УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386 від 23 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386 від 23.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365-2 КК України, про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ПАТ «Альфа-банк».

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000386 від 23.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365-2 КК України за фактом заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна з використанням підроблених документів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приватний нотаріус КМНО ОСОБА_4 , зловживаючи повноваженнями, незаконно внесла до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо відчуження квартири по АДРЕСА_2 на користь ПАТ «Альфа-банк».

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 .

В ході проведення досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що між нею та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір від 04.04.2008 на квартиру по АДРЕСА_2 .

Надалі, без належного повідомлення власника ВАТ «Сведбанк» відчужив право вимоги до ПАТ «ДельтаБанк», а ПАТ «ДельтаБанк» продав право вимоги до ПАТ «Альфа-банк».

На підставі договору між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» від 15.06.12 р. про продаж права вимоги, було подано до суду позов про стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 04.04.2008 р.

На разі є судове рішення про задоволення вимог банка, шляхом відчуження квартири на прилюдних торгах. Матеріали справи перебувають у державного виконавця на виконанні.

Проте, у відповідності до положень ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 2014 р. Із змінами, внесеними згідно із Законом № 629-VIII від 16.07.2015, ВВР, 2015, № 43, ст.386, було накладено мораторій на відчуження нерухомого майна. Виконавчий лист було повернуто банку, тобто банк був повідомлений про дію закону. Дія закону не припинялась.

9 листопада 2018 року до її квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 прийшли незнайомі їй люди та намагалися силою увійти до її помешкання з метою проживання у даній квартирі.

Свою вимогу обґрунтували наявним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ПАТ «Альфа Банк», зареєстрованим приватним нотаріусом ОСОБА_4 від 07.11.2018.

Підставою реєстрації права власності на її квартиру стало звернення представника ПАТ «Альфа Банк» до нотаріуса.

Дії ПАТ «Альфа Банк» та приватного нотаріуса ОСОБА_4 є не законними та такими, що здійснені з порушенням законодавства.

23.11.2018 ОСОБА_5 у порядку ст. 55 КПК України визнано потерпілою по кримінальному провадженні.

26.11.2018 квартиру по АДРЕСА_2 визнано речовим доказом.

На даний час з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт квартиру по АДРЕСА_2 .

Арешт квартири АДРЕСА_3 , необхідний з метою запобігання подальшого відчуження даного майна, так як матеріалами кримінального провадження встановлено, що приватний ОСОБА_4 , зловживаючи повноваженнями, діючи в інтересах ПАТ «Альфа-Банк» зареєструвала квартиру.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, проте належним чином був повідомлений про дату та час розгляду клопотання

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без участі представника власника майна який був належним чином повідомлений можливо, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без представника власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення прокурора, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень прокурора, що квартира квартиру АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення, визнано речовим доказом, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування, забезпечення його збереження та недопущення подальшого відчуження.

Крім того, прокурором доведено існування реальних ризиків передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386 від 23.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365-2 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною використання та розпорядження, яка відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ПАТ «Альфа-банк».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1