№ 1-кп/760/194/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді- ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження , що зареєстроване в ЄРДР за № 0000696 від 23.01.2016 р. по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Києва, українця, громадянина України , освіта

середня, зареєстрований в

АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,не

судимого ,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України ,-

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

представника потерпілої - ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

10.01.2016 року біля 16 г.00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем « Daewoo Nexia » , д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом по тротуарній доріжці навпроти будинку № 6 бульвару Чоколовському в м. Києві ,зі сторони Севастопольської площі в напрямку Караваєвих дач в м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін ,не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки дорожнього руху при русі заднім ходом.

Під час руху ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1,11.13 Правил дорожнього руху України, не помітив пішохода ОСОБА_8 , яка перебувала позаду автомобіля «Daewoo Nexia », д.н.з. НОМЕР_1 та була перешкодою для його руху ,яку він об`єктивно спроможний був виявити і в результаті чого здійснив наїзд на неї.

Внаслідок виникнення дорожньо - транспортної пригоди пішоход ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження різного виду та була госпіталізована до лікарні для надання медичної допомоги.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 845/е від 17.05.2016 встановлено,що у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого стегна, вколочений перелом шийки стегнової кістки і за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу ( за критерієм тривалості розладу здоров`я ) відповідно п.п.2.2.1/в та 4.6« Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень).

Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те,що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупим предметом ,що могло бути при транспортній травмі ( травма при зіткненні автомобіля ,який рухався з пішоходом) ,за давністю може відповідати вказаному терміну.

Згідно висновку авто-технічної експертизи № 419 ат від 24.06.2016 встановлено ,що у ситуації ,що склалась безпосередньо перед дорожньо - транспортною пригодою, водій автомобіля « Daewoo Nexia » , д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був керуватись вимогами пунктів 10.9 ,11.13 Правил дорожнього руху України та він мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом виконання вимог пунктів 10.9,11.13 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля « Daewoo Nexia » , д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.9 та 11.13 Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору , причиною даної дорожньо транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам пунктів 10.9 і 11.13 Правил дорожнього руху України.

Під час керування автомобілем марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 ,водій ОСОБА_5 допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України:

-п.1.5.: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян ,завдавати матеріальних збитків ;

-п. 2.3 підпункту «б» : для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним,стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі ;

-п.10.9 : під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутись за допомогою до інших осіб;

-п.11.13 : забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків ,коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торгівельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1 -26.3 цих правил.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_5 знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди у вигляді наїзду на пішохода під час руху транспортного засобу заднім ходом та наслідками у вигляді отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні не визнав себе винуватим і пояснив, що дійсно 10.01.2016 р. біля 16 г.00 хв. керуючи автомобілем марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 приїхав до магазину «Сільпо» ,що розташований на Чоколівському бульварі в м. Києві. Зайшов до магазину ,але побачив великі черги та вирішив не залишатись в магазину. Сів до машини ,в ліве бокове дзеркало побачив позаду автомобіля на землі людину. Він вийшов з машини і виявив ,що позаду автомобіля лежить бабуся ,як пізніше він дізнався це була ОСОБА_8 .

Він допоміг їй піднятись та посадив на заднє сидіння автомобіля , потерпіла йому сказала,що сама впала . Однак , після того як приїхали родичі потерпілої , то її показання змінились і вона стала стверджувати,що впала через наїзд на неї автомобілем,яким він керував.

Однак, він не вчиняв дій, в яких його обвинувачують , а тому просив суд його виправдати і відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілій.

Недивлячись на таке відношення обвинуваченого до вчиненого , суд вважає,що його винність знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді пояснила ,що 10.01.2016 р. вона вийшла з магазину «Сільпо» ,що розташований по Чоколівському бульвару в м. Києві та направилась до пішохідного переходу ,зупинилась, щоб впевнитись в тому,що відсутній транспорт і в цей час в спину отримала удар від автомобіля. Автомобіль одразу від`їхав з місця , її підняли двоє чоловіків, що проходили повз ,тому що сама не змогла піднятись. Потім викликали перехожі швидку допомогу та її відвезли в лікарню,де вона знаходилась біля 10 днів . Водій автомобіля , який її збив за цей час не цікавився нею та ніякої допомоги не надавав.

Потерпілою ОСОБА_8 також був поданий цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 25 618,46 гривень , що включає в себе витрати на придбання ліків та засобів для відновлення стану здоров`я ,що підтверджується документально товарними чеками.

Також потерпілою заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди , отриманої внаслідок перенесених фізичних мук та страждань , тривалого розладу здоров» та відсутності можливості самостійно пересуватись внаслідок отриманої травми.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив ,що 10 січня 2016 року ,в другій половині дня проходив біля магазину «Сільпо» ,що розташований по Чоколівському бульвару в м. Києві. Погода була суха, видимість нормальна ,снігу не було.

Праворуч від себе побачив автомобіль сірого кольору ,за яким стояла літня жінка і яка впала . Він підійшов та став допомагати жінці встати ,але вона не могла , скаржилась на біль в нозі. З автомобіля вийшов водій ОСОБА_5 ,який був дуже стривоженим,панікував і він зробив для себе висновок ,що бабуся впала саме через наїзд на неї. Він викликав швидку допомогу ,яка по приїзду забрала до лікарні потерпілу.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснив ,що в січні 2016 року перебував з товаришем біля магазину «Сільпо» в м. Києві .

