Справа № 182/8358/18
Провадження № 1-кп/0182/362/2019
У Х В А Л А
Іменем України

04.04.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0003229 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 187 КК України -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження № 0003229 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність та чинити тиск на потерпілого та свідків.

Адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, зазначивши, що обвинувачений має сім`ю, яку він утримує, крім того, потерпілим надана заява в якій він не заперечував проти зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника і просив обрати йому домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 .

Вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання адвоката з наступних підстав.

За думкою суду обвинувачений, який обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, може переховуватись від суду.

Запобігання вказаному ризику без застосування запобіжного заходу неможливо.

Ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, справу «Харченко проти України», справу «Комарова проти України» в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Отже, враховуючи викладене, враховуючі думку потерпілого, враховуючи наявність постійного місця проживання обвинуваченого, а також недоведення стороною обвинувачення ризику тиску на потерпілого та свідків, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 331, 336 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого та захисника задовольнити, в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту без застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-заборонити йому залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;

-за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

-утриматись від спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню № 0003229
Встановити строк домашнього арешту до 04.06.2019 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Нікопольському міському відділу поліції ГУНП Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.

Нікопольському відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1