Справа № 344/2301/19
Провадження № 1-кс/344/1376/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000031 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 червня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 внесеному до ЄРДР 05.06.2018 за фактом незаконного зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених паливно-мастильних матеріалів, що призвело до тяжких наслідків, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України.

Так, 11.02.2019 в ході проведення обшуку незаконної автозаправної станції на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.02.2019, яка розташована за адресою: вул. Грушевського, 65, м. Надвірна, Івано-Франківська область, виявлено та вилучено грошові кошти від діяльності пов`язаної з відпуском незаконно виготовлених паливно-мастильних матеріалів у загальній сумі 8150грн.

Відповідно до ст.237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В даному випадку грошові кошти від діяльності пов`язаної з відпуском незаконно виготовлених паливно-мастильних матеріалів у загальній сумі 8150 грн.: номіналом 500грн. - 3шт. в сумі 1500 грн.; номіналом 200грн. 19шт. в сумі 3800грн.; номіналом 100грн. 12 шт. в сумі 1200грн.; номіналом 50грн. 33 шт. в сумі 1650грн., які вилучено у ході обшуку, є предметом кримінального правопорушення, хоча ухвалою слідчого судді не було надано дозвіл на їх вилучення, однак останні зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В той же час, у відповідності до ст.96-1 КК України передбачено спеціальну конфіскацію майна, яке було використане як засоби чи знаряддя вчинення злочину, а також було предметом злочину, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених ККУ, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого статтею 204 КК України.

Згідно ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання, а також якщо вони були предметом злочину.

08.02.19 вилучені в ході обшуку АЗС грошові кошти в сумі 8150 грн., визнано речовим доказом.

Прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила клопотання задоволити.

Володілець (власник) майна в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що грошові кошти в сумі 8150 грн., які вилучені в ході проведення обшуку 08.02.2019 року АЗС є предметом кримінального правопорушення, хоча ухвалою слідчого судді не було надано дозвіл на їх вилучення, однак останні зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та постановою слідчого від 11.02.2019 року визнані речовими доказами.

Отже з метою повного, всебічного та неупередженого з`ясування всіх обставин кримінального провадження, а також прийняття законного і обґрунтованого рішення та досягнення завдань даного кримінального провадження вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на грошові кошти вилучені в ході обшуку 08.02.2019 автозаправної станції за адресою: вул. Грушевського, 65, м. Надвірна, Івано-Франківська область, а саме:

- грошові кошти у загальній сумі 8 150 грн. наступним номіналом: 500 грн. - 3 шт. в сумі 1 500 грн.; 200грн. 19 шт. в сумі 3 800 грн.; 100 грн. 12 шт. в сумі 1 200 грн.; 50 грн. 33 шт. в сумі 1 650 грн..

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1