26.03.2019 Єдиний унікальний номер 205/2674/17
Провадження №1кп/205/61/19
Єд.унік.№205/2674/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000133 від 10 квітня 2017 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, раніше не судимого, працюючого: водієм ПП «Транслогістик», проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого, працюючого: оцинковником ПРАТ «Дніпрометиз», проживаючого в АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 08 квітня 2017 року, близько 18 години, переходив через міст, який проходить через залізничні колії ст.Діївка РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», з лівої сторони від перехрестя вул.Ю.Кондратюка та вул.Гайдамацької, в м.Дніпро, де побачив не до кінця зачинену кришку люку та заглянувши туди, побачив кабель марки ТПП 100*2*0,4, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 , 09 квітня 2017 року запропонував обвинуваченому ОСОБА_5 вчинити крадіжку зазначеного вище кабелю, на що останній надав свою згоду, таким чином обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вступили між собою в попередню змову на таємне викрадення чужого майна, яке належить структурному підрозділу «Дніпровська дистанція сигналізації та зв`язку» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 10 квітня 2017 року, близько 04 години 30 хвилин, діючи за попередньою змовою, взявши з собою заготовлений інструмент: молоток, трубний ключ, ліхтар та шпатель, пройшовши вздовж залізничної колії ст.Діївка РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», прибули до люку, який розташований на перехресті вул.Ю.Кондратюка та вул.Гайдамацької, в м.Дніпро, де переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, згідно з розподіленими ролями: обвинувачений ОСОБА_4 , за допомогою шпателя та молотка зняв та поклав в сторону люк, після чого взяв в руки кабель марки ТПП 100*2*0,4 та став його тягнути з колодязя вгору, в той час як обвинувачений ОСОБА_5 перебував поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою. Витягнувши 50 м. кабелю марки ТПП 100*2*0,4, вартістю 2 582 грн.50 коп., який належить структурному підрозділу «Дніпровська дистанція сигналізації та зв`язку» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перерізали його на дві частини, скрутили у дві бухти та направились вздовж залізничної колії, таким чином намагались таємно викрасти зазначене вище майно, однак не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежать від їх волі, оскільки були зупинені співробітниками воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Допитані в якості обвинувачених, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, щиро розкаялися та підтвердили суду, що дійсно вони, при вказаних у обвинувальному акті обставинах, у вказаних місці та час, за попередньою змовою, намагалися таємно викрасти майно, яке належить структурному підрозділу «Дніпровська дистанція сигналізації та зв`язку» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а саме: 50 м. кабелю марки ТПП 100*2*0,4, вартістю 2582,50 грн., однак були затримані працівниками воєнізованої охорони.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинувачених.
Таким чином, допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинувачених, які раніше не судимі, характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебувають, працюють. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , передбачених до ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченими, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З огляду на зазначене, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , щирого каяття останніх та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинувачених положень ст.75 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вчинив злочин середньої тяжкості до набрання законної сили ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, у зв`язку з чим підпадає під дію ст.1 п «В» зазначеного Закону. Таким чином, враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», суд вважає за необхідне від призначеного покарання обвинуваченого звільнити.
На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 398 грн.48 коп.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.1 п. «В» Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - не обирати.

Стягнути, солідарно, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №14/12.1/423 від 24 квітня 2017 року в розмірі 398 гривень 48 копійок.

Речові докази:

-дві бухти кабелю марки ТПП 100*2*0,4, довжиною 50 метрів залишити за належністю у заступника ШЧ СП «Дніпровська дистанція сигналізації та зв`язку» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» - ОСОБА_11 ;

-поліетиленовий пакет в середині якого знаходиться рюкзак темно синього кольору з молотком, ліхтарем, трубним ключем та шпателем, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Дніпровського ВП ГУНП у Дніпропетровській області - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апелляционного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1