Дата документу 19.11.2018 Справа № 323/1818/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 323/1818/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/306/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула 19 листопада 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.

Встановлені вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2018 року обставини:

03.12.2015 року ОСОБА_7 був засуджений Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців 1 дня позбавлення волі та 23.03.2016 року прибув для відбування покарання до державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» за адресою: вулиця Привокзальна, 1, с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області.

28.03.2017 року на підставі ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області, засуджений ОСОБА_7 , за порушення вимог режиму відбування покарання, переведений до приміщення камерного типу строком на один місяць. Вказане дисциплінарне стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

13.04.2017 року, приблизно о 16-20 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на території прогулянкового дворику камери № 13 приміщення камерного типу ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)» за адресою: Запорізька область Оріхівський район с. Мала Токмачка вул. Привокзальна, 1, маючи обов`язки чергового, згідно встановленого графіку чергування засуджених, діючи в порушення ст. 9, ч. 3 ст. 107 КВК України, та п. 1 розділу V Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року, а також п.5 розділу «черговий камери зобов`язаний» типових обов`язків старшого днювального, днювального гуртожитку (камери), відкрито та в категоричній формі, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України, в присутності працівників колонії, неодноразово відмовився виконувати законні вимоги чергового помічника начальника установи ОСОБА_9 та першого заступника начальника ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)» ОСОБА_10 щодо прибирання прогулянкового дворику камери № 13 приміщення камерного типу, пояснюючи відмову особистими мотивами, що не містили поважних причин. При цьому, ОСОБА_7 був вдягнений та взутий за сезоном, забезпечений необхідним інвентарем та за станом здоров`я міг залучатися до такого виду робіт.

Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області
від 08 лютого 2018 року:

ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України і йому призначено покарання у вигляді 1 (одного ) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 не погоджується із вироком в частині невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого. Вказує, що ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у скоєному злочині, щиро жалкує про те що сталося, вчинив злочин середньої тяжкості, має дружину та неповнолітню доньку. Просить вирок змінити та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений та захисник належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності клопотань останніх про особисту участь у судовому засіданні, апеляційний суд у відповідності до ст. ст. 401, 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого та захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікація дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації виправної установи у законному здійсненні її функції, особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Стосовно вимог апеляційної скарги щодо звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.
Так, згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочину.

Також суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, врахував відсутність обставин, які пом`якшують покарання, ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем відбування покарання, раніше неодноразово судимий, перебуває на профілактичному обліку як схильний до втягнення персоналу в неслужбові зв`язки та організацію нелегальних каналів передачі заборонених предметів, та прийняв до уваги, що ОСОБА_7 почав працювати, має дружину та доньку 13 років та бажає стати на шлях виправлення.
З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.
При цьому судова колегія зауважує, що суд першої інстанції, врахувавши пом`якшуючи покарання обставини та певні позитивні відомості щодо особо обвинуваченого, призначив ОСОБА_7 з урахуванням положень ст. 63 КК України саме мінімальний розмір покарання за санкцією ст. 391 КК України.
Колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.
Наявність обставин щодо незнятих та непогашених судимостей у сукупності із скоєним епізодом злочинної діяльності, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінкиОСОБА_7 , а також беручи до уваги інші вище наведені негативні відомості відносно особистості останнього, який відбував покарання реально, але відповідних висновків для себе не зробив, давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Стосовно обставин, на які посилається обвинувачений, зокрема наявність постійного стійких соціальних зв`язків, як на підстави для звільнення його від призначеного покарання з випробуванням, то вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції під час призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ст. 391 КК України, що слідує зі змісту оскаржуваного вироку.

Виключних підстав для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, судовою колегією не вбачається.
З урахуванням сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає, що призначенеОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що місцевим судом покарання призначене з дотриманням вимог вищевказаних норм закону і відповідає засадам кримінального судочинства та меті призначення покарання.
Підстав вважати покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4