Справа № 572/240/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілої особи ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження № 1кп-171/17 0001442) про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Люблінець та жителя АДРЕСА_1 (зареєстрованого у АДРЕСА_2 ), українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, працюючого автослюсарем ТОВ «Негабарит», раніше не судимого,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_5 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та однією невстановленою в ході досудового розслідування особою, 8 листопада 2016 року приблизно о 14 годині 40 хвилин, із корисливих мотивів, перебуваючи на території ДМП «Водозабір», що знаходиться у комунальній власності територіальної громади м.Сарни та розташована по АДРЕСА_6 , куди дістались шляхом вільного доступу, умисно, таємно, здійснили вилучення за допомогою розкопування грунту та демонтажу з ділянки мережі водогону Сарненської міської ради частини чавунної труби вагою 790 кг., вартістю 4 грн. 10 коп. за 1 кг. брухту чорного металу на загальну суму 3 239 грн., яку мали намір таємно, умисно викрасти.

Однак, обвинувачені не змогли вчинити усіх дій, які вважали необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як на місці вчинення злочину були виявлені працівниками поліції, що завадили діям обвинувачених.

Своїми діями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вчинили злочин, передбачений ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Допитані в суді обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вину у скоєнні інкримінованого злочину не визнали в повному обсязі, ОСОБА_6 вину у вчинені інкримінованого злочину визнав частково.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 відмовився від дачі показів на підставі ст.63 Конституції України.

Обвинувачений ОСОБА_5 показав, що дійсно в один із днів листопада 2016 року до нього зателефонував знайомий на прізвище ОСОБА_14 та запропонував заробити грошових коштів. Обвинувачений підтвердив, що він спільно з іншими обвинуваченими дійсно розкопав частину чавунної труби, під чого обвинувачені були виявлені працівниками поліції. Обвинувачений пояснив, що вину в інкримінованому злочині не визнає, оскільки вважав, що водогін, який був ними розкопаний не функціонує, через що є безхазяйним.

Аналогічні покази доли обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , додавши, що ОСОБА_8 опинився на місці події на пропозицію ОСОБА_7 .

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, які, відповідно до ст.ст.85, 86 КПК України, визнаються судом належними та допустимими, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинувачених у вчинені вказаного злочину.

В ході огляду місця події ділянки асфальтованої дороги неподалік м.Сарни Рівненської області, виявлено свіжо розкопану траншею довжиною приблизно 6 метрів, шириною 3 метри, глибиною до 2 метрів, поруч із якою виявлені 4 лопати, сокиру, кувалду та частини чавунної труби. Огляд місця події проводився у присутності обвинувачених : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.к.п.20-23).

Допитаний судом свідок ОСОБА_15 показав, що 8 листопада 2016 року він спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 виїхали до території ДМП «Водозабір», де виявили п`ятьох осіб, серед яких були обвинувачені, що розкопували мережу водогону та діставали частину чавунної труби. Під час прибуття працівників поліції на територію підприємства обвинувачені діяли спільно деякі здійснювали розкопування мережі, деякі із обвинувачених вилучали частини труби. Зі слів свідка вилучена частина водогону була зважена, під час чого була встановлена вага вилученої частини, яка становила біля 800 кг.

Аналогічні покази дали в суді свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , додавши, що частина водогону біля якої були виявлені обвинувачені була свіжо розкопана.

Під час огляду та зважування виявлених в ході огляду місця події частин чавунної труби з`ясовано, що вага вказаних частин складає 2930 кг. з врахуванням ваги автомобіля, що становить 2140 кг., на якому проводилось зважування (тобто, 790 кг.) (а.к.п.37-39).

Допитаний судом представник потерпілої особи ОСОБА_9 показав, що на даний момент майно ДМП «Водозабір» перебуває у комунальній власності міста Сарни. Чавунні труби для транспортування води належать до майна ДМП «Водозабір». Потерпілий показав, що були непоодиноки випадки розкрадання майна ДМП невідомими особами, з приводу чого Сарненська міська рада зверталась до поліції, а тому до вказаного комплексу час від часу навідуються працівники поліції та об`єднання «Районна варта».

Під час судового провадження захисник заперечував факт заподіяння Сарненській міській раді, яка визнана потерпілою особою у даному кримінальному провадженні, будь-якої шкоди внаслідок дій обвинувачених. В обґрунтування такої позиції сторона захисту посилалась на ті обставини, що майно ДМП «Водозабір» є власністю Міністерства аграрної політики та продовольства України.

З цього приводу судом за клопотанням сторони захисту допитаний свідок ОСОБА_18 , який показав, що у 2011 році був виконуючим обов`язки директора ДМП «Водозабір» та пояснив, що вказане підприємство є власністю Міністерства аграрної політики та продовольства України. Свідок підтвердив, що з приводу майна підприємства існує спір між державними структурами, крім цього, зі слів ОСОБА_18 документація підприємства не зберіглась, майно також було вивезено невідомими особами.

На підтвердження показів свідка стороною захисту надані відповідні докази, які досліджені судом, а саме : повідомлення Сарненської місцевої прокуратури від 29 вересня 2016 року, повідомлення Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22 серпня 2016 року, а також повідомлення Сарненської міської ради від 16 листопада 2016 року, надані на адвокатські запити захисника, відповідно до яких наказом міністерства від 27 липня 2012 року було прийнято рішення про припинення діяльності ДМП «Водозабір». В ході ліквідаційної процедури об`єкти інженерної інфраструктури, пов`язані із постачанням споживачам води, передані до комунальної власності територіальної громади м.Сарни, про що були підписані акти приймання-передачі від 16 грудня 2013 року.

