Провадження № 11-кп/4820/132/19
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника потерпілих ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 8 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за апеляційною скаргою прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який одружений, працює автослюсарем у ТОВ «Класт», має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Провадження в частині цивільного позову представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої злочином - закрито.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 4004 грн. 00 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Арешт на майно - автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito110 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 12.02.2018 року, та автомобіль марки «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_13 , накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 12.02.2018 року, після набрання вироком законної сили ухвалено скасувати.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_7 8 лютого 2018 року, близько 19 години 00 хвилин, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Vito 110 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, у зимовий період часу, за наявності опадів у вигляді зливового снігу, перевозив пасажирів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 Рухаючись по вул. Центральній в с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області на 286 км. + 400 м. ділянки автодороги М-12 Стрий-Кропивницький-Знам`янка, в сторону міста Вінниця з швидкістю близько 80-100 км/год, перевищив допустиму на даній ділянці автодороги швидкість руху у 50 км/год. Достовірно знаючи, що проїзна частина може бути слизькою, всупереч вимогам пунктів 1.3, 1.5 ч.1, 2.3 (б), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, на пологому повороті вищевказаної автодороги ліворуч не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, його завантаженість, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, через що не впорався з керуванням, допустив занос автомобіля та в стадії заносу виїхав на зустрічний напрямок руху, де здійснив зіткнення із автомобілем «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який рухався у зустрічному напрямку та у якому знаходилися пасажири ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_19 отримав тяжкі тілесні ушкодження, пасажир ОСОБА_9 також отримав тяжкі тілесні ушкодження, а також тілесні ушкодження середньої тяжкості, пасажири ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5 ч.1, 2.3 (б), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху зміст яких полягає в наступному:
п. 1.3 Учасник дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цих правил, а також бути взаємно ввічливими;
п. 1.5 ч. 1 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки;
п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися цим засобом у дорозі;
п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Порушення водієм ОСОБА_7 вищевказаних вимог правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - отриманням тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 ОСОБА_8 .

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

При цьому, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Обрана міра покарання суперечить загальним засадам призначення покарання.

Суд не вмотивував, чому до ОСОБА_7 не застосовано додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_8 , яка просила її задовольнити, потерпілого ОСОБА_9 , представника інших потерпілих ОСОБА_10 , обвинуваченого, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання (п.2 ч.1 ст. 420 КПК України).

Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України вид і розмір призначеного йому за ч. 2 ст. 286 КК України основного покарання та обґрунтованість застосування ст. ст. 75, 76 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин колегією суддів не перевіряються.

Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, а сам обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою провину у вчиненому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України.

Зазначеним діям суд дав правильну правову оцінку та вмотивовано кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції у вироку не навів достатніх підстав для не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. п. 1-4 цієї постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що судам при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 15 вказаної постанови, додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням, відповідного додаткового.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Факт порушення Правил дорожнього руху України вказує на істотну суспільну небезпечність дій водія ОСОБА_7 та недотримання останнім вимог у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху України.

Як слідує із змісту вироку, урахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який є тяжким та прийнявши до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність претензій з боку потерпілих, врахувавши досудову доповідь органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного основного покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою і виконанням покладених на нього обов`язків, що узгоджується з положеннями ст.ст. 75, 76 КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд залишив поза увагою конкретні обставини справи, за яких вказана дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України та наслідки, які настали в результаті протиправних дій обвинуваченого у виді заподіяння шести потерпілим тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, а саме: пасажирам ОСОБА_19 та ОСОБА_9 тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а пасажирам ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Окрім того, не враховано того, що потерпілій ОСОБА_8 повністю шкода відшкодована не була.

За таких обставин, суд безпідставно прийняв рішення про незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке передбачене в санкції ч. 2 ст. 286 КК України, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Враховуючи відсутність апеляційних скарг в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_7 8 лютого 2018 року, близько 19 години 00 хвилин, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Vito 110 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, у зимовий період часу, за наявності опадів у вигляді зливового снігу, перевозив пасажирів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 Рухаючись по вул. Центральній в с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області на 286 км. + 400 м. ділянки автодороги М-12 Стрий-Кропивницький-Знам`янка, в сторону міста Вінниця з швидкістю близько 80-100 км/год, перевищив допустиму на даній ділянці автодороги швидкість руху у 50 км/год. Достовірно знаючи, що проїзна частина може бути слизькою, всупереч вимогам пунктів 1.3, 1.5 ч.1, 2.3 (б), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, на пологому повороті вищевказаної автодороги ліворуч не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, його завантаженість, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, через що не впорався з керуванням, допустив занос автомобіля та в стадії заносу виїхав на зустрічний напрямок руху, де здійснив зіткнення із автомобілем «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який рухався у зустрічному напрямку та у якому знаходилися пасажири ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_19 та ОСОБА_9 отримали тяжкі тілесні ушкодження, пасажири ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 - тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5 ч.1, 2.3 (б), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_7 вищевказаних вимог правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - отриманням тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 ОСОБА_8 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційний суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є хоч і необережним, але тяжким, особу винного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, наявність пом`якшуючих обставин, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих обставин, а також враховує досудову доповідь органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення волі.

Крім того, колегія суддів враховує, що вказана дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення обвинуваченим ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, в результаті якої шість пасажирів отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати і відповідно до вимог, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання згідно з положеннями ст. 65 КК України в межах, установлених в санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування призначеного основного покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою і виконанням покладених на нього обов`язків, що узгоджується з положеннями ст.ст. 75, 76 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати та в цій частині ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3