Провадження №1-кп/447/266/18
Справа №447/2371/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Миколаєві Львівської області кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під №0000396 12.08.2018 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочна, Миколаївського району, Львівської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, який не працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

встановив:

ОСОБА_3 12.08.2018 приблизно о 02.30 керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ", моделі "21063", реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю приблизно 60 км/год. по автодорозі Рудники-Пісочна у напрямку с. Рудники Миколаївського району Львівської області, не врахував дорожню обстановку таким чином, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який у тому ж напрямку йшов по грунтово-щебеневому узбіччі дороги. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ОСОБА_3 п. 1.2., 12.1. Правил дорожнього руху України. Внаслідок цього потерпілому було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження. Такими діями, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив таке. Вночі 12.08.2018 він керував автомобілем в с. Пісочне Миколаївського району Львівської області в стані алкогольного сп`яніння. Їхав зі швидкістю 50-60 км/год. У його автомобілі було троє пасажирів. Не справившись з керуванням обвинувачений наїхав на потерпілого. Шкоду він потерпілому відшкодував 28.09.2018, а саме передав кошти у розмірі 28000,00 гривень законному представнику потерпілого. Щиро розкаявся у вчиненому.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 12.08.2018 обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення злочину.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: паспорт, вимогу про відсутність судимостей; довідку про неперебування на обліку у лікаря-психіатра; довідку про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого, згідно з якою скарги на його поведінку не надходили; довідку про склад сім`ї, згідно з якою у нього немає неповнолітніх членів сім`ї на утриманні; довідку з місця праці, згідно з якою обвинувачений добросовісно ставиться до виконання своїх обов`язків, виконує роботу у визначений строк.

Відповідно до договору від 28.09.2018 обвинувачений відшкодував шкоду, завдану злочином потерпілому у розмірі 28000,00 гривень, яку законний представник потерпілого визнала достатньою для повного відшкодування шкоди.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме: протокол огляду місця події від 12.08.2018, схема ДТП від 12.08.2018, допит свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , допит потерпілого ОСОБА_5 , протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 , протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_3 , висновки експерта: від 26.09.2018 №1/1218, від 27.09.2018 №1/1217, від 27.09.2018 №1/1290 та речові докази.

Незважаючи на те, що дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнано недоцільним, суд не позбавлений можливості встановити правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

Частиною 1 ст.286 КК України передбачено відповідальність не за будь-які порушення правил дорожнього руху, а лише за ті, які спричинили визначені диспозицією відповідної частини статті наслідки. З огляду на зміст обвинуваченого акту у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками перебували порушення п. 1.2. та п. 12.1. ПДР України. Однак, незважаючи на це в формулювання обвинувачення включено ще і перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння та недотримання безпечного інтервалу. Тому, суд доходить висновку, що перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння та недотримання ним безпечного інтервалу слід виключити з формулювання обвинувачення.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши висновок від 12.08.2018 та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілими, а кримінальне провадження закрити.

Законний представник потерпілого проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не заперечувала, оскільки обвинувачений з потерпілим примирився і повністю відшкодував завдану шкоду.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо закриття кримінального провадження, оскільки вважає, що закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим не є можливим у справах, де основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху і експлуатації автомобільного транспорту.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом встановлено, що обвинувачений вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, передбачений ч.1 ст. 286 КК України. Законний представник неповнолітнього потерпілого підтвердила в судовому засіданні, що завдану злочином шкоду їм відшкодовано та вони примирилися з обвинуваченим.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України - кримінальне провадження закривається судом у звязку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілими та закрити кримінальне провадження.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні було призначено три експертизи, загальна вартість яких становить 4290,00 гривень. Відповідно до ст.124 КПК України зазначені процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до постанови від 25.09.2018 два уламки пластмасових частин від автомобіля марки "ВАЗ", моделі "21063", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та сам автомобіль - визнано речовими доказами. На підставі ст.100 КПК України згадані речові докази слід передати законному володільцю.

Згідно з ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14.08.2018 на автомобіль марки "ВАЗ", моделі "21063", реєстраційний номер НОМЕР_1 накладено арешт з забороною розпоряджатися та користуватися зазначеним майном. Враховуючи, вимоги ч.4 ст.174 КПК України зазначений арешт слід скасувати.

Керуючись ст. 284, 285, 286, 314, 372 КПК України, ст. 46 КК України, суд,

постановив:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження №0000396 від 12.08.2018 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити.

Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14.08.2018 у кримінальному провадженні №0000396.

Речові докази: автомобіль марки "ВАЗ", моделі "21063", реєстраційний номер НОМЕР_1 та два уламки пластмасових частин від автомобіля - передати ОСОБА_14 .

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати у розмірі 4290,00 гривень на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1