Справа № 171/933/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року Колегія суддів Тернівського районного суду м. Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі: прокурора ОСОБА_5
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000204 від 17.02.2018 р., у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 289 ч. 3, 146 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою від 19.03.2019 р. колегії суддів Тернівського районного суду м. Кривого Рогу обвинуваченому ОСОБА_7 , було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 27.05.2019р..

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_7 , та захисник ОСОБА_8 , заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора.
Суд, в обґрунтування обрання та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилався на те, що на той час неповнолітній ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні в тому числі особливо тяжкого злочину, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком мінімум 7 років, може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, тобто перешкоджати кримінальному провадженню.

Вирішуючи клопотання, суд виходить зі слідуючого

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Але, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні в тому числі особливо тяжкого злочину, обставини на які посилався суд при обранні та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, будь-яких доказів про поганий стан здоров`я обвинуваченого, що перешкоджає подальшому триманню під вартою, не надано, тому суд враховуючи положення ст. 178 КПК України, вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно, обвинуваченому ОСОБА_7 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів - по 26.07.2019 р..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів по 26.07.2019р., включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: