Справа № 474/1194/18
Провадження № 1-кс/474/328/18
УХВАЛА
про накладення арешту на майно
12.12.18 року смт. Врадіївка
Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
без участі: слідчого ОСОБА_3
власника ОСОБА_4
розглянувши клопотання слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого начальником Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000431 від 10.12.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
11.12.2018 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням, в рамках кримінального провадження № 0000431 від 10.12.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому проситьнакласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном будь-яким особам.

Посилаючись на приписи ст.ст. 40, 98, 100, 110, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на майно (автомобіль), з метою з береження речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору.
Слідчий ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд даного клопотання в його відсутність та просив його задовольнити.

Фактичний володілець майна ОСОБА_4 , його законний представник - мати ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання (телефонограма), на його розгляд не з`явилися, звернувшись до суду в цій же телефонограмі з клопотанням про розгляд питання про арешт майна без їх участі, в якій підтвердили, що дійсно автомобіль перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 ,, як такий, що придбаний без переоформлення, з передачею власником йому техпаспорту.

Враховуючи подані заяви від учасників кримінального провадження, преклюзивні строки розгляду клопотання про арешт майна та приписи ст. 172 КПК України, якою визначено, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, вважає доцільним розглянути питання про арешт майна, без участі осіб, які не з`явилися в судове засідання.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши матеріали клопотання вважаю встановленим наступне.

Як вбачається з матеріалів клопотання, яке подане до суду 10.12.2018 р., за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, - повідомлення органу охорони здоров`я, повідомлено про те, що 10.12.2018р. на а/д сполучення Сирово Врадіївка, сталося ДТП за участю автомобіля ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок якого пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, з якими була госпіталізована до Врадіївської ЦРЛ.
Вказані вище обставини підтверджуються наявними в матеріалах клопотання доказами: рапортом інспектора чергового Врадіївського ВП та витягом з ЄРДР, 10.12.2018р. до ЄРДР за № 0000431 про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі повідомлення органу охорони здоров`я, протоколом огляду місця події від 10.12.2018р., в якому зазначено про проведення огляду автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , який на момент огляду має пошкодження передньої лівої частини (лівого крила, бампера, та інші), який був вилучений на майