Дата документу 02.04.2019 Справа № 335/9193/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/584/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/9193/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого, останнього разу вироком Апеляційного суду Запорізької області від 01.08.2017 на підставі ч.5 ст.71 КК України визначено остаточне покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі; 24.05.2018 звільнений з Оріхівської виправної колонії №88 по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишений у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 04.09.2018. На підставі ст.72 КК України, ОСОБА_7 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі, за періоди з 16.07.2018 по 18.07.2018 та з 04.09.2018 до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 16.07.2018, приблизно о 03.00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на сходинковому марші між другим і тертім поверхом у під`їзді №1 буд. АДРЕСА_2 , відкрито заволодів смартфоном Nomi 15032 EVO X2 DARK GREY вартістю 2599,00 грн., що знаходився у нагрудному кармані сорочки потерпілого ОСОБА_9 . Після чого продовжуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 зник з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим відкрито заволодів майном, яке належить потерпілому, чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.

В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 посилається на суворість вироку суду першої інстанції. Вважає, що судом не враховано позицію потерпілого (прохав строго не карати), відшкодування збитків. Просить пом`якшити покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинений злочин, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Той факт, що потерпілий не мав претензій до обвинуваченого, просив його суворо не карати, що збитки були відшкодовані, не дає підстав для призначення більш м`якого покарання, адже судом воно (покарання) було призначено в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.186 КК України.

При вирішенні питання про необхідність та достатність призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує також і досудову доповідь органу пробації щодо ОСОБА_7 , за висновком якої ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та рівень небезпеки для суспільства дуже високий, а тому виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Підстав для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України не вбачається.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4