Дата документу 04.01.2019 Справа № 554/57/19
Провадження № 1-кс/554/619/2019
У Х В А Л А

Іменем України

04 січня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003331 від 10.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, а саме: мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 4 А», імей: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі золотистого кольору.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що у провадженні СВ Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003331 від 10.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 09.10.2018 року, близько 11.12 години ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «Стиль Д» «Простор» за адресою: м.Полтава, вул. 23 Вересня, 13, діючи повторно з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з підсобного приміщення, яке знаходиться в магазині мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4 A», імей: НОМЕР_1 , вартістю 3000 гривень (зі слів потерпілого), спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 3000 грн. З викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

03.01.2018 року під час огляду в приміщенні ЖД вокзалу, по вул.Вокзальна, 1, в м.Дніпрі громадянин, який представився ОСОБА_6 добровільно в присутності понятих видав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4 А», імей: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в корпусі золотистого кольору.

На підставі наведеного, слідчий просить задовольнити клопотання та накласти арешт на вилучене майно.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились. Слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотанні підтримав, просив задовольнити.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання слідчого, дослідивши надані докази, встановив таке.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Судом установлено, що у провадженні Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003331 від 10.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Як вбачається з клопотання, 09.10.2018 року, близько 11.12 години ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «Стиль Д» «Простор» за адресою: м.Полтава, вул.23 Вересня, 13, діючи повторно з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з підсобного приміщення, яке знаходиться в магазині мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4 A», імей: НОМЕР_1 , вартістю 3000 гривень (зі слів потерпілого), спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 3000 грн., та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

03.01.2019 року під час проведення огляду ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 4 А» імей: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі золотистого кольору.

Слідчим доведено, що вищевказане майно, що було вилучене під час проведення огляду 03.01.2019 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є об`єктом кримінально протиправних дій та доказом злочину, та наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Постановою слідчого від 03.01.2019 року вилучене майно, а саме: «XiaomiRedmi 4 А» імей: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі золотистого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003331.

Суд вважає, що вилучене майно підлягає арешту, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Таким чином, суд вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003331 від 10.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 03.01.2019 року під час огляду у ОСОБА_6 речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4 А» імей: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі золотистого кольору із забороною відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законноїсили, але не зупиняєїївиконання, крімвипадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1