Справа № 452/3095/18
Провадження № 1-кп/452/320/2018
ВИРОК
Іменем України

27 грудня 2018 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Раково Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , 10.10.2018 року, близько 19 год., перебуваючи в м. Самборі Львівської області, керуючи автомобілем марки БМВ 525 реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в салоні якого також знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , проїжджаючи по вул. Шевченка, створив небезпеку для потерпілого ОСОБА_5 , який переходив дорогу на пішохідному переході, на що останній жестом руки зробив зауваження водію даного автомобіля. Вподальшому, ОСОБА_7 розвернувши автомобіль, виїхав на бордюр, що навпроти будинку № 3 поблизу приміщення «Сімейна пекарня», де знаходився ОСОБА_5 , та, вийшовши з автомобіля разом з ОСОБА_8 , перебуваючи у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих у суспільстві правил поведінки і моральності, в присутності сторонніх осіб, безпідставно наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_5 , від якого останній впав на землю. Діючи в групі осіб з ОСОБА_8 , обидва безпричинно, продовжили наносити йому удари руками та ногами по різних частинах тіла.

Після того, як ОСОБА_5 , піднявшись із землі та бажаючи уникнути подальшого спричинення йому тілесних ушкоджень, розпочав втікати по вул. Перемишильській, ОСОБА_8 побіг за останнім та наздогнав його поблизу будинку

№ 5, куди на автомобілі під`їхав ОСОБА_7 та, діючи в групі осіб разом з

ОСОБА_8 , продовжили наносити потерпілому удари по тілу та обличчю, після чого сіли в автомобіль та поїхали в невідомому напрямку.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому

ОСОБА_5 , згідно висновку судово - медичної експертизи заподіяно наступні тілесні ушкодження: синці в навколоочних ділянках, на правому передпліччі, на правому плечі, на грудях справа, крововиливи на слизовій оболонці верхньої і нижньої губ, садна в ділянці правого ліктьового суглобу, на правій кисті, в ділянці правого променево-зап`ястного суглобу, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та перелом кісток носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 296 КК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, щиро розкаялися у скоєному та показали, що 10.10.2018 року, приблизно о 19 год. 00 хв. у

м. Самборі Львівської області по вул. Шевченка, неподалік приміщення «Сімейна пекарня», побили ОСОБА_5 , а коли він почав тікати, наздогнали його на вул. Перемишльській в м. Самборі Львівської області і продовжили наносити удари.

Пред`явлений до них позов про відшкодування майнової та моральної щкоди визнали повністю. Згідні в позасудовому порядку відшкодувати потерпілому таку шкоду солідарно в рівних частках.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт заподіяння йому обвинуваченими 10 жовтня 2018 року середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим просить стягнути з обвинувачених солідарно в рівних частках 4 209, 65 грн. заподіяної майнової шкоди та 30 790, 35 грн. заподіяної моральної шкоди, що становить в загальному розмірі 35,000 тис. грн.

Учасники судового провадження не оспорювали обставин винуватості

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спричиненні потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, а тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а тому кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 296 КК України є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що у відповідності ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня

2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення.

При виборі обвинуваченим заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, в тому числі, ст. ст. 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості та наслідків, що настали.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України єзлочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, раніше несудимий, по місцю проживання характеризується позитивно, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обставин, думку потерпілого, який просить його суворо не карати.

Як пом`якшуючі вину обставини суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілого, який просить його суворо некарати.

Беручи до уваги, що обвинувачений раніше несудимий, потерпілий не наполягає на обранні йому суворої міри покарання, суд вважає, що його виправлення можливе без позбавлення волі і дійшов висновку про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вважаючи таку міру покарання необхідною та достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України не є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, раніше несудимий, по місцю проживання характеризується позитивно, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обставин, думку потерпілого який просить його суворо не карати.

Як пом`якшуючі вину обставини суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілого, який просить його суворо не карати.

Беручи до уваги, що обвинувачений раніше несудимий, потерпілий не наполягає на обранні йому суворої міри покарання, суд вважає, що його виправлення можливе без позбавлення волі і дійшов висновку про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вважаючи таку міру покарання необхідною та достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_5 , пред`явлений до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 4 209, 65 грн., підлягає повному задоволенню, так як визнається обвинуваченими і підтверджений належними та допустимими доказами, а саме фіскальними чеками.

Суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_5 , пред`явлений до

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30,790,35 грн. підлягає задоволенню, ураховуючи, що обвинувачені повністю визнали позов.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

З речовими доказами по справі слід поступити відповідно до вимог 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_7 іспитовий строк терміном 1(один) рік.

У відповідності до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_8 іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

У відповідності до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не обирався.

Стягнути солідарно в рівних частках з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в користь ОСОБА_5 4, 209,65 грн. заподіяної майнової шкоди та 30,790,35 грн. заподіяної моральної шкоди, що в загальній сумі становить 35,000 (тридцять п`ять тисяч) грн.

Речові докази, які згідно постанови слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області від 11.10.2018 року визнано речовими доказами саме: - відеозапис з камер зовнішнього спостереження залишити при справі.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії вироку.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя