КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1157/18
Провадження № 1-кп/534/166/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000758 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Келеберда Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

27 липня 2018 року о 12 год. 45 хв., перебуваючи у приміщенні закладу «Української національної лотереї», розташованої по просп. Героїв Дніпра, 54 в м. Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та мети, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав ручний будівельний молоток, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, а також тактичну сумки, вартістю 400 грн., в якій знаходилися мобільний телефон марки «Asus», моделі ZB450KL, вартістю 1530 грн., флеш карта Transcend 4 Gb MicroSD HC, вартістю 112,50 грн., грошові кошти в сумі 4850 грн., належні ОСОБА_4 .

Викрадений майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди загальною сумою 6892,50 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом викрадення чужого майна. Об`єм викраденого майна та його вартість не заперечував. У вчиненому розкаявся.

Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за її відсутності, питання про призначення покарання залишила на розсуд суду. Згідно із приєднаною до матеріалів справи заявою ОСОБА_4 (а.с.103), остання майнових претензій до обвинуваченого не має, заподіяна кримінальним правопорушенням шкода відшкодована потерпілій у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , думку прокурора та потерпілої, думку обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності. Його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться на обліку в Кременчуцькому об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком, є ветераном праці, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (а.с.97-109).

Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_6 визначено середній рівень ризику вчинення повторного злочину та середній ризик небезпеки для суспільства (а.с.85-86).

Разом із тим, як вбачається із змісту цієї доповіді, обвинувачений має позитивні соціально-психологічні характеристики, є ветераном праці, має місці соціальні зв`язки, законне джерело доходу у вигляді пенсійних виплат. При цьому джерелами інформації для доповіді зазначено відомості про відсутність судимості у обвинуваченого, характеристика за місцем проживання про відсутність на нього скарг та ухвала суду про необхідність підготовки досудової доповіді, яка, до речі, не містить будь-якої інформації, що характеризує особу обвинуваченого. Оцінки небезпеки обвинуваченого суспільству органом пробації взагалі не надано.
З огляду на викладене та враховуючи, що оцінки ризиків належно органом пробації не вмотивовані, суд не приймає викладені в ній негативні для обвинуваченого висновки уповноваженої особи органу пробації при прийнятті судового рішення про міру покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.185 КК України, а саме п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті суд не знаходить.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстави застосування такого заходу забезпечення до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази у справі:

-оптичний диск з відеозаписами з камер відео-спостереження (а.с.92) та квитанцію про ремонт телефону (а.с.93) - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000758;

-мобільний телефон марки «ASUS» та флеш карту до нього - залишити потерпілій ОСОБА_4 як їй належні (а.с.90-91).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку обвинувачений та захисник мають право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1