Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/3/2019 Справа №641/66/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2019 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666 від 23.06.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого керівником групи в ТОВ «М ТЕХНОЛОГИЯ», має на утриманні двох малолітніх синів: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, 22 червня 2018 року, приблизно о 09 годині 20 хвилин керував технічно справним автомобілем «Опель Кадет» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по пр. Гагаріна у м. Харкові зі сторони вул. Литовської в напрямку вул. Зернова, зі швидкістю 50 км/год..

Під час руху по вказаному проспекту, в районі перехрестя з просп. Героїв Сталінграду, ОСОБА_4 , діючи необережно, проявив необачність та при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_9 , яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

- п.12.3 «Уразі виникнення небезпеки для руху/або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об 'їзду перешкоди»
та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїжджу частину з права на ліво відносно руху його автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-17/229-Ат/18 від 02.08.2018, отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, у виді: закритого перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки і в причинному зв`язку зі смертю не знаходиться.

Відповідно до висновку судової автотехнічої експертизи: № 1339/18 від 26.12.2018 у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Опель Кадет» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог ті. 12.3 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Опель Кадет» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці в діях водія «Опель Кадет» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Вказані дії ОСОБА_4 , органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав, про скоєне показав, як вказано вище та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з його примиренням з потерпілим ОСОБА_6 , оскільки суму матеріальної та моральної шкоди ним відшкодовано в повному обсязі.

Потерпілий також подав суду відповідне клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з його примиренням з обвинуваченим ОСОБА_4 , який в повному обсязі відшкодував шкоду. Жодних претензій морального та матеріального характеру потерпілий до обвинуваченого не має.

В судовому засіданні потерпілий клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого та потерпілого про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі на підставі ст. 46 КК України не заперечував.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Статтею 46 КК України, передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Разом з тим, в обвинувальному акті встановлено що потерпіла ОСОБА_10 , якій безпосередньо заподіяно шкоду від злочину померла.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року при розгляді справи № 439/397/17, виклала правову позицію щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим.

Так, у пунктах 31-36 даної постанови Велика Палата ВС зазначила:

«Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.
З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.
Право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.
Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
Потерпілий у кримінальному процесі має власні процесуальні права, проте він не наділяється правом примирюватися чи не примирюватися з винним замість безпосередньої жертви кримінального правопорушення, якій заподіяно смерть, під час вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.
Протилежний підхід означав би, що до близьких осіб потерпілого, який помер, та які були визнані потерпілими у кримінальному провадженні, переходять не лише права потерпілого, але і його воля (волевиявлення), що є неправильним, оскільки суперечить змісту як закону України про кримінальну відповідальність, так і змісту кримінального процесуального закону.»
Таким чином, суд, враховуючи зазначену правову позицію, вважає що клопотання обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку з їх примиренням, задоволенню не підлягає, оскільки якщо потерпілої ОСОБА_10 (жертви кримінального правопорушення) фізично немає, навіть не з причин вчиненого щодо неї злочину, то ніхто інший не може висловити її волю щодо прощення винного.
Керуючись ст. 46 КК України, ст. 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1