв до перевезення та поставив підпис у товарно-транспортній накладній, коли він виїхав за межі лісгоспу, автомобіль було зупинено. Під час навантаження ОСОБА_9 знаходився біля свого автомобіля ОСОБА_4 під час відбору продукції і після нього не підходив, і взагалі 16.03.2017 ОСОБА_9 головного інженера ОСОБА_4 на нижньому складі не бачив.

Свідок ОСОБА_10 , який працює вантажником на нижньому складі, підтвердив, що він 16.03.2017 з 14 години навантажував автомобіль «MAN» дубовими колодами, які були промарковані і на які вказував майстер нижнього складу ОСОБА_8 . ОСОБА_4 під час вантажних робіт був відсутній, і взагалі головного інженера він у цей день не бачив.

Свідок ОСОБА_11 , який працює вантажником, також показав, що 16.03.2017, приймав участь у навантаженні автомобіля «MAN» лісопродукцією, всі колоди були промарковані, ОСОБА_4 під час завантаження деревини він не бачив.

Свідок ОСОБА_12 , який працює стропольником нижнього складу, показав, що на автомобіль «MAN» навантажувалася лісопродукція, а саме дубові колоди, які були промарковані і головного інженера на нижньому складі він не бачив.

Допитаний у судовому засіданні, кранівник нижнього складу ОСОБА_13 показав, що близько 14 години 16.03.2017 на склад прибув вантажний автомобіль, водія звати ОСОБА_14 , майстер нижнього складу ОСОБА_8 , вказав які саме колоди необхідно завантажити. Всі колоди були промарковані і завантажені на машину. Товарно-транспортну накладну було виписано на перевезення деревини, а саме дуба в об`ємі 30 кубів споживачу ТОВ «С-Розвиток».

Свідок ОСОБА_8 , який працює майстром нижнього складу на ДП «Лисянське лісове господарство» у судовому засіданні показав, що йому зателефонував директор лісгоспу ОСОБА_6 і сказав, щоб він відібрав і завантажив 30 кубів лісопродукції, а саме дубу пиловнику на автомобіль «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , яка мала бути доставлена до споживача ТОВ «С-Розвиток», який розраховувався за лісопродукцію. ТОВ «С-Розвиток» постійно бере участь в аукціонах, приймало участь в аукціоні 10 грудня 2016 року та було укладено договір на придбану лісопродукцію. Цей споживач є в базі даних і таким чином якби підприємство не приймало участі в аукціоні і не було б укладено договір, то не можливо було б сформувати товарно-транспортну накладну і відпустити лісопродукцію. Вся продукція була промаркована, на неї було виписано товарно-транспортну накладну, яку за допомогою кишенькового персонального комп`ютера в електронному вигляді було передано на сервер агентства лісових ресурсів та до бухгалтерії лісгоспу. Потім товарно-транспортна накладна від 16.03.2017 серії ЧРА №482053 була роздрукована і видана водію ОСОБА_9 . Продукція була завантажена близько 16:30, ОСОБА_8 зателефонував до ОСОБА_4 , оскільки телефон ОСОБА_6 не відповідав, та запитав чи можна відпускати автомобіль? ОСОБА_4 надав ОСОБА_8 дозвіл на відпуск вантажівки з лісопродукцією з нижнього складу.

Свідок ОСОБА_15 , який є головою фермерського господарства «Хлипнівське», у судовому засіданні показав, що у березні 2017 року до нього звернувся його знайомий ОСОБА_7 та повідомив, що має намір скористатися послугами даного підприємства та здійснити розпилювання придбаної деревини. Приблизно через тиждень після цієї розмови ОСОБА_7 приїхав до смт. Лисянка та вони разом пішли до директора лісгоспу ОСОБА_6 , щоб обговорити усі умови купівлі-продажу деревини. ОСОБА_7 мав намір купити 40 кубів ясеню та 40 кубів дубу. ОСОБА_6 повідомив, що він може продати ОСОБА_7 лише 30 кубів дубу третього сорту за ціною 7300 гривень за один кубічний метр. Крім того, ОСОБА_6 , сказав, що доставку необхідно оплатити окремо, і що він надасть автомобіль «MAN». Відвантажити вказану деревину необхідно було до м. Звенигородка. При розмові ОСОБА_6 пояснив механізм купівлі-продажу продукції, а саме повідомив, що вони із ОСОБА_7 повинні поїхати на склад та відібрати продукцію. Після відбору її буде відвантажено, після цього буде перераховано грошові кошти надані за продукцію та після цього буде виписано відповідні документи.

15 березня 2017, ОСОБА_15 зателефонував ОСОБА_6 , який сказав, що їм разом із ОСОБА_7 необхідно приїхати до ДП «Лисянське лісове господарство» о 9 годині 16.03.2017.

16 березня 2017, ОСОБА_15 разом із ОСОБА_7 прийшли до службового кабінету ОСОБА_6 та між ними розпочалася розмова, у ході якої, приблизно об 11:20 год. до кабінету зайшов ОСОБА_4 , який на прохання ОСОБА_6 розповів їм про порядок відпуску лісопродукції, та вийшов із кабінету директора.

Близько 14:10 год., ОСОБА_15 разом із ОСОБА_7 повернулися на нижній склад та оглядали лісопродукцію.

Свідок ОСОБА_7 , у судовому засіданні пояснив, що він разом із ОСОБА_15 , приблизно за 4 тижні до події, прийшов до директора ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_6 для того щоб обговорити деталі купівлі продажу-деревини. ОСОБА_7 сказав ОСОБА_6 , що йому необхідно купити 40 кубів дубу та 40 кубів ясеню, ОСОБА_6 повідомив, що може продати лише 30 кубів дубу. ОСОБА_7 15.03.2017 перетелефонував ОСОБА_15 та просив його домовитися про зустріч із ОСОБА_6 для купівлі деревини. У подальшому, ОСОБА_15 повідомив, що ОСОБА_6 призначив зустріч на 9 годину ранку 16.03.2017 у приміщенні ДП «Лисянське лісове господарство», у його службовому кабінеті. У зазначений час вони разом із ОСОБА_15 зустрілися із ОСОБА_6 , який розповів про механізм, якого будуть дотримуватися при продажі лісопродукції. Коли весь товар було відвантажено, майстер складу повідомив, що віддасть товарно-транспортну накладну водію, а ОСОБА_7 було видано листок, де було вказано кількість кубічних метрів, сорт, довжина та ціна деревини, яка складала 224 686 гривень 88 копійок.

У судовому засіданні було допитано головного бухгалтера ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_16 , яка підтвердила, що 14.03.2017 ТОВ «С-Розвиток» перерахувало грошові кошти за лісопродукцію у сумі 350 тисяч гривень, про що було відомо ОСОБА_4 , а 16.03.2017 на ТОВ «С-Розвиток» було виписано товарно-транспортну накладну, яка потім надійшла до бухгалтерії лісгоспу.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які були понятими, підтвердили, що директор ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_6 дістав з під куртки конверт білого кольору, а при прослуховуванні звокузапису ОСОБА_6 , на запитання слідчого ОСОБА_19 «Що знаходиться в конверті?», відповів, що в конверті гроші.

Показання свідків у суді під час розгляду справи та їх повної фіксації на технічному носії, за великим рахунком набувають ознак доказу в кримінальному провадженні.
У судовому засіданні ОСОБА_4 не визнав свою вину і пояснив, що до обіду, приблизно об 11 годині 20 хвилин він зайшов до кабінету директора ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_6 у службових справах, там знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , сказав ОСОБА_4 пояснити ОСОБА_7 порядок відпуску продукції - проведення аукціону, укладення договорів, передоплати. Він подумав, що це майбутній клієнт для участі в аукціоні та й вийшов з кабінету.

Приблизно о 15 годині 30 хвилин, 16.03.2017, коли він йшов з каси куди мав здати звіт та яка була зачинена, у коридорі, біля кабінету головного лісничого, ОСОБА_4 зустрівся із директором лісгоспу ОСОБА_6 , який стояв із ОСОБА_7 та із ОСОБА_15 , ОСОБА_6 відізвав його у сторону і сказав, що йому треба від`їхати та повідомив, що з`явився новий покупець на лісопродукцію, який хоче здійснити попередню оплату у сумі 224 тисячі гривень. ОСОБА_6 дав вказівку ОСОБА_4 отримати від ОСОБА_7 грошові кошти, зазначив, що там має бути 224 тисячі гривень, перерахувати та занести йому до кабінету. ОСОБА_7 приїхав разом із ОСОБА_15 , який і раніше купував лісопродукцію, брав участь у аукціонах і затримував розрахунок за договорами.

У зв`язку з тим, що каса була закрита, а головний лісничий був відсутній на робочому місці, ОСОБА_4 зайшов до свого кабінету, в якому крім нього працює ще два працівника та перераховував кошти, це не входило до його обов`язків. Там було 100 тисяч гривень та 5 тисяч доларів США. ОСОБА_6 про долари ОСОБА_4 не повідомляв, на цій підставі, обвинувачений зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що у конверті було 100 тисяч гривень та 5 тисяч доларів, ОСОБА_6 сказав ОСОБА_4 , що він дізнається курс обміну, перетелефонує і повідомить за яким курсом рахувати долари США. Загалом вийшло 224 686 гривень 88 копійок. В цей час ОСОБА_4 зателефонував майстер нижнього складу ОСОБА_8 та повідомив, що на автомобіль «MAN» завантажено 30 кубів лісопродукції для ТОВ «С-Розвиток» і запитав чи можна випускати автомобіль зі складу. ОСОБА_4 знав, що 14 березня 2017 ТОВ «С-Розвиток» перерахувало 350 тисяч гривень, на рахунку є залишок коштів, переглянув у програмі на комп`ютері, що оформлена товарно-транспортна накладна від 16.03.2017, крім того ТОВ «С-Розвиток» брало участь в аукціоні 10 грудня 2016, виграло лот, уклало договори, тому у ОСОБА_4 були усі підстави, без вагань, надати розпорядження про відпуск автомобіля з лісопродукцією.

Ніяких розмов із ОСОБА_7 про те коли ОСОБА_7 буде отримувати лісопродукцію, ОСОБА_4 не вів і ОСОБА_7 його не повідомляв, яку саме лісопродукцію він буде брати.

Перерахувавши та повернувши грошові кошти до конверту, ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_7 пішов до кабінету ОСОБА_6 , який був зачинений. ОСОБА_4 залишився чекати на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вийшов. Приблизно через 5 хвилин, ОСОБА_6 з`явився, вони з ОСОБА_4 пройшли до його кабінету. ОСОБА_4 назвав ОСОБА_6 суму і передав конверт з грошовими коштами, який ОСОБА_6 поклав до шафи, після чого ОСОБА_4 повернувся до свого кабінету займатися службовими справами.

Про те, що вантаж, виїхавши за межі нижнього складу, передавався у власність іншої особи, ОСОБА_4 дізнався тільки після того, як автомобіль з лісопродукцією було зупинено.

У судовому засіданні були безпосередньо досліджені докази, надані сторонами кримінального провадження, а саме :
постановою про виділення матеріалів досудового розслідування, яка стала підставою залучення відповідних документів до виділеного кримінального провадження (т. 1, арк. 3-10);

заявою ОСОБА_7 від 06.03.2017 про вчинення злочину, яка стала підставою для початку досудового розслідування (т. 1, арк. 19);

протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 16.03.2017 (т. 1, арк. 34-164), з якого вбачається, що грошові кошти в сумі 100 000 грн. та 5 000 доларів США оглянуті, скопійовані, помічені спеціальною хімічною речовиною, з якої зроблено відповідні «змиви» для документування протиправної діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ;

протоколом роз`яснення особі, залученої до конфіденційного співробітництва, її прав та обов`язків від 16.03.2017 (т. 1, арк. 165), з якого вбачається, що ОСОБА_7 роз`яснено заборони провокування вчинення злочину;

протоколом про попередження недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування (т. 1, арк. 166, 167);

протоколом огляду особи, залученої до конфіденційного співробітництва та вручення їй спеціальних технічних засобів і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину від 16.03.2017 (т. 1, арк. 168-171), з якого вбачається, що ОСОБА_7 отримав помічені грошові кошти в сумі 100 000 грн. та 5 000 доларів США та спеціальне обладнання;

протоколом вилучення у особи, залученої до конфіденційного співробітництва грошових коштів та спеціального технічного засобу від 16.03.2017 (т. 1, арк. 172, 173), з якого вбачається, що у ОСОБА_7 вилучено спеціальні технічні засоби, за допомогою яких здійснено фіксацію розмов останнього при вчиненні злочину та грошові кошти в сумі 10 400 грн.;

протоколом огляду місця події від 16.03.2017 (т. 1, арк. 174-178) та демонстрацією відеозапису вказаної слідчої дії, з якого вбачається, що в службовому кабінеті директора ДП «Лисянського ЛГ» у ОСОБА_6 вилучено помічені грошові кошти, які він добровільно видав, при цьому на ладонях та на внутрішній кишені куртки, сорочці останнього виявлені зелені світіння. Також ОСОБА_6 повідомляє, що конверт йому передано ОСОБА_4 , руки останнього також мають зелені світіння;

протоколом огляду від 17.03.2017 (т. 1, арк. 180-189), в ході якого оглянуті вилучені під час огляду місця подій речі;

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 17.03.2017 (т. 1, арк. 184-186);

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 17.03.2017 (т. 1, арк. 187-190);

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 17.03.2017 (т. 1, арк. 194, 195);

ухвалою від 18.03.2017 про арешт майна (т. 1, арк. 200, 201);

ухвалою від 21.03.2017 про арешт майна (т. 1, арк. 207-209);

протоколом обшуку транспортного засобу від 16.03.2017 (т.1, арк. 211- 218) та демонстрацією відеозапису вказаної слідчої дії, в ході якого вилучено ТТН ЧРА №482053 від 16.03.2017, ліс кругляк 142 шт.;

ухвалою від 17.03.2017 про надання дозволу на проведення зазначеного обшуку (т. 1, арк. 222, 223);

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 07.03.2017 (т. 1, арк. 224);

ухвалою від 21.03.2017 про арешт майна (т. 1, арк. 229, 230);

протоколом огляду від 18.03.2017 (т. 1, арк. 237), а саме ТТН ЧРА №2482053 від 16.03.2017, згідно якої вантажоодержувачем є ТОВ «С-Розвиток, всього відпущено лісу 142 шт., сума 224686,88 грн.;

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 18.03.2017 (т. 1, арк. 238-240);

протоколом обшуку службового кабінету директора та кабінету бухгалтерії ДП «Лисянське лісове господарство» від 16.03.2017 (т. 2, арк. 3-10);

протоколом огляду від 17.03.2017 (т. 2, арк. 11-13);

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 17.03.2017 (т. 2, арк. 14, 15);

ухвалою від 17.03.2017 про надання дозволу на проведення обшуку, нижнього складу ДП «Лисянське лісове господарство» (т. 2, арк. 18,19);

ухвалою від 21.03.2017 про арешт майна (т. 2, арк. 24, 25);

протоколом обшуку нижнього складу (т. 2, арк. 26-33), в ході якого, поряд з іншим вилучено другий примірник ТТН ЧРА №2482053 від 16.03.2017;

протоколом огляду від 17.03.2017 (т. 2, арк. 34-44);

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 17.03.2017 (т. 2, арк. 45-47);

ухвалою від 17.03.2017 про надання дозволу на проведення обшуку (т. 2, арк. 50, 51);

ухвалою від 21.03.2017 про арешт майна (т. 2, арк. 57-59);

ухвалою від 17.03.2017 про надання дозволу на проведення обшуку (т. 2, арк. 191, 192);

протокол обшуку нижнього складу ДП «Лисянське лісове господарство» від 20.03.2017 (т. 2, арк. 193-201);

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 21.03.2017 (т. 2, арк. 202, 203);

ухвалою від 21.03.2017 про арешт майна (т. 2, арк. 209, 210);

висновком експерта від 12.04.2017 №2/669 (т. 2, арк. 220- 249), який підтверджує, що на грошових коштах добровільно виданих ОСОБА_6 під час затримання та огляду виявлено спеціальну хімічну речовину, на тампонах, якими проводились змиви з рук ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виявлено аналогічну речовину, на підкладках курток ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ;

ухвалою від 21.03.2017 про надання дозволу на проведення обшуку (т.3, арк. 7-9);

протоколом обшуку за місцем проживання директора ТОВ «С- Розвиток» від 21.03.2017 (т. 3, арк. 10-19);

протоколом огляду від 22.03.2017 (т. 3, арк. 20-22);

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 22.03.2017 (т. 3, арк. 23-28);

ухвалою від 27.03.2017 про арешт майна (т. 3, арк. 36-39);

ухвалою від 20.03.2017 про надання дозволу на проведення обшуку (т. 3, арк. 59-61);

протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 21.03.2017 (т. 3, арк. 62-69);

протоколом огляду від 22.03.2017 (т. 3, арк. 70-88);

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 22.03.2017 (т. З, арк. 89,90);

ухвалою від 27.03.2017 про арешт майна (т. 3, арк. 95-97);

ухвалою від 21.03.2017 про надання дозволу на проведення обшуку (т. 3, арк. 102-104);

протоколом обшуку за місцем діяльності ТОВ «C-Розвиток» від

21.03.2017(т.3, арк. 105-112);

ухвалою від 27.03.2017 про арешт майна (т.3, арк. 119-121);

протоколом огляду мобільних телефонів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 03.04.2017 (т. 3, арк. 123-126);

протоколом огляду деревини на нижньому складі ДП «Лисянське лісове господарство» від 04.04.2017 (т. 3, арк. 127-136);

протоколом огляду інтернет-сторінки Державного агентства лісових ресурсів України від 05.04.2017 (т.3, арк. 141-146), з якого вбачається, що відпущенна деревина є облікованою;

листом представника Національного банку України щодо курсу гривні до долара США станом на 16.03.2017 (т.3, арк. 148), який пояснює розрахунок збитків в перерахунку на національну валюту;

висновоком експерта №4/681 від 24.04.2017 (т.3, арк. 156- 162), згідно якого ринкова вартість дуба кругляка 3-го сорту різного діаметру об`ємом 30,654 куб.м на 16.03.2017 могла становити 177 258,35 грн.;

квитанцією про зберігання речових доказів (т.3, арк. 163);

постановою про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 13.03.2017 (т. 3, арк. 168, 169);

дорученням про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від

13.03.2017(т.3, арк. 170, 171), якою оперативних працівників СБУ в Черкаській області уповноважено провести вказану негласну слідчу дію;

протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 17.03.2017

(т. 3, арк. 173-175);

протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 12.04.2017 (т. 3, арк. 176-190) та відтвореними відеозаписами та звукозаписами вказаної слідчої дії;

протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортної телекомукаційної мережі за мобільним номером НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 від 12.04.2016 (т. 3, арк. 191-195) та відтвореними звукозаписами вказаної дії, в ході яких зафіксовані розмови ОСОБА_6 .

