Справа № 484/2901/18
Провадження: № 1-кп/484/65/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2019р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001153 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, який дітей не має, не працює, має інвалідність ІІІ групи, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:

12.05.2018р. о 16:00год ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною за місцем проживання в будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . під час розпивання спиртних напоїв на ґрунті того, що ОСОБА_5 всіляко намагалась обмежити у вживанні горілки свого чоловка ОСОБА_3 , між ними виникла сварка, під час якої у обвинуваченого виник намір на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині. Виконуючи задумане ОСОБА_3 під час сварки з дружиною, яка перебувала напроти ОСОБА_3 біля кухонного столу, правою рукою з кухонного столу взяв кухонний ніж і діючи умисно наніс один удар лезом ножа в ліву частину живота ОСОБА_5 , яка від отриманого удару ножем, стікаючим кров`ю лягла на ліжко. Таким чином ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесне ушкодження у виді проникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки з ушкодженням сигмовидної кишки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Обвинувачений у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, вказуючи, що дійсно він наніс ножем удар свої дружині, спричинивши тим самим їй тяжке тілесне ушкодження, але умисел на завдання таких тілесних ушкоджень у нього був відсутній. Таке тілесне ушкодження він наніс з необережності. При цьому він пояснив, що 12.05.2018р. по обіді він із знайомим приїхали з рибалки та він пішов до себе до дому. Дружина приготувала обід, сіли за стіл, випили горілки. Він випив небагато. Сварки між ним та дружиною не було. До них прийшла знайома на ім`я ОСОБА_7 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. За столом потерпіла сиділа поряд з ним в лівого боку, ОСОБА_7 напроти через стіл. ОСОБА_7 стала висловлюватись на його адресу нецензурними словами. Це його обурило. Він хотів чимось запустити у ОСОБА_8 , тому схопив правою рукою якусь річ зі столу, щоб кинути її у ОСОБА_8 . Інна лежачі на ліжку накрилась з головою ковдрою. В цей час потерпіла також встала, намагаючись заспокоїти його та повернула його лівою рукою за праве плече до себе, тому по інерції його рука пішла у перед. В цей час вони знаходились навпроти один одного. На столі були різні предмети: сковорода, склянки, столові прибори. Він не дивився, що взяв зі столу. Також він не відчув, що саме він схопив. Силу він не застосовував. Після чого він побачив, що в його руці ніж, який в крові. Він зрозумів, що завдав дружині удар ножем. ОСОБА_5 лягла на ліжко та сказала, що у неї знизу йде кров. Він одразу став надавати їй допомогу, зняв з неї штани, підставив миску, зателефонував у «швидку допомогу» та у поліцію. Ніж був невеликий, лезо довжиною приблизно до 10см. Під час цих події ОСОБА_7 накрилась ковдрою та спала на ліжку п`яна, чи бачила вона, що сталось, він не знає. Він дочекався «швидку допомогу». Коли медпрацівники забрали дружину в лікарню, він зі стресу випив ще горілки. Коли приїхала поліція він вже був п`яний.

Захисник просила виправдати обвинуваченого, оскільки його винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення не доведена.

Потерпіла пояснила, що 12.05.2018р. її чоловік повернувся з рибалки випивши та вони сіли обідати, випили трохи горілки. За столом сиділи вона та поруч з нею з правого боку обвинувачений. Сварки між ними не було. Також до них прийшла знайома на ім`я ОСОБА_7 , яка була у стані алкогольного сп`яніння. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 виникла сварка. Вона намагалась заспокоїти їх, але на її спроби вони не реагували. Обвинувачений перебував у збудженому стані. На столі знаходились сковорідка з рибою, виделки та невеликий ніж, яким вона перед цим розрізала рибу. Поряд з обвинуваченим на столі також була склянка, в яку він періодично наливав горілку та пив. Обвинувачений піднявся, сказав, що зараз викине ОСОБА_8 з будинку, та намагався вийти із-за столу, розвернувшись від неї. Вона також піднялась та, намагаючись заспокоїти, взяла його правою рукою за праве плече ззаду, а лавою рукою за ліве та різко розвернула його до себе. Таким чином вони опинились напроти один одного обличчям. Все відбулось дуже швидко. Удару вона спочатку не відчула. Болю спочатку не було. Потім вона відчула сильний біль внизу живота та, що з неї йде кров, та про це сказала чоловікові. Він її роздягнув, поставив миску, викликав «швидку допомогу» та поліцію. Вважає, що чоловік завдав їй удар з необережності. Просила не позбавляти його волі. Також потерпіла пояснила, що до цього випадку обвинувачений вживав спиртні напої та у стані алкогольного сп`яніння був агресивним. З травня 2018р. вони разом з обвинуваченим не проживають, оскільки він зловживає спиртними напоями. Після розгляду справи вона має намір розлучитись з обвинуваченим. Також вона вказала, що у зв`язку з отриманим тілесним ушкодженням їй до серпня 2019р. встановлена ІІ група інвалідності.

Суд критично оцінює пояснення потерпілої, оскільки обвинувачений є її чоловіком, отже своїми поясненнями вона може допомагати йому уникнути відповідальності. Крім того, умисел - це психічне ставлення самого обвинуваченого до діяння і його наслідків, отже твердження потерпілої про відсутність умислу обвинуваченого ґрунтуються лише на її переконанні, що чоловік не міг бажати завдати їй тяжкого тілесні ушкодження, що є її суб`єктивним судженням.
Пояснення обвинуваченого щодо часткового визнання вини суд сприймає також критично, оцінюючи його як спосіб уникнути покарання за тяжкий злочин.

Однак винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині повністю підтверджується доказами дослідженими судом
Пояснення обвинуваченого спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_10 , прізвище якої раніше було « ОСОБА_11 », яка пояснила, що у травні 2018р. у стані алкогольного сп`яніння вона прийшла до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки посварилась зі своїм чоловіком. Вона сіла до столу, випила по 50гр. з ОСОБА_5 , між ними виникла словесна перепалка. Агресії до неї він не проявляв. ОСОБА_5 за столом не сиділа, оскільки накривала стіл. Потім їй стало погано та вона лягла спати на ліжку, ОСОБА_5 її вкрила ковдрою та вона заснула. Прокинулась, коли приїхали працівники поліції. Сварки між обвинуваченим та потерпілою вона не чула.

Підстави сумніватися в достовірності показів свідка у суду відсутні.
Крім того, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0001153 до реєстру 12.05.2018р. внесені дані про те, що 12.05.2018р. приблизно о 16:00год. ОСОБА_3 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 під час сварки наніс проникаюче ножове поранення черевної порожнини своїй дружині ОСОБА_5 повідомлення надійшло від ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації щодо реєстрації злочину повідомлення про вчинення злочину надійшло від ОСОБА_3 12.05.2018р. о 16:19год., при цьому він повідомив, що дружина впала на ніж під час того, як він чистив картоплю. Зазначене свідчить про те, що обвинувачений усвідомлював свої дії з нанесення тілесного ушкодження дружині, але намагався ввести в оману правоохоронні органи.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.05.2018р. та таблиці зображень до нього під час огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який розпочався о 17:30год. встановлено, що в кімнаті будинку між ліжком та диваном розташований стіл, на якому лежали хліб, сковорідка із залишками їжі, дві склянки, попільничка з недопалками. Під час огляду виявлені та вилучені кухонний ніж, фрагмент тканини, фіранку зі слідами речовини бурого кольору, футболка, сорочка та штани ОСОБА_3 .

Обставини спричинення обвинуваченим потерпілій тяжких тілесних ушкоджень за обставин викладених у обвинувальному акті також підтверджується даними протоколів проведення слідчих експериментів з обвинуваченим від 13.05.2018р. та 14.05.2018р. та відеозапису, з яких убачається, що обвинувачений пояснив, що 12.05.2018р. після рибалки він прийшов до дому та вони з дружиною сіли обідати. Дружина сиділа поряд з ним. Спочатку вони були вдвох, а потім прийшла знайома на ім`я ОСОБА_7 . На столі лежав маленький ножик. Під час варки він взяв ножик та наніс удар у нижню ліву частину живота дружині. Потім поклав ніж на стіл. Дружина одразу лягла на ліжко, сказала їй погано, тече кров. Він побачив, що дружині погано, одразу зняв з неї одяг, підтравив миску, щоб стікала кров, викликав «швидку допомогу» та поліцію.

В судовому засіданні під час дослідження вказаного доказу обвинувачений вказав, що в той час він був під впливом ліків, які він приймає у зв`язку із хворобою, однак жодних підтверджень того, що ОСОБА_3 проходить лікування та приймає ліки, які могли вплинути на сприйняття ним реальності суду не надано.

Відповідно до висновку експерта №194 від 06.06.2018р. кров ОСОБА_3 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО.

Згідно висновку експерта №195 від 06.06.2018р. кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО.

З висновків експерта №196 на фрагменті тканини, мисці, фіранці в об`єкті №4, наданих на експертизу, знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_5 та виключається від ОСОБА_3 . В об`єкті №5, на фіранці, знайдена кров людини. Отримані дані свідчать про змішування крові в плямах, одною з яких могла бути кров ОСОБА_5 . Походження крові від ОСОБА_3 виключається. На сорочці знайдена кров, видова приналежність якої не встановлена, на футболці та штанях кров не знайдена.

Відповідно до висновку експерта №70/ц був досліджений кухонний ніж, вилучений на місці події. Вказаний ніж загальною довжиною 18,7см. Клинок з вістрям з металу сірого кольору, обух скошений, довжиною по середній лінії 7,5см, шириною 1,8см, товщиною обушка 0,1см. На клинку ножа знайдена кров людини, з антигеном Н ізосерологічної системи АВО, яка походить від особи (осіб), в групову характеристику якої (яких) входить виявлений антиген, у тому числі від ОСОБА_5 .

Відповідно до медичного огляду лікаря на стан сп`яніння №144, проведеного 12.05.2018р., у ОСОБА_3 виявлена гостра алкогольна інтоксикація.

З висновку експерта №368-М від 25.06.2018р. вбачається, що у ОСОБА_5 виявлена проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки з ушкодженням сигмовидної кишки. Дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк, вказаний в ухвалі (12.05.2018р.) від одноразової дії якого-небудь колюче-ріжучого предмету (можливо ножа) і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. По наявним медичним документам достовірно встановити можливість спричинення удару кухонним ножем довжиною леза 7,5см не можливо. Також неможливо достовірно встановити взаєморазташування потерпілої та нападника.

Захисник під часу судового засідання зазначила, що експерт вказав, що завдання таких тілесних ушкоджень, що були виявлені у потерпілої, можливо з необережності.

Допитаний під час судового розгляду експерт ОСОБА_12 пояснив, що при механізмі, на який вказують обвинувачений та потерпілий, можливо нанести удар ножем та завдати такі тілесні ушкодження, які були виявлені у потерпілої. Також враховуючи ділянку тіла, куди прийшовся удар, а також враховуючи, що лезо ножа мало вістря, для завданні таких тілесних ушкоджень сильних зусиль не потрібно. Довжина леза ножа могла бути приблизно 5 см. Щодо наявності умислу в діях обвинуваченого він не висловлювався та зазначене не належить до повноважень експерта.

Доводи захисника щодо наявності вини ОСОБА_3 у формі необережності є необґрунтованими з огляду на таке.
Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати можливість настання цих наслідків (непрямий умисел). Отже відповідальність за ч.1 ст. 121 КК України настає не лише за умови бажання особи заподіяти тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, а й за умови, коли особа, хоча і не бажала, але свідомо припускала настання таких суспільно небезпечних наслідків. При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого, у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.
Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, за умови, якщо були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ч. 1ст. 121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до них.
Потерпіла пояснила, що ОСОБА_3 перед нанесенням їй поранення перебував у агресивному стані. Також як потерпіла, так і обвинувачений вказали, що вони один від одного перебували на відстані витягнутої руки. Вони сиділи за столом та одночасно встали. З висновку експерта №368-М від 25.06.2018р. вбачається, що у потерпілої виявлене ножове поранення 3-4см. Згідно висновку експерта №70/ц довжина клинка ножа, на якому виявлена кров, складає 7,5см. Отже під час удару ніж зайшов у тіло потерпілої на половину своєї довжини. Викладене свідчить що обвинувачений приклав зусилля під час завдання удару, отже його дії носили активний та раптовий характер щодо потерпілої. При цьому на столі знаходились інші предмети та безпосередньо перед обвинуваченим була склянка, однак він обрав саме ніж.
Наведені вище обставини, спосіб злочину та його знаряддя ніж, в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про наявність умислу у ОСОБА_3 на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій.
Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Потерпіла просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавлення волі. Також вона вказала, що з травня 2018р. вона з обвинуваченим не проживає, оскільки він зловживає спиртними напоями та стає агресивним.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання негативна характеристика на нього відсутня. Також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, який має інвалідність ІІІ групи та з 2010р. перебуває на обліку у лікаря-інфекціоніста. Крім того, суд враховує той факт, що в результаті дій обвинуваченого потерпіла отримала ІІ групу інвалідності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає надання допомоги потерпілої безпосередньо після вчинення злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Викладене вище, дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення злочину дають підстави для призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, яке він має відбувати реально.

На думку суду таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази два кухонних ножа, фрагменти тканини, фіранку, миску, на яких були сліди речовини бурого кольору, футболку, сорочку та штани обвинуваченого, зразки крові ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , що передані до камери речових доказів Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області суд вважає за необхідне знищити, паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_3 , - повернути обвинуваченому.
Судові витрати відсутні.
Враховуючи особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду з метою уникнення покарання суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у видіпозбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_3 в порядку виконання вироку.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.05.2018р. по 21.08.2018р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Обрати обвинуваченому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово з покладенням обов`язку з`являтися за кожним викликом до суду.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на співробітників Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області.
Речові докази два кухонних ножа, фрагменти тканини, фіранку, миску, на яких були сліди речовини бурого кольору, футболку, сорочку та штани обвинуваченого, зразки крові ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , що передані до камери речових доказів Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області - знищити, паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_3 , - повернути останньому.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1