ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/686/18 Справа № 171/1254/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000504, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марянське Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

За вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 рокуОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні..

Судом ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні у с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області за обставин, викладених у вироку, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Як установив суд, 17 квітня 2017 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині вул. Центральній в с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області від перехрестя вул. Центральна вул. Мічуріна в напрямку перехрестя проїзної частини автодороги Кіровоград Запоріжжя і вул. Центральна.

Під час руху по вищезазначеній ділянці проїзної частини водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян і проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по вказаній дорозі, не вибрав безпечної швидкості руху, через що автомобіль, яким він керував, виїхав за межі проїзної частини на ліве, по ходу руху автомобіля узбіччя, після чого на пустир, який знаходився поблизу вищезазначеної проїзної частини, де стався наїзд вищезазначеного автомобілю на бетонну електроопору № 103 Л 24 лінії електропередач.

Тим самим ОСОБА_6 грубо порушив п. 2.9 «А» та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, в яких вказано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Не виконання вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 , призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру вищевказаного автомобілю ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 89 від 27 червня 2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 6/10.1/549 від 22 червня 2017 року встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобілю «ВАЗ» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України; технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобілю «ВАЗ» ОСОБА_6 визначалась виконанням вимог п.12.1 ПДР України і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх; при заданому механізмові події дії водія автомобілю «ВАЗ» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у скоєнні злочину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 не в повній мірі врахував тяжкість скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який під час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок вчиненої обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди потерпілій були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Також судом не враховано, що обвинувачений офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 , що не підтримала апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків
Згідно з ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційним судом встановлено, що при призначенні ОСОБА_6 покарання судом належним чином виконані вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність як пом`якшуючої обставини щире каяття так і наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; відомості про особу ОСОБА_6 , а саме те, що останній вину свою визнав, має на утримання двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій в зоні антитерористичної операції, нагороджений відзнакою, отримав захворювання, пов`язане з проходження військової служби, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, раніше не судимий, при цьому враховано і думку потерпілої ОСОБА_9 , яка є його племінницею та просила суд призначити останньому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, одночасно враховано і факт відшкодування шкоди, що в свою чергу підтвердила і сама потерпіла.

Взявши до уваги та належним чином оцінивши всі вищенаведені обставини у сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, та звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки з покладанням відповідних обов`язків.

Також слід зазначити, що судом першої інстанції належним чином обґрунтовано з урахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого можливість звільнення ОСОБА_6 від реального відбування покарання з призначення іспитового строку.

Апеляційний суд з правильністю вказаних висновків погоджується та вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи прокурора таких висновків не спростовують, оскільки наведені в його апеляційній скарзі обставини - тяжкість вчиненого злочину, факт перебування обвинуваченого під час його скоєння у стані алкогольного сп`яніння, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, - були відомі суду першої інстанції та дістали належну оцінку, з якою апеляційний суд погоджується та вважає, що вказані обставини у своїй сукупності не обґрунтовують необхідності призначення ОСОБА_11 більш суворого покарання, а саме пов`язаного з його реальним відбуттям.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишити без задоволення.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 рокущодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

.
Судді:

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4