пр. № 1-кп/759/1173/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0004913 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, неодруженого, студента 3-го курсу «Київського професійного ліцею будівництва та комунального господарства №19», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 14.12.2017р. Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185; ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3

законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

інші учасники: потерпілий ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
18.06.2018р. приблизно о 03.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, проводили дозвілля, здійснюючи прогулянку по Святошинському району міста Києва на автомобілі «HONDA CIVIC» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 - брату особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Через деякий час, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, запропонував ОСОБА_3 незаконно заволодіти автомобілем, на що останній погодився. Знаходячись неподалік будинку №3 корпус Б по вул. Олевській в м. Києві, помітили припаркований навпроти даного будинку автомобіль «ВАЗ-2105» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 та, яким вони домовилися незаконно заволодіти, вступивши тим самим між собою в попередню злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи погоджено з ОСОБА_3 , відкрив замок передніх лівих дверцят, проник до салону автомобіля «ВАЗ-2105» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Знаходячись в салоні вказаного автомобіля, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, таємно, незаконно, всупереч волі власника, керуючись корисливим мотивом, шляхом замкнення дротів проводки автомобіля «ВАЗ- 2105» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 та, знаходячись за кермом, запустив двигун автомобіля. В цей час, до салону автомобіля сів ОСОБА_3 , після цього особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розпочав рух зазначеного автомобіля і на ньому за попередньою змовою з ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втекли, отримавши змогу розпоряджатись викраденим автомобілем на власний розсуд.

Після чого, проїхавши незначну відстань, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зупинив автомобіль та вийшовши з салону автомобіля, пересів в автомобіль «HONDA CIVIC» д.н. НОМЕР_1 . В сою чергу, ОСОБА_3 , діючи погоджено з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, пересів за кермо автомобіля «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_2 та керуючи ним, цього ж дня, приблизно о 03.40год., скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд на припарковані автомобілі по вул. Клавдіївська, 40-Г в м. Києві. Після чого, з місця скоєння злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 30000грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, та показав, що ввечері 18.06.2018р. біля магазину «АТБ» зустрівся з своїми знайомими, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 (прізвища не знає). Разом вони вживали алкогольні напої 3 пляшки горілки. Після цього, ОСОБА_10 запропонував взяти автомобіль «Хонда», що належить його брату з метою покататися на ньому. Хто ще, крім нього, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 був в автомобілі він точно не пам`ятає. Через деякий час, покатавшись на автомобілі «Хонда», він з ОСОБА_15 помітили автомобіль «ВАЗ», який був припаркований. ОСОБА_16 сказав, що вміє відкривати такі автомобілі і запропонував йому покататися на ньому, на що він погодився. ОСОБА_13 відчинив двері автомобіля «ВАЗ» та завів двигун, як саме це робив він не бачив. Вони разом сіли в автомобіль «ВАЗ». ОСОБА_13 за кермом проїхав приблизно 300 метрів, потім вийшов з автомобіля та сів до автомобіля «Хонда». Він сів за кермо автомобіля «ВАЗ», проїхав на ньому та здійснив зіткнення з припаркованими автомобілями. Злякавшись скоєного, втік до лісу, де його забрав ОСОБА_10 , який їхав позаду на автомобілі «Хонда». У вчиненому щиро розкаюється, зробив для себе висновки, просить суворо не карати та не призначати йому покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 289 КК України вірна, оскільки він повторно, за попередньою змовою групою осіб, незаконно заволодів транспортним засобом.

При призначені покарання суд враховує фактичні обставини справи, роль обвинуваченого у вчиненні злочину, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів.

Крім того, суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, вчинив злочин у період іспитового строку, навчається та за місцем навчання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, стан його здоров`я, що підтверджується даними медичної документації. ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-психіатра, але відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №153 від 28.08.2018р. у період вчинення злочину міг усвідомлювати свої дії, керувати ними та не потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Також при призначенні покарання суд бере до уваги умови життя та виховання ОСОБА_3 , які встановлені у судовому засіданні та не суперечать інформації, викладеній у досудовій доповіді. Зокрема, ОСОБА_3 проживає у неповній сім`ї, разом з матір`ю, яка є особою з інвалідністю з дитинства, батько обвинуваченого помер у 2012 р. Обвинувачений має належні умови проживання, підробляє (зі слів). Мати ОСОБА_6 недостатньо приділяє уваги вихованню сина, внаслідок чого в оточенні обвинуваченого наявні антисоціальні особи, він періодично вживає алкоголь, палить, безвідповідально відноситься до навчання.

Відповідно до соціально-психологічної характеристики обвинуваченого з досудової доповіді, в якій представник сектору ювенальної пробації м. Києва на основі наявних матеріалів визначив ризик вчинення повторного правопорушення обвинуваченим, як середній.

Суд враховує і те, що завдана злочином шкода потерпілому не відшкодована, а потерпілий щодо призначення обвинуваченому покарання поклався на розсуд суду.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, а також вчинення злочину неповнолітнім. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння (а.с.61).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ст.102 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вчинення злочину неповнолітнім та щире каяття, з урахуванням особи винного, його критичного відношення до скоєного, умов проживання та виховання, суд визнає такими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та впливають на пом`якшення покарання і вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.289 КК України.
Відповідно до вимог ст.71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 невідбуту ним частину покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 14.12.2017р.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертизи частково у розмірі 715 грн.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід залишити без змін.
Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання по даному вироку частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 14.12.2017р. та остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбування покарання час затримання з 18.06.2018р. по 19.06.2018р.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити попередній - домашній арешт.
Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_6 процесуальні витрати частково у розмірі 715 (сімсот пятнадцять) грн. на користь держави.
Речові докази по справі автомобіль «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_3 залишити на зберіганні на майданчику тимчасового тримання.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, законному представнику обвинуваченого та прокурору.

Суддя ОСОБА_1