Справа № 305/1157/18
Номер провадження 1-кп/305/137/19
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

23.05.2019. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
н/л обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
законнних представників н/л обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахові клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ
У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Ухвалою суду від 09.04.2019, відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 замінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою на строк до 23 травня 2019 року, включно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання мотивує тим, що неповнолітній ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, що відносяться до тяжких злочинів. Крім того, у межах інших кримінальних проваджень за №0000372 та №0000398, неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та 3 ст.185, ч. 2 ст.289 КК України. Зазначені кримінальні провадження перебувають у провадженні суду № 305/2069/18 (суддя ОСОБА_1 ) та №305/1734/18 (суддя ОСОБА_12 ). Поряд з цим, не втратили своєї актуальності ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме можливість перераховування ОСОБА_4 від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, у цьому кримінальному провадженні, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, неповнолітній ОСОБА_4 обов`язки покладені на нього раніше обраним запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконував. Також просить суд врахувати його незначні соціальні зв`язки, та те, що батьки неповнолітнього ОСОБА_4 , являються глухонімими, у зв`язку з чим нездатні контролювати його поведінку.

Захисник обвинуваченого, ОСОБА_7 вважає клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу необгрунтованим, на сьогоднішній день ризики наведені у клопотанні при обранні запобіжного заходу перестали існувати. Просив змінити раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_4 з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_4 , просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає що, раніше визначені судом ризики відносно нього відпали, наміру переховуватися від суду та впливати на потерпілих він немає.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 просила продовжити у відношенні неповнолітнього ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Інші учасники просять відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд, дійшов до наступного висновку.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого, суд виходить з наступних міркувань.
Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Як зазначено у пункті 3 рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою суду від 09.04.2019, відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 замінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою на строк до 23 травня 2019 року, включно, із визначенням застави, в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38420 (тридцять вісім чотириста двадцять) гривень.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку суду, неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу, через наступне.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, що відносяться до тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.
Крім того, у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебувають кримінальні провадження, в яких неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2 та 3 ст. 185, ч. 2 ст.289 КК України.

Судом достовірно встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , маючи обов`язок прибути до суду, систематично вчиняв дії, які свідчать про бажання останнього ухилитись від прибуття за викликом до суду та фактично переховувався від суду, тим самим ухилявся від виконання обов`язків покладених на нього раніше обраним запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, суд, також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 являється неповнолітнім, а його батьки являються глухонімими, у зв`язку з чим нездатні контролювати його поведінку.

У межах зазначеного кримінального провадження судове слідство ще не розпочато, потерпілі та свідки не допитані. Таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від слідства та суду, матиме змогу вплинути на свідків та потерпілих.
Підсумовуючи викладені вище обставини, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки на даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому строк дії запобіжного заходу обвинуваченому слід продовжити строком на два місяці.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітньому обвинуваченомуОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, строком на 45 діб, тобто по 05 липня 2019 року, включно.

Копію ухвали вручити неповнолітньому обвинуваченому, законним представникам неповнолітнього обвинуваченого, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1