Судом не приймаються до уваги заперечення сторони захисту та надані вказаною стороною з цього приводу докази, оскільки документально доведено, що майно ДМП «Водозабір» прийнято на баланс Сарненської міської ради, правомірність такої передачі не є предметом розгляду даного провадження і має бути встановлено в межах інших проваджень, на які посилалась під час судового провадження сторона захисту.

Крім цього, із наданих стороною обвинувачення рішення Сарненської міської ради №1092 від 5 липня 2013 року та актом приймання-передачі від 16 грудня 2013 року вказаною радою була надана згода на прийняття у комунальну власність територіальної громади м.Сарни цілісного майнового комплексу ДМП «Водозабір» та прийнято вказане майно

Таким чином, судом встановлено, що балансоутримувачем майна ДМП, в тому числі, і мережі, з якої обвинуваченими була вилучена частина труби, на даний час є Сарненська міська рада, а тому в даному випадку, під час досудового розслідування вказана особа визнана потерпілою особою відповідно до вимог ст.55 КПК України.

Вартість частини викраденої труби встановлена із довідки, наданої стороною обвинувачення, відповідно до якої вартість одного кілограму чорного металу становить 4 грн. 10 коп. (а.к.п.104).

Судом приймається вказана довідка як належний та допустимий доказ, всупереч думці сторони захисту щодо того, що вартість майна має бути визначена виключно висновком експерта, оскільки як вбачається із фото таблиці, долученої до протоколу огляду місця події, в ході демонтажу частина водогону обвинуваченими була розбита на дрібні частини і на момент вилучення становила брухт металу.

Одночасно судом визнається неналежним доказом наданий стороною обвинувачення протокол огляду мобільного телефону марку «NOKIA», оскільки вказаний доказ не підтверджує та не спростовує у даному провадженні жодних обставин (а.к.п.25-26).

Стороною захисту було вказано на відсутність в діях обвинувачених складу злочину, що їм інкримінується, оскільки вони, на думку сторони захисту, помилялись в неправомірності своїх дій, вважаючи, що водогін є безхазяйним, а також будучи введеними в оману ОСОБА_14 , який впевнив їх у тому, що отримав дозвіл на проведення відповідних робіт і залучив їх як працівників для виконання виключно робіт з розкопування мережі. Крім цього, захист зазначає, що обвинувачені не діяли за попередньою змовою, оскільки не домовлялись про спільне викрадення майна.

Суд вважає таку позицію сторони захисту надуманою, оскільки під час судового провадження обвинувачені не заперечували, що діяли спільно на пропозицію ОСОБА_14 , крім цього, усі обвинувачені визнали, що особисто не отримували дозволу власника майна на його вилучення, жодних трудових договорів на проведення робіт не укладали.

Вказані обставини підтверджуються даними отриманими під час проведених із обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_6 слідчих експериментів, в ході яких обвинувачені детально на місці продемонстрували за яких обставин вони спільно з іншими обвинуваченими вилучили із мережі водогону частину труби (а.к.п.116-121, 156-163).

Крім цього, сторона захисту посилається на хибність кваліфікації дій обвинувачених, оскільки вони не є виконавцями злочину, а лише є посібниками, так як умисел на заволодіння майном був саме у ОСОБА_14 , який запропонував вилучити із мережі частину водогону.

Суд також не може погодитись із вказаними запереченнями сторони захисту, оскільки відповідно до ч.5 ст.27 КК України - пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину. Тобто, пособником є особа, яка лише сприяла виконавцеві у вчиненні ним злочину. В даному ж випадку обвинувачені виконували об`єктивну сторону злочину, маючи умисел на незаконне власне збагачення, а тому саме вони є безпосередніми виконавцями злочину.

З огляду на досліджені докази, суд вважає доведеною винність обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

По місцю проживання Сарненською міською радою обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 характеризуються посередньо, як особи, скарг на яких не надходило та які участі в громадському житті міста не приймають.

ОСОБА_5 по місцю навчання характеризується посередньо.

Відповідно до акту амбулаторної судово-наркологічної експертизи №178 від 22 листопада 2016 року та акту амбулаторної судово-наркологічної експертизи №179 від 22 листопада 2016 року як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 страждають активною алкогольною залежністю (хронічний алкоголізм) із утриманням від вживання алкоголю і не потребують примусового лікування з цього приводу (а.к.п.135-137. 151-153).

Обставин, які б пом`якшували покарання усіх обвинувачених, відповідно до ст.66 КК України, в ході судового провадження не встановлено.

Також, в ході як досудового, так і судового провадження не встановлено відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинувачених.

Суд, враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість вчиненого злочину, посередні характеристики щодо обвинувачених, відсутність обставин, які б пом`якшували покарання, вважає, що слід призначити усім обвинуваченим покарання в межах санкції частини статті КК України, за якою їх притягнуто до відповідальності у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи дані про особу винних ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які вперше притягуються до кримінальної відповідальності та відсутність обставин, що обтяжують їх покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, що буде необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_10 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_11 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_12 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_19 визначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року - у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_19 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_20