Справа № 461/8616/18
УХВАЛА
Іменем України

16.11.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 26.10.2018 року у кримінальному провадженні №0003708 та зобов`язати слідчого винести постанову про залучення ОСОБА_3 до даного кримінального провадження у якості потерпілої.

В обґрунтування скарги покликається на те, що у провадженні Галицького ВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0003708 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. 26.10.2018 року слідчим ОСОБА_4 повторно винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою. Вважає, що таке рішення слідчого є необґрунтованим та безпідставним. Просить скаргу задоволити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала клопотання, в якому просить розгляд справи проводити за її відсутності, скаргу підтримує, просить таку задоволити.

Слідчий у судове засідання не зўявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ст.107 КПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не зўявилися.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Встановлено, що в провадженні слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження за №0003708 від 16.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Дане кримінальне провадження було розпочато за заявою ОСОБА_3 від 15.05.2018 року.

25.09.2018 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого у даному кримінальному провадженні про визнання її потерпілою.

Однак, постановою слідчого ОСОБА_4 від 27.09.2018 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні її потерпілою. Дана постанова ОСОБА_3 була оскаржена до слідчого судді.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 18.10.2018 року вищевказана постанова слідчого була скасована.

Також встановлено, що постановою слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області від 26.10.2018 року повторно ОСОБА_3 відмовлено у визнанні її потерпілою.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчий суддя зазначає, що для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документу. Разом з тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Тому, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
Слідчий суддя зазначає, що постанова слідчого ОСОБА_4 від 26.10.2018 року є необґрунтованою, оскільки слідчим у такій вказано, що ОСОБА_3 не завдано фізичної або майнової шкоди, однак не встановлено, чи була останній завдана моральна шкода, а відтак вказана постанова є необґрунтованою.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що скаргу в цій частині необхідно задоволити та скасувати оскаржувану постанову.
У свою чергу, у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого винести постанову про залучення ОСОБА_3 до даного кримінального провадження у якості потерпілої слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки саме правильність застосування слідчим або прокурором норми ст.55 КПК України є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 94, 220, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою від 26.10.2018 року у кримінальному провадженні №0003708 від 16.08.2018 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1