Провадження №1-кп/639/556/18
Справа №639/6258/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 09 жовтня 2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001890 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з не закінченою середньою освітою, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2018 о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу домоволодіння № 72 по вул. Москалівській м. Харкова, помітив раніше йому незнайому ОСОБА_7 , яка вийшла з трамваю, тримаючи в руці мобільний телефон «bravis Blade F241». Саме в той час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння мобільним телефоном, належним ОСОБА_7 , із застосуванням, в разі необхідності, насилля, яке не могло стати небезпечним для здоров`я останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 спочатку, наблизившись до нічого не підозрюючої про злочинність його наміру ОСОБА_8 , використовуючи фактор несподіванки, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка похилого віку, застосовуючи фізичну силу, здавив правою рукою зап`ястя правої руки ОСОБА_7 , в якій вона тримала мобільний телефон, спричинивши останній фізичний біль. Надалі ОСОБА_6 , бажаючи довести злочинний задум до кінця, діючи з корисливих мотивів, з метою законного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння після спричинення фізичного болю ОСОБА_7 , якого він завдав їй шляхом здавлювання зап`ястя правої руки, відкрито заволодів належним потерпілій мобільним телефоном «bravis Blade F241», вихопивши його з її правої руки. Таким чином, він виконав всі дії, які вважав за необхідне для відкритого заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої. Відразу після цього ОСОБА_6 , звернувши на свою користь мобільний телефон потерпілої ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд. В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 338 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 2865/18 від 24.10.2018.

Крім того, ОСОБА_6 09.10.2018 о 14 годині 30 хвилин, вийшов із трамвая маршруту № 7 на зупинці, розташованій неподалік від будівлі № 20 по вул. Конєва м. Харкова, де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_4 , яка також вийшла із вказаного трамваю, тримаючи в руці жіночу сумку. Саме в той час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння жіночою сумкою, належної ОСОБА_4 , з її вмістом, із застосуванням, в разі необхідності, насильства, яке не могло стати небезпечним для здоров`я останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , відчуваючи безкарність за вчинений того ж дня грабіж у відношенні ОСОБА_7 , наблизившись з заду до нічого не підозрюючої про злочинність його наміру ОСОБА_4 , використовуючи фактор несподіванки, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, силою схопився руками за жіночу сумку ОСОБА_4 , намагаючись вирвати її з рук останньої. У свою чергу ОСОБА_4 , оцінивши ситуацію, що склалася, протидіючі ОСОБА_6 , схопила руками та почала утримувати свою жіночу сумку, вартість якої в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, з її вмістом, а саме: мобільним телефоном «Meizu М5 note», вартістю 2076 грн. та грошовими коштами в сумі 1728 грн. При цьому ОСОБА_6 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, продовжував силою виривати жіночу сумку з її вмістом з рук ОСОБА_4 та, застосовуючи насильство, діючи умисно, силою декілька разів правою ногою наступив на ноги потерпілої, спричинивши тим самим їй фізичний біль. Таким чином, ОСОБА_6 , з причин, що не залежали від його волі, у зазначений вище період часу, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення до кінця злочину, спрямованого на відкрите заволодіння жіночою сумкою з грошовими коштами в сумі 1728 грн. та мобільним телефоном «Meizu М5 note», вартістю 2076 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №2864/18 від 24.10.2018. При цьому потерпіла ОСОБА_4 , захищаючи своє майно та грошові кошти, не дивлячись на спричинення їй фізичного болю ОСОБА_6 , змогла вчинити йому опір та продовжувала утримувати належну їй жіночу сумку в руках до приїзду працівників Управління патрульної поліції в Харківській області, які, діючи у відповідності до вимог Закону України «Про поліцію» затримали грабіжника на місці скоєння злочину та викликали СОГ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 336, 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованим йому злочинах визнав повністю, пояснив суду, що дійсно він, вчинив грабіжі відносно потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_4 при цьому детально вказав про механізм та спосіб вчинення злочину. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочинів, а також перелік викраденого майна та його вартість не оспорював.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні також підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_6 намагався вирвати з її рук сумку, в якій знаходились грошові кошти та мобільний телефон, проте потерпіла змогла вчинити нападнику опір та викликати поліцію, які в подальшому і затримали його, покарання обвинуваченому ОСОБА_4 просила обрати на розсуд суду, фактичні обставини справи вона також не оспорювала, будь-яких яких претензій до ОСОБА_6 немає.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої нею до суду заявою просила розглядати справу без її участі. На підтвердження наведеного вище, матеріали провадження містять повістки з відміткою отримання потерпілою судових повідомлень.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення. Щодо можливості розгляду справи без участі потерпілої ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували, такої думки дотримувався прокурор разом з потерпілою ОСОБА_4 .

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі, з`ясувавши правильність розуміння сторонами цих обставин.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої та за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, тобто незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно висновка судово-психіатричного експерта №814 від 29.10.2018 року страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю, відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, не працює, в силу ст.89 КК України не судимий, має постійне місце реєстрації.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєних злочинів, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_6 його відношення до скоєного злочину та вважає, що при встановленні остаточного покарання необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, а саме принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів необхідно обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Визначаючи покарання суд враховує, що воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання:

-за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 5 (п*яти) років позбавлення волі;

В силу ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 (п*яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 09 жовтня 2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 09.10.2018 року обвинуваченому ОСОБА_6 зарахувати в строк покарання строк увязнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього увязнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведену судову експертизу на загальну суму 300 грн.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.10.2018 на майно, яке було вилучено 09.10.2018 року під час обшуку гр. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , та визнано речовими доказами, а саме: мобільний телефон «Бравіс», імеі: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , сім картки «Київстар» НОМЕР_3 та «МТС» НОМЕР_4 повернути власнику ОСОБА_7 , чек «Харків-Пас» до «Ліхачове» на 09.10.2018 року час 12:10, ключ з биркою «№47» - знищити, як речі, які не мають цінності.

Речові докази, а саме: мобільний телефон «Meizu М5 note», в корпусі білого кольору, без пошкоджень, в справному та робочому стані, грошові кошти в суммі 1728 грн., купюрами номіналом 100 грн. - 9 шт., 200 грн. - 1 шт., 500 грн. 1 шт., 50 грн. 3 шт., 20 грн. 1шт., 1 грн. 3шт., сумку чорну жіночу, середнього розміру зі штучної шкіри, гаманець жіночий, розкладний, чорного кольору повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілій ОСОБА_4 , обвинуваченому та його захиснику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1