Провадження № 1-кп/638/1128/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова об`єднане кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Черкаси, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України.
Представником цивільного позивача надано до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно, яке належить гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на праві приватної власності.

В судовому засіданні цивільний позивач клопотання підтримав.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, зазначаючи, що цивільним позивачем не надано даних про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями частини 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Представник цивільного позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, яке належить гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на праві приватної власності, при цьому не зазначає на яке саме майно слід накласти арешт та взагалі не надає жодних доказів наявності майна у відповідачів. Відповідних клопотань про витребування доказів цивільним позивачем не заявлялось.
Як роз`яснено в п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суддя не вбачає підстав та необхідності для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки не надано даних про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Не надано підтвердження того, що змінилися певні обставини, які обґрунтовують необхідність забезпечення позову, цивільний позивач та його представник не довели наявність підстав для забезпечення позову, не надали відповідні для цього докази, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Саме по собі припущення цивільного позивача про те, що протягом розгляду судового спору, нерухоме майно на яке заявник пропонує накласти арешт може вибути з володіння відповідачів, не може бути належним обґрунтуванням поданої заяви.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 128 КПК України, ст.ст.151 153 ЦПК України, суд,-

постановив:

Клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про забезпечення позову по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 04.12.2018 року о 12:00 годині.

Головуючий:суддя ОСОБА_1