Справа № 182/442/19
Провадження № 1-кс/0182/468/2019
У Х В А Л А
29.01.2019 м. Нікополь
Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_2 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2018 за № 0000127 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

28 січня 2019 до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. надійшло клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_2 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2018 за № 0000127 про арешт майна виявленого та тимчасово вилученого в ході проведених обшуку 22.01.2019 за адресою: м. Дніпро, вул. Д. Яворницького, 101-Е.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Дослідивши клопотання слідчого та надані до нього копії матеріалів слідчий суддя вважає, що клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна не відповідає вказаним вимогам закону.
Так, в клопотанні слідчого зазначено, що у проваджені СВ Нікопольського ВП знаходиться кримінальне провадження відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2018 за № 0000127 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу (розпорядження) № 3 від 18.04.2017 ОСОБА_4 була прийнята на посаду начальника відділу збуту ТОВ «Юридична компанія «Візард+». Основним видом діяльності вказаного підприємства є діяльність у сфері права (КВЕД 69.10).
10.12.2018 до начальника відділу збуту ТОВ «Юридична компанія «Візард+» ОСОБА_4 звернулась заступник директора з економічних питань ТОВ «Ніка-Град-Строй» ОСОБА_5 для отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, яку відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 294 від 09.07.2014 видає Державна архітектурно-будівельна інспекція.
Порядок ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури затверджено постановою Кабінету міністрів України від 05.12.2007 № 1396, а Ліцензійні умови - постановою Кабінету міністрів України від 30.03.2016 № 256. Відповідно до цих нормативних актів здобувач ліцензії подає органові ліцензування заяву про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми наслідками або із середніми та значними наслідками. До заяви додаються такі підтвердні документи: відомості про виробничо-технічну базу, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологію виробництва, інформаційно-правове забезпечення, наявну систему контролю якості виконання робіт, виконані заявником будівельно-монтажні роботи.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з метою одержання неправомірної вигоди для себе, маючи намір вплинути на посадових осіб Державної архітектурно-будівельної інспекції України, повідомила ОСОБА_5 про те, що для вирішення питання з надання ліцензії ТОВ «Ніка-Град-Строй», ОСОБА_5 має передати їй грошові кошти в сумі 51 860 грн. та водночас зазначила про те, що у разі ненадання вказаних коштів вона не зможе отримати ліцензію.
22.01.2019 приблизно о 12:00 год. ОСОБА_5 зустрілась із ОСОБА_4 у офісі ТОВ «Юридична компанія «Візард+» за адресою: м. Дніпро, вул. Д.Яворницького, 101-Е, де ОСОБА_5 на вимогу ОСОБА_4 передала останній заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 47 050 грн., з яких було 72 купюри номіналом 500 грн. імітаційних засобів та 11 050 грн. в національній валюті України, які вона мала при собі, для вирішення питання щодо отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками.
Отримавши таким чином зазначені грошові кошти в якості неправомірної вигоди, ОСОБА_4 довела реалізацію свого злочинного умислу до кінця.
В подальшому, в цей же день, в період з 13:47 до 14:39 год., зазначені вище грошові кошти та імітаційні засоби в сумі 47 050 грн. були вилучені працівниками поліції в ході огляду приміщення офісу ТОВ «Юридична компанія «Візард+» за адресою м. Дніпро вул. Д.Яворницького, 101-Е.
Під час проведення слідчих дій, а саме обшуку 22.01.2019, були виявлені та тимчасово вилучені документи, на які, на думку органу досудового розслідування необхідно накласти арешт, оскільки «… вони можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, знищені, перетворені, або відчужені …», що унеможливить проведення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування.
Однак, слідчий суддя звертає увагу на те, що в клопотанні слідчого не зазначені підстави та мета для арешту майна, наявність яких передбачена ст. 171 ч. 2 КПК України, та які підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання, та які мають бути перевірені та досліджені слідчим суддею при вирішені питання щодо арешту майна, а лише є посилання на норми закону, які дають роз`яснення поняття арешту майна та завдання арешту.
З зазначених у клопотанні норм закону, на які слідчий звертає увагу, та які дають роз`яснення поняття арешту майна та завдання арешту, вбачається, що завданням арешту є запобігання можливості приховування майна, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Разом з тим, в клопотанні слідчого не зазначено, які відомості кримінального правопорушення може зберегти на собі виявлене та тимчасово вилучене майно, яким чином воно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає, що в клопотанні слідчого містяться лише загальні посилання на законодавство для накладення арешту на майно, однак без конкретного обґрунтування підстав, мети та інших обставин, наявність яких прямо передбачена законом для арешту майна.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Також слідчий суддя вважає, що в клопотанні про арешт майна не обґрунтовані співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власників майна. Так, слідчий просить накласти арешт на оригінали документів підприємств, які не мають відношення до даного кримінального провадження.
На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначені підстави та мета для накладення арешту та не доведена необхідність у накладенні арешту на майно.
Зазначене унеможливлює слідчого суддю, при вирішенні питання про арешт майна перевірити та враховувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, що є обов`язком слідчого судді в правильному розумінні ч. 2 ст. 173 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Слідчий суддя вважає необхідним клопотання слідчого про арешт майна повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, в зв`язку з невідповідністю клопотання вимогам ст. 171 КПК України, та встановити строк 72 години, для усунення зазначених недоліків.
Керуючись ст. 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_2 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2018 за № 0000127 про арешт майна - повернути прокурору Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 для усунення недоліків, надавши для цього строк в сімдесят дві години з часу отримання ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст.172 КПК України, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Копію ухвали надіслати прокурору Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1