Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

21 січня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 05.01.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України за контрактом гранатометника в/ч НОМЕР_1 , не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного за ч.4 ст.296 КК України у кримінальному провадженні №0000011, з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника- адвоката ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 05 січня 2019 року задоволено клопотання начальника СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджено із прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_7 та застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів, строк дії запобіжного заходу до 03 березня 2019 року.

Одночасно визначено розмір застави у межах 50 прожиткових мінімумів, що становить 96050 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною чи юридичною особою.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, 02 січня 2019 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , являючись гранатометником військової частини НОМЕР_1 та перебуваючи на АДРЕСА_2 , внаслідок раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час якої, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, дістав із кишені корпус гранати Ф-1 з маркувальними позначеннями «Т», «1078-70», почав погрожувати застосуванням бойового припасу, тобто застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень та кинув його на землю біля зазначених вище осіб, тим самим створив ситуацію реальної загрози спричинення шкоди життю та здоров`ю людей. Далі, отримавши зауваження від ОСОБА_9 , ОСОБА_5 підняв із землі корпус гранати, положив її до кишені та пішов в невідомому напрямку, після чого був виявлений працівниками поліції в с. Рокитне Рокитнівського району Рівненської області та доставлений до Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області.

02.01.2019 року о 23 год. 05 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

03.02.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України -хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить змінити ухвалу Рокитнівського районного суду від 05.01.2019 року та ухвалити нову, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Вказує, що слідчий суддя в ухвалі не навів жодних доказів, на підставі яких він дійшов до висновків щодо обґрунтованості підозри та існування ризиків. Зазначає. Що слідчим суддею не було наведено та належним чином не обґрунтовано чому інший запобіжний захід не може запобігти виконанню кримінального судочинства.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, доводи прокурора, який просить ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Із клопотання та долучених до нього додатків матеріалів справи вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Разом з тим, на думку колегії суддів, в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, нагороджений грамотою за відвагу, згідно наказу із спецчастини був відправлений у відпустку на медичну реабілітацію.

За таких обставин колегія суддів вважає, що процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_5 може бути дотримана із застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

При цьому, згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду на визначений час; не відлучатись із с. Рокитне, Рокитнівського району, Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі наведеного, керуючись ст.376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 05.01.2019 року про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за місцем його проживання по АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду на визначений час; не відлучатись із с. Рокитне, Рокитнівського району, Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками даного кримінального провадження.

Строк дії ухвали та термін дії визначених обов`язків встановити до 03 березня 2019 року.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3