Дослідивши докази у судовому засіданні, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає, що ОСОБА_4 підлягає виправданню в інкримінованому йому злочину з наступних підстав.
Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов`язковою до застосування на території України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, передбачених цим кодексом.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Винуватість особи має бути доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом (ч. 2 ст. 17 КПК України).
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.
Із обвинувального акта вбачається, що орган досудового розслідування обвинувачує ОСОБА_4 у розтраті чужого майна у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Так, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» у статті 191 КК України, передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину-привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним, протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.
Предметом розтрати є лише те майно, яке особі було ввірено чи перебувало у її законному віданні. При розтраті ці повноваження використовуються на користь інших осіб.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 191 КК України, може бути вчинений у формі: 1) привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні; 2) розтрати такого майна зазначеною особою (ч. 1 ст. 191); 3) привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191).
Розтрата передбачає незаконне і безоплатне витрачання (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу тощо) винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні. В результаті розтрати винний поліпшує майнове становище інших осіб шляхом безпосереднього споживання ними незаконно вилученого майна, позбавлення їх за рахунок витрачання такого майна певних матеріальних витрат, збільшення доходів інших осіб.
Розтрата чужого майна шляхом зловживання службової особи своїм службовим, становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище, всупереч інтересам служби.
При кримінально-правовій оцінці діянь, які одночасно посягають і на власність, і на належний порядок здійснення службової діяльності, слід виходити передусім із головного об`єкта конкретного посягання, визначившись із метою, мотивом злочинного діяння, спрямування основних зусиль винного та врахувавши законодавчо встановлені ознаки відповідних злочинів. При цьому, якщо зловживання службовою особою своїм службовим становищем виступає способом заволодіння майном підприємства, при якому винний незаконно вилучає його з наявних фондів та безоплатно привласнює, використовуючи своє службове становище як спосіб такого заволодіння, то має місце спеціальний склад службового зловживання, який належить кваліфікувати за ст. 191 КК України. Якщо ж службове зловживання не супроводжується заволодінням майном, не пов`язане з протиправним вилученням та безоплатним обертанням майна у свою власність, а призвело до здобуття іншої вигоди (корисливий мотив або інші особисті інтереси), яка не входить до складу об`єкта посягання, то може мати місце склад іншого злочину.
Отже, прокурор звинувачує ОСОБА_4 , який працював 16.03.2017 року на посаді головного інженера ДП «Лисянське лісове господарство» у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Суб`єктивна сторона злочину за ст. 191 КК України, а саме: розтрата коштів характеризується прямим умислом і корисливим мотивом та метою.
«Розтрата» (стаття 191 КК України):
Склад злочину: 3) заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем - безоплатне обернення чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби. Судова практика вже виробила сталі критерії (орієнтири) щодо розуміння правової природи такої форми злочину проти власності, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем. Визначальна ознака, яка відокремлює (відмежовує) це діяння від інших форм посягання на чужу власність, полягає у тому, що безоплатне обернення чужого майна на користь винної особи чи на користь іншої особи (осіб) відбувається через умисне протиправне використання можливостей службового становища.
Розтрата чужого майна шляхом зловживання службовим становищем передбачає вчинення зазначених вище дій службовою особою з використанням всупереч інтересам служби при витрачанні чужого майна наданої їй влади, організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, яке виступає способом розтрати і утворює спеціальний склад службового зловживання (частина друга статті 191 КК). Ці дії можуть вчинятися винною службовою особою в тому числі шляхом надання вказівки підлеглій особі здійснити видачу чи передачу майна третій особі.
Розтрата вчиняється шляхом активної поведінки і вважається закінченою з моменту витрачання винною особою чужого майна, в тому числі з моменту його передачі від власника до третьої особи.
У результаті розтрати чужого майна шляхом зловживання службовим становищем винна службова особа, вчинивши з використанням свого службового становища дії з незаконного вилучення із активів (фондів) юридичної особи, у якої вона обіймає посаду, майна або коштів і передачі їх третім особам (фізичним чи юридичним), фактично забезпечує збільшення їх доходів, поліпшує їх майнове становище внаслідок виникнення у них можливості безпосереднього використання незаконно отриманого ними чужого майна.
Розтрата чужого майна шляхом зловживання службовим становищем здійснюється тільки з прямим умислом, коли винна особа усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачає їх суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Обов`язковими суб`єктивними ознаками є корисливий мотив-спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому, або збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину за ч.4 ст.191 КК України в розтраті коштів державного підприємства у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, проте, прокурором не надано жодного доказу, в чому ж полягала змова та на чию користь було вчинено дане кримінальне правопорушення, оскільки грошові кошти обвинувачений відразу передав директору.
Обвинувачений не заперечує, сам факт того, що ним було за вказівкою директора ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_6 перелічено грошові кошти надані ОСОБА_7 у сумі 100 000 грн та 5 000 доларів США та відразу передано вказану суму директору підприємства, з чого слідує, що в діях ОСОБА_4 відсутній прямий умисел на розтрату чужого майна (державних коштів).
З показів свідків та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не знав, що проводиться відвантаження 30 кубів лісу з нижнього складу, оскільки не був на ньому присутній, та тільки після того, як йому зателефонував майстер нижнього складу ОСОБА_8 і запитав чи можна випускати автомобіль з лісопродукцією для ТОВ «С-Розвиток», ОСОБА_4 знаючи, що був проведений аукціон, а кошти від ТОВ «С-Розвиток» надійшли 14 березня 2017 року, на рахунку є залишок, впевнився, що виписано товарно-транспортну накладну, дозволив відпуск навантаженого автомобілю із нижнього складу.

ОСОБА_4 зобов`язаний був виконати розпорядження директора та перерахувати кошти, призначення цих коштів йому не пояснили. ОСОБА_6 пояснив, лише, що це передоплата, грошові кошти будуть внесені на рахунок ДП «Лисянське лісове господарство», оскільки робочий день у банківській установі уже завершився, за таких обставин, кошти на рахунок будуть внесені на наступний день, а також те, що ОСОБА_7 у майбутньому буде купувати дуб та ясен.

Непричетність ОСОБА_4 до вчинення злочину у будь-якій формі підтверджується тим, що він взагалі не знав про те, що відбирається та навантажується лісопродукція, а саме 30 кубів дубу 3-го сорту до того часу, як йому зателефонував майстер нижнього складу ОСОБА_8 і запитав чи можна відпускати машину з лісопродукцією на ТОВ «С-Розвиток», ОСОБА_4 перевірив у комп`ютері наявність товарно-транспортної накладної, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Ніякої мети на отримання неправомірної вигоди у ОСОБА_4 не було, при особистому обшуку у обвинуваченого було вилучено лише кишенькові кошти.
ОСОБА_4 не мав на меті отримання неправомірної вигоди для себе і не міг діяти в інтересах третіх осіб, які могли б отримувати неправомірну вигоду, використовуючи службове становище.
Таким чином в діях ОСОБА_4 відсутня об`єктивна сторона злочину, а саме одержання обвинуваченим неправомірної вигоди та відсутня будь-яка співучасть у розтраті державного майна.

У судовому засіданні при дослідженні доказів, суд не встановив наявність в обвинуваченого спільних домовленостей про вчинення правопорушення. В суді не доведено форму співучасті ОСОБА_4 .

Ніякої матеріальної чи іншої зацікавленості у ОСОБА_4 не було, оскільки у нього у ТОВ «С-Розвиток» немає ні родичів, ні друзів, ні будь-яких знайомих. Отже був відсутній будь-який умисел на вчинення правопорушення.

30 кубів лісу відпускалися ТОВ «С-Розвиток», за вказівкою директора ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_6 .

Покази свідків, аудіо та відеозапис, протоколи негласних слідчих дій свідчать про те, що ОСОБА_4 не знав, що відбувається будь-яке порушення правил відпуску лісопродукції і те, що лісопродукція відпускається іншому споживачу, а не ТОВ «С-Розвиток».

Наявність заявки на участь в аукціоні, передплати для участі в аукціоні, участь в аукціоні 10.12.2016, укладення договору на куплений лот, передоплата за лісопродукцію виключає наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 власного інтересу, корисливого мотиву та свідчать про відсутність суб`єктивної сторони злочину.

Відсутня попередня змова з будь-якими особами, спрямована на незаконний відпуск деревини.

Серед іншого, слід зауважити, що ДП «Лисянське лісове господарство» не зверталося до суду із цивільним позовом, як у межах кримінального провадження, так і у порядку цивільного судочинства із вимогами про відшкодування шкоди, оскільки істотної шкоди у виді настання матеріальних збитків не настало.

Крім того, обвинувачений зауважив, він не знав, що продаж деревини проводився з порушенням встановлених правил, що підтверджується аудіо та відеозаписом негласних слідчих дій.
Судом було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про допит ОСОБА_6 , оскільки суд визначив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження у судовому засіданні, яке відбулося 09.06.2017 року, а прокурором не було обґрунтовано зміни встановленого судом порядку.
За викладених обставин, прокурором не надано жодного доказу того, що ОСОБА_4 мав прямий умисел на розтрату вказаних коштів, переслідував мету збагачення, а його вчинок мав корисливий умисел.
Враховуючи усі обставини справи, суд вважає, що сформульоване обвинувачення не відповідає фактичним обставини справи, які прокурор вважає доведеними.
Так, державне обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 скоїв розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, посилаючись на матеріали справи.
При вирішенні питання про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, судом ураховується наступне.
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства від 10 липня 2015 року №44-К, ОСОБА_4 було затверджено на посаді головного інженера ДП «Лисянське лісове господарство» з 10 липня 2015 року на підставі подання ДП «Лисянське лісове господарство» № 306, протокол колегії від 10.07.2015 р. №6.

Відповідно до посадової інструкції головного інженера, головний інженер належить до професійної групи «Керівники».

Головний інженер безпосередньо підпорядковується керівнику підприємства і не є розпорядником кредитів.

Директором ДП «Лисянське лісове господарство» у березні 2017 року був ОСОБА_6 . Відповідно до контракту з керівником державного підприємства «Лисянське лісове господарство» - керівник зобов`язується забезпечувати ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна. Керівник діє на засадах єдиноначальності, організовує фінансовий контроль за діяльністю підприємства. Керівник має право розпорядження коштами підприємства, у межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства.

Головний інженер лісгоспу є керівником, організатором і технологом робіт по промисловій діяльності і несе відповідальність за результати та ефективність виробничої діяльності підприємства.

ОСОБА_4 будучи представником професійної групи «Керівники» і підпорядковуючись безпосередньо директору ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_6 , обіймаючи на вказаному підприємстві посаду головного інженера, є особою, уповноваженою на здійснення адміністративно-господарських функцій, а саме: здійснює безпосереднє керівництво виробничою діяльністю цехових підрозділів лісгоспу; організовує розробку і впровадження заходів по комплексній механізації та автоматизації виробничих процесів і раціональному використанню техніки; бере участь у роботі по комплектації, прийманню та експлуатації виробничих об`єктів; забезпечує виконання планово-виробничих завдань і заходів по механізації, автоматизації та електрифікації виробничих процесів у господарстві; організовує правильну технічну експлуатацію, проведення техобслуговування і поточного ремонту машин, механізмів та устаткування, відповідно до встановленої періодичності, забезпечує виконання планових коефіцієнтів технічної готовності всіх механізованих засобів виробництва; забезпечує продуктивне використання техніки в господарстві, вживає заходів щодо скорочення простоїв агрегатів і машин з технічних причин; забезпечує своєчасне і правильне складання та подання заявок на придбання нової техніки, запасних частин, інструментів, матеріалів, а також оформлення актів на списання старих машин.

Головний інженер несе відповідальність за невиконання наказів, розпоряджень і доручень директора підприємства, за невиконання завдань заготівлі та вивезення деревини за раціональне використання лісових ресурсів, своєчасне впровадження у виробництво досягнень науки та передового досвіду; відповідальний за електрогосподарство та зобов`язаний забезпечити надійну економічну і безпечну роботу електроустановок; за організацію і своєчасне проведення планово-попереджувальних ремонтів і профілактичних випробувань електроустановок; за навчання, інструктаж і періодичну перевірку засобів захисту і протипожежного інвентарю.

Статут ДП «Лисянське лісове господарство» у матеріалах кримінальної справи відсутній. Матеріали справи містять лише «Положення про Черкаське обласне управління лісового та мисливського господарства».
Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановлений цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 86 КПК України встановлено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 (з наступними змінами та доповненнями), всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Аналізуючи зміст даної статті, суд зобов`язаний витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити виправдувальний вирок.
Надані прокурором характеризуючи документи свідчать, що ОСОБА_4 , позитивно характеризується за місцем роботи і проживання, на обліку лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 30.05.2017 року у справі №700/333/17 було зобов`язано Лисянський відділ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, скласти та подати до суду у строк до 9 червня 2017 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . Однак вимоги даної ухвали виконані не були.
Виходячи з вимог ч.ч. 1, 3 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.
У матеріалах кримінальної справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 будь-якого злочину, під час судового розгляду не встановлено.
Суд враховує положення ч.2 ст.28 КК України, згідно якої злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. Так, суду не надано доказів наявності вказаної прокурором форми співучасті. Також, судом не було встановлено під час дослідження доказів наявності у обвинуваченого спільних усвідомлюючих домовленостей про конкретний злочин до його початку.
Враховуючи принцип презумпції невинуватості, що закріплений у ст.62, ст. 63 Конституції України, п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.17 КПК України, зокрема, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Крім того, частино 3 ст. 373 КПК України, закріплено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Водночас, виправдувальний вирок відповідно до підпункту 1 частини 1 цієї ж статті, може бути постановлений у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Крім того, у пунті 146 справи «Барбера, Мессегуе и Джабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до п.п.10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказі які б підтверджували обвинувачення і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин, суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно ч.3 ст.327 КПК України виправдувальний вирок.

Таким чином, дослідивши усі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , який обвинувачується у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України не знайшли свого підтвердження, а справа містить суперечливі обставини на яких збудовано обвинувачення, та не містить доказів тих обставин, що зазначені в обвинувальному висновку досудового слідства.
Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України та призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарський функцій строком на 3 роки.

Захисник обвинуваченого та сам обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні, просили визнати ОСОБА_4 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України та виправдати його, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України по справі №5-48кс13 від 23.01.2014 року, за нормативним визначенням розтратою чужого майна визнається умисне, протиправне, безоплатне, безповоротне (назавжди) обернення (витрачання) на користь інших осіб шляхом споживання, безоплатної передачі, дарування, передачі в рахунок погашення боргу тощо винною особою чужого майна, яке їй ввірено, тобто на законних підставах надано для забезпечення зберігання, використання та розпорядження ним, чи майна, яке перебуває в її віданні, тобто щодо якого вона наділена повноваженнями тільки по розпорядженню ним і його використанню.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 року №12рп/2011 (справа №1-31/2011) положення ст.62 Конституції України, спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженню на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України від 18.02.1992 року №2135-ХХІІ «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.
Таким чином, суд дійшов висновку, що здобуття доказів, які підтверджували обвинувачення є вичерпаними.
Відповідно до п.2, ч.1, ст.284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.
Крім того, згідно вимог ч.6 ст.284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2, ч.1 цього Кодексу, були виявлені під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
З огляду на викладене вище, суд вважає, що сторона обвинувачення не надала жодного доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_4 з прямим умислом, з корисливими мотивами та метою вчинив розтрату коштів державного підприємства у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Враховуючи викладене, а також виходячи з вимог ст.62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно виправдати на підставі п.2 ч. 1 ст. 6 КПК України - за відсутністю у діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу інкримінованого злочину передбаченого ч.4 ст.191 КК України.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 7 лютого 2019 року у справі № 366/994/17, провадження № 51-6023км18.
Стосовно запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкас від 18.03.2017 року у справі №711/2132/17 (провадження №1-кс/711/802/17) відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто з 18.03.2017 року до 15.05.2017 року. Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог ч.5 ст.194 КПК України: заборонено покидати місце свого фактичного проживання - житло ( АДРЕСА_1 ) цілодобово (протягом часу в період доби - з 00 год. 00 хв. до 23 год. 59 хв. 59 сек.); прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та органу досудового розслідування; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти їх про зміну свого місця проживання/роботи; носити електронний засіб контролю; не відвідувати приміщення та територію Державного підприємства «Лисянське лісове господарство»; утримуватися від спілкування з особами, які заявили та можливо заявлять про вчинені ним правопорушення, а також із працівниками ДП «Лисянське лісове господарство», ОСОБА_20 та підозрюваним ОСОБА_6 , здати на зберігання слідчому документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі є.
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 30.05.2017 року. Клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, з покладенням на нього певного кола обов`язків задоволено частково. Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 Кримінального кодексу України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період часу доби строком на 60 днів, тобто з 30.05.2017р. до 28.07.2017 р. включно, заборонивши ОСОБА_4 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби. Зобов`язати підозрюваного з`являтись за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.
У подальшому клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлялися.
У обвинувальному акті затвердженому прокурором ОСОБА_21 28.04.2017 року зазначено, що матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана. Цивільний позов не заявлявся. У кримінальному провадженні витрати на залучення експертів відсутні.
Однак, під час судових дебатів, прокурор просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати за проведення експертиз у сумі 1189 грн 31 коп.
Згідно ст. 124 КПК України, передбачено, що витрати на залучення експертів під час проведення судових експертиз мають бути здійснені за рахунок Державного бюджету України.
Цивільний позов у судовому процесі заявлено не було.
Процесуальні витрати покласти на рахунок держави.
Згідно зі статтею 174 КПК України, передбачено, що інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
На підставі ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд, скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд приймає рішення про скасування накладеного арешту ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкас від 18.03.2017 року (справа №711/2128/17, провадження №1-кс/711/798/17) на вилучені у ході проведення огляду місця події 16.03.2017 року речі, а саме: USB-накопичувач (флеш карта Kingston 16GB); мобільний телефон марки «LG» чорного кольору; мобільний телефон Lenovo; куртку чоловічу захисного кольору хакі, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Благовісна, 189, м.Черкаси, які слід повернути власнику ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст.174, 368, 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Волноваха, Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого на посаді менеджера ДП «Лисянське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства, не судимого, на утриманні має чотирьох малолітніх дітей, визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України та виправдати його у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати покласти на рахунок держави.
Цивільний позов заявлено не було.
Скасувати накладений арешт ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкас від 18.03.2017 року (справа №711/2128/17, провадження №1-кс/711/798/17) на вилучені у ході проведення огляду місця події 16.03.2017 року речі, а саме: USB-накопичувач (флеш карта Kingston 16GB); мобільний телефон марки «LG» чорного кольору; мобільний телефон Lenovo; куртку чоловічу захисного кольору хакі, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Благовісна, 189, м.Черкаси, які слід повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1