Бачив, як автомобіль сірого кольору,який до того був припаркований біля магазину , став здавати назад і здійснив наїзд на бабусю ,яка йшла позаду автомобіля. Він з товаришем підійшов до бабусі, підняли її ,вона скаржилась на біль в нозі ,але не говорила про те,що сама впала . Водій,який вийшов з автомобіля ,сказав їм що не побачив жінку . Вони з товаришем викликали швидку допомогу.

Відповідно до рапорту поліцейського ОСОБА_12 , який прибув по виклику на місце пригоди вказано ,що ОСОБА_8 т повідомила ,що отримала поштовх ззаду від автомобіля ,що рухався заднім ходом ,в результаті чого впала і отримала травму. (а.п. 116,т.1).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.01.2016 встановлено , що була оглянута ділянка місцевості біля будинку № 6 по Чоколовському бульвару в м. Києві та оглянутий автомобіль марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 .(а.п. 117-128 ,т. 1 ).

Висновком експерта № 845/Е від 17.05.2016 р. встановлено ,що у ОСОБА_8 на момент 10.01.2016 р. мало місце тілесне ушкодження у виді закритої травми лівого стегна: вколочений перелом шийки стегнової кістки. Вказані тілесні ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості ,що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Характер і морфологія виявленого ушкодження ,свідчить про те,що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупим предметом ,що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля,який рухався ,з пішоходом). (а.п. 131-134, т.1 ).

Експерт ОСОБА_13 , допитана в суді повністю підтримала наданий нею висновок № 845 від 17.05.2016 р. та вказала,що експертиза була проведення на підставі наданих медичних документів , вона обізнана про наявність кримінальної відповідальності за дачу завідомо неправдивого висновку, про що свідчить її підпис .

Для усвідомлення нею цього обов`язку ,не обов`язкове попередження слідчим особисто , цей обов`язок нею усвідомлюється в силу покладених на неї обов`язків як на експерта.

Із висновку авто-технічної експертизи № 419ат від 24.06.2016 р. вбачається,що причиною дорожньо - транспортної пригоди 10.01.2016 є невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам пунктів 10.9,11.13 ПДР і він мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода в разі дотримання вимог цих пунктів. ( а.п. 140- 145 , т.1)

Надані стороною обвинувачення в якості доказу , протоколи проведення слідчого експерименту від 25.06.2018 року з участю потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 суд визнає недопустимими .

Як вбачається із протоколів , в якості понятих слідчим були залучені рідні потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що останні і підтвердили при їх допиті в суді в якості свідків.

Однак це суперечить вимогам ст.223 КПК України ,якою передбачено ,що понятими не можуть бути потерпілий,родичі підозрюваного,обвинуваченого і потерпілого,працівники правоохоронних органів ,а також особи ,заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Отже , вказані докази отримані з порушенням вимог КПК України ,а тому не можуть досліджуватись судом та сприйматись як докази винуватості обвинуваченого. (а.п. 147-159, т.1 )

Аналіз наведених вище доказів , приводить суд до висновку про те , що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дії, що виразились у порушенні правил дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом , що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_5 суд вважає необхідним кваліфікувати за ст. 286 ч. 1 КК України.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд оцінює як намагання уникнути відповідальності.

Суд вважає ,що зібрано достатньо належних і допустимих доказів ,які прямо вказують на те,що обвинуваченим були допущені порушення правил дорожнього руху ,що потягли за собою наїзд на пішохода і отримання потерпілою тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Підстав для того ,щоб піддавати сумніву показання потерпілої у суду не має.

Твердження обвинуваченого про те,що потерпіла змінила свої показання про те,що вона нібито сама впала під тиском родичів ,є його суб`єктивною думкою і таких фактів судом встановлено не було.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину , який віднесений до невеликої тяжкості , особу обвинуваченого і вважає, що він заслуговує на покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на певний термін .

Суд враховує обставину ,що пом`якшує покарання обвинуваченого - перше притягнення до кримінальної відповідальності.

Обставин , що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Між тим, суд також враховує ,що злочин був вчинений 10.01.2016 року , з його вчинення пройшло більше 3 років .

Відповідно цей злочин є середньої тяжкості і у відповідності до вимог ст. 49 КК України , особа звільняється від кримінальної відповідальності ,якщо з дня вчинення екю злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки в разі вчинення злочину невеликої тяжкості ,за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі. Тому ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбуття покарання.

Цивільний позов ОСОБА_8 суд вважає необхідним задовольнити частково.

Суд вважає доведеними вимоги потерпілої про відшкодування їй витрат на лікування, придбання ліків, ендопротезу і ходунків на загальну суму 25 618,46 гривень, оскільки це знайшло підтвердження товарними чеками .

Також суд вважає ,що діями обвинуваченого було спричинено потерпілій моральну шкоду,що полягала у перенесених нею фізичних стражданнях , тривалого розладу здоров`я , позбавлення потерпілої ,яка є літньою особою , можливості самостійно пересуватись, тобто необхідність у вимушених додаткових зусиллях для звичайного життя.

Суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язок по відшкодуванню потерпілій цієї шкоди в сумі 35 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України ,суд-

з а с у д и в :

Визнати ОСОБА_5 винуватим за ст. 286 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді - 2 (двох ) років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 25 618,46 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 35 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди ,а всього 60 618, 46 гривень.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 703,68 грн. (а.п. 133, т.1 ).

Вирок може бути оскаржено до Київського Апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: