Справа № 299/2702/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/700/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2018 року, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Королево та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

з участю прокурора: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на три роки.

В порядку ст.ст. 75-76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання в частині основного покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації - Виноградівський районний відділ Філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області Міністерства Юстиції України; повідомляти уповноважений орган з питань пробації - Виноградівський районний відділ Філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області Міністерства Юстиції України про зміну місця проживання, роботи або навчання.

По кримінальному провадженню вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 10.06.2018., близько 03 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і в концентрації 2.8 % проміле, що відноситься до тяжкого ступеню алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21011», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в с. Веряця по вул. Карпатська Січ в напрямку смт. Королево, Виноградівського району, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.10, 2.3«б», 2.9 «а», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху Україна, якими передбачено:

п.1.10 ПДР - «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

п.2.3. ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.2.9 ПДР- водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

п.10.1 ПДР - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або ж безпеки іншим учасникам руху.

п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Тобто, водій ОСОБА_7 під час руху навпроти будинку № 35 вказаної вище вулиці, не врахував дорожньої обстановки та безпечної швидкості, внаслідок чого втратив керованість свого автомобіля та допустив виїзд свого автомобіля на зустрічну смугу руху та ліве узбіччя, де допустив зіткнення з залізним парканом ЗОШ -3 ступенів с. Веряця, Виноградівського району.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи пасажир автомобіля «ВАЗ» моделі «21011» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: важка закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню, дугоподібний перелом склепіння черепа з проходом на основу на рівні середньої черепне і ямки, перелом лобних кісток, перелом верхньої щелепи з травматичним зламом 4 зубів, закрита травма гортаноглотки, закритий поперечний перелом правої плечової кістки на рівні середньої третини зі зміщенням уламків, забійна рана середньої третини лівого плеча, забійно-рвана рана лівої гомілки.

Дані тілесні ушкодження по характеру та локалізації виникли одномоментно або в швидкій послідовності одне за одним від ударної травматичної дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, або в результаті співударянням з тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля та могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди, а тому, вищенаведені тілесні ушкодження є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, і по цій ознаці мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно пункту 2.1.1/а «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом № 6» МОЗ України від 17.01.1995, знаходиться в прямому причинному зв`язку та вкладаються в час події.

Невиконання водієм ОСОБА_7 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться і прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, отриманням пасажиром автомобіля «ВАЗ» моделі «21011» державний реєстраційні й номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

На вирок суду першої інстанції прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2018 року в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок залишити без змін. На виконання вимог п.5 ч.1 ст. 396 КПК України, просить суд оглянути характеризуючи відносно обвинуваченого, висновки судово-медичних експертиз щодо потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та висновок про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 . Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій не оспорюється. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через м`якість призначеного обвинуваченому покарання, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що при винесенні вироку відносно ОСОБА_7 суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 65 КК України, не в повній мірі врахував особу правопорушника, обставини скоєння ДТП. Судом першої інстанції при постановленні вироку також не взято до уваги, що в крові обвинуваченого виявлено етиловий спирт в концентрації 2,8 %о проміле, тобто на момент ДТП ОСОБА_7 перебував у стані тяжкого ступеня алкогольного сп`яніння, що знижувало його увагу і швидкість реакції до дорожньої обстановки та інших учасників руху, сприяло зухвалій поведінці на дорозі, невиправданій самовпевненості та переоцінці власних можливостей.

Вказує, що з врахуванням наведеного, звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням не відповідає вимогам ст. 65 КК України, і є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 , пояснення потерпілого ОСОБА_10 , які просили оскаржений вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи.

В суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав пояснення, які відповідають обставинам, викладеним у обвинуваченні, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду, і такі ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, тобто дотримався вимог, визначених ст. 349 КПК України.

Також правильним є висновок суду, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, заподіявши тяжке тілесне ушкодження.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не допустив неправильне застосування кримінального закону, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, врахував обставини вчиненого злочину, зокрема, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується лише позитивної сторони, як такий, що має авторитет серед односельців, трудолюбивий і врівноважений, скарг на його поведінку не поступало.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_7 обставинами судом визнано щире каяття, відшкодування на досудовому слідстві потерпілому його матеріальні витрати та моральні страждання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом визнано вчинення ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом першої інстанції також досліджено досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, надану Виноградівським районним відділом Філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області щодо обвинуваченого ОСОБА_7 №39/3/4/614 від 10.10.2018р. в якій зазначено, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, а отже виконання покарання в громаді можливе за умови здійснення за ним нагляду, застосування соціально-виховних заходів та проведення профілактичної роботи по місцю проживання, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

В зв`язку з наведеними обставинами, колегія суддів вважає, що призначене судом ОСОБА_7 покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на три роки та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання в частині основного покарання в порядку ст.ст. 75-76 КК України, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки, є необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

З врахуванням наведеного, посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що вирок суду підлягає скасуванню через м`якість призначеного обвинуваченому покарання, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає таким, що не містять правових підстав для їх задоволення.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що при постановленні вироку відносно ОСОБА_7 суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 65 КК України, не в повній мірі врахував особу правопорушника, обставини скоєння ДТП, не взяв до уваги, що на момент ДТП ОСОБА_7 перебував у стані тяжкого ступеня алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, призначаючи покарання належним чином врахував особу обвинуваченого та дослідив досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, надану Виноградівським районним відділом Філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , та визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, колегією суддів враховується і те, що на спростування обставин досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, прокурором не надано жодного доказу і такій в апеляційній скарзі не надано жодної оцінки.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду

Керуючись ст.376, п.1 ч.1 ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення. Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4