Провадження № 1-кс/317/1473/2018
Справа № 317/3953/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши клопотання старшого слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування за № 0001494, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання старшого слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про арешт майна.
Клопотання мотивоване тим, що 27.11.2018 р. о 18:43 годині до Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невідомі особи знаходячись на відстані приблизно 100 метрів від повороту до с. Розумівка Запорізького району Запорізької області в сторону с. Біленьке Запорізького району Запорізької області намагаються викрасти чавунні труби колишнього водоводу приблизною вартістю 170 тис. грн. (ЖЄО 11333).
27.11.2018 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001494 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
28.11.2018 року проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої поблизу с. Розумівка Запорізького району Запорізької області, поблизу автошляху «Запоріжжя -Біленьке».
В ході проведеного слідчим СВ Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 огляду місця події встановлено, що вздовж автомобільної дороги м.Запоріжжя с.Біленьке, з правої сторони, на відстані приблизно 50 метрів від в`їзду в с. Розумівка Запорізького району Запорізької області, в напрямку с.Біленьке, на відстані близько 30 метрів від асфальтного покриття вказаної автомобільної дороги в полі вирито рів довжиною 280 м, глибиною приблизно 160-180 см. та завширшки приблизно 100-130 см. Вздовж рову, на дні простягається 2 металеві труби, діаметром 25-30 см., вкриті бітумним покриттям та частково присипані ґрунтом.
При цьому, в ході проведеного огляду місця події виявлено та вилучено екскаватор марки Liebherr, типу R912HDSL, серійний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, на гусеничному ходу, без знаків державної реєстрації.
Власник вказаного екскаватору на даний час не встановлений.
На переконання слідчого, вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містить на собі сліди кримінального правопорушення, а отже згідно ч. 2 ст. 167 КПК України може бути тимчасово вилученим, та згідно ст. 170 КПК України підлягає арешту.
В судовому засіданні заступник начальника слідчого відділення ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, містить на собі сліди кримінального правопорушення, а отже згідно ч. 2 ст. 167 КПК України може бути тимчасово вилученим, та згідно ст. 170 КПК України підлягає арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу ; можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя зазначає, що екскаватор марки Liebherr, типу R912HDSL, серійний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, на гусеничному ходу, без знаків державної реєстрації, є тимчасово вилученим майном. Підозра нікому не оголошувалася, навіть не встановлені особи, які ймовірно скоювали правопорушення. В клопотанні та в матеріалах до клопотання взагалі не обґрунтовано, чому слідчий та прокурор дійшли висновку про скоєння правопорушення. Слідчий та прокурор зазначили, що був знятий шар грунту, під яким були чавунні труби. Вказані труби не були вирізані, не були витягнуті на поверхню, не встановлено навіть, що саме цим екскаватором було знято шар грунту. Взагалі не доведено наявність правопорушення.
Жодного свідка скоєння правопорушення не встановлено, протоколи допитів осіб, що додані до клопотання. Свідчать про відсутність таких свідків.
Протоколи оглядів, що складені на місці події свідчать про те, що неуважно були складені слідчими, які виїжджали на місце, оскільки діаметр труб вказаний в кожному різний.
Власник вилученого майна не встановлений, а тому взагалі не зрозуміло у кого це майно вилучено, та за яких правових підстав це відбулося.
Речовим доказом вказане майно не визнавалося та не відомо де на час розгляду клопотання зберігається.
Окрім того в прохальній частині взагалі слідчим та прокурором не відображені всі необхідні відомості, для прийняття слідчим суддею рішення про арешт майна, що є прямим порушенням норм КПК України.

Керуючись ст.ст. 16, 21, 36, 40, 93, 98-100, 131, 132, 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1