Справа № 161/4146/19
Провадження № 1-кс/161/2359/19
У Х В А Л А
про відмову у клопотанні про арешт майна

м. Луцьк 08 травня 2019 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представників власника майна адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду місця події 07.03.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 07.03.2019 року в ході огляду за адресою с.Липини Луцького району, вул. Рівненська, 139, а саме: двох металевих ємностей (цистерн) для зберігання паливно-мастильних матеріалів, в одній з яких містилося близько 2300 літрів дизпалива, а друга порожня, металевого контейнера (автозаправної колонки),двох ємкостей по 1,5 л із зразками вилучених паливно-мастильних матеріалів, чорнових записів на 28 аркушах, грошових коштів в сумі 684 грн.: купюри номіналом 100 грн. (ЕЮ 9465218), 50 грн. (ДМ 4938532), 50 грн. (СВ 8602346), 200 грн. (ЕЩ 1966397), 50 грн. (УЖ 0275410), 50 грн. (УЗ 2290108), 20 грн. (ЮБ 2539861), 20 грн. (ПД 3204773), 20 грн. (СВ 7526135), 20 грн. (ЧБ 3855932), 10 грн. (ХГ 0596956), 10 грн. (ЦВ 6791986), 10 грн. (ЦЖ 8742114), 10 грн. (ХЄ 5691030), 10 грн. (ЦГ 4697244), 10 грн. (ХБ 5245003), 5 грн. (СБ 4952259), 5 грн. (СБ 1320197), 5 грн. (УА 3687836), 5 грн. (РЄ 6965967), 2 грн. (СЕ 7506468), 5 грн. (РА 0529019), 2 грн. (СЗ 1540070), 2 грн. (ТЖ 7156776), 2 грн. (МБ 6665623), 2 грн. (ТЗ 9007538), 2 грн. (СЖ 7787996), 1 грн. (СЖ 2345254), 1 грн. (НЄ 6110941), 1 грн. (ГЩ 7440301), 1 грн. (УЗ 6311248), 1 грн. (СА 0639705), 1 грн. (НК 2024882), 1 грн. (УЄ 1632060), 1 грн. (УУ 1752096), 1 грн. (ТД 7450319), 1 грн. (МД 0616674).

Клопотання мотивує тим, що у провадженні СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 12.10.2018 року до ЄРДР за №0000894, за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.272 КК України.

Під час огляду земельної ділянки, проведеного 07.03.2019 року на підставі ухвали слідчого судді від 20.02.2019 року, за адресою АДРЕСА_1 було вилучено вищевказані речі та документи, які постановою слідчого від 07.03.2019 року визнано речовими доказами, оскільки вказане майно є засобом вчинення злочину і зберігає на собі їх сліди.

Клопотання подано до суду 08.03.2019 року, що стверджується копією поштового відправлення, а тому строки його подачі слідчим, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, дотримано.

Оскільки вказані речі та документи, на думку слідчого та прокурора, мають важливе значення у кримінальному провадженні, з метою їх дослідження органом досудового розслідування та в зв`язку з тим, що вони відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку прокурора, який подане клопотання підтримав, думку представників власника майна, які, кожен зокрема, заперечували щодо накладення арешту на майно, вважаючи подане клопотання безпідставним, оскільки на здійснення такої діяльності у них наявні усі дозвільні документи, вилучення та арешт майна паралізує господарську діяльність товариства, приходжу до висновку, що у клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Зважаючи, що слідчим в клопотанні, прокурором в судовому засіданні не доведено наявності підстав для накладення арешту на майно, оскільки окрім винесення формальної постанови про визнання вилученого майна речовими доказами не доведено, як і не доведено, чи має будь-який предмет, документ, з числа вилучених, значення для кримінального провадження, суду надано представниками володільця майна підтверджуючі документи законності набуття права власності на вилучене майно та здійснення підприємницької діяльності, у зв`язку із вилученням вищевказаного майна фактично зупинена господарська діяльність підприємства (що негативно позначається на його інтересах), окрім того, як вбачається із витягу кримінальне провадження ведеться щодо усіх (без виключення) суб`єктів господарювання, що знаходяться на території Луцького району, що викликає у суду розумний сумнів щодо доцільності накладення арешту та виконання завдань кримінального провадження, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про арешт майна відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1