Справа № 539/301/19
Провадження № 1-кп/539/133/2019
УХВАЛА
04 березня 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
та потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губське Лубенського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-
12 листопада 2018 року, приблизно о 15 год., ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO» державний номер НОМЕР_1 рухався по проїжджій частині вулиці Вешневецьких м. Лубни Полтавської області в напрямку міста. Проїжджаючи біля зупинки посажирського транспорту, що з правої сторони в напрямку руху та водночас біля житлового будинку №12 по вул. Першотравневій з лівої сторони, водій ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідною розміткою, не прийняв своєчасних заходів щодо зменшення швидкості та зупинки, допустив неуважність, не переконався належним чином, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого своїми діями створив небезпеку і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , котрий перетинав проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля керованого ОСОБА_4 , по нерегульованому пішохідному переходу.
Вказаними діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. 18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року хоча мав можливість та повинен був їх виконувати. Зазначений пункт Правил дорожнього руху України означає:
П.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разу потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому середньої третини правої великогомілкової кістки, закритого перелому правої малогомілкової кістки в верхній та нижній третині із змішенням, струсу головного мозку, забито-рваної рани лобу справа, які згідно висновку експерта №12 від 14.01.2019 року, за результатами проведеної судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Згідно висновку експерта №33 від 17.01.2019 року за результатами проведеної авто технічної експертизи в описаній вище дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 маються невідповідності вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками.
В умовах даної пригоди, водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України для чого у нього не було будь-яких перешкод, котрі б не дозволяли йому виконати вимоги даного пункту правил.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та вказав, що зміст обвинувального акту відповідає фактичним обставинам справи. Цивільний позов прокурора визнав.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У судовому засіданні, як потерпілий ОСОБА_6 , так і обвинувачений ОСОБА_4 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до ч.4 ст.56 КПК України, на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим, що у передбачених законом випадках є підставою для закриття кримінального провадження.
У суді встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні необережного злочину середньої тяжкості, примирився з потерпілим ОСОБА_6 та відшкодував завдані збитки, що доводиться заявою потерпілого ОСОБА_6 .
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності визначено, що за наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Суд має здійснювати його за правилами, встановленими ст. 8 КПК. При цьому необхідно зважати на те, що ч. 1 ст. 27 КПК також передбачено обов`язкове закриття справ, які порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, у зв`язку з примиренням останнього з обвинуваченим або підсудним. Пунктом 20 вказаної постанови визначено, що звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного
кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.
Частиною 1 ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Прокурором у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 на суму 7853,21 грн. який слід задоволити, з огляду на ст. 128, 129 КПК України. Вказані витрати доводяться довідкою лікувального закладу № 01/3 від 12.02.2019 року з якої встановлено, що витрати на лікування складаються з витрат лікування у відділенні інтенсивної терапії та травматології з 12.11.2018 року по 29.11.2018 року, всього 17 ліжкоднів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст. 56 ст. 314, ч.1 ст. 285 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим ОСОБА_6 відповідно до ст. 46 КК України.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради 7853,21 грн. за лікування КП «Лубенською лікарнею інтенсивного лікування» потерпілого ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової-автотехнічної експертизи №33 від 17.01.2019 року у розмірі 1144 грн.
Скасувати арешт з автомобіля ЗАЗ ДЕУ д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_9 , який було накладено відповідно до ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.11.2018 року з урахуванням часткового скасування арешту згідно ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.01.2019 року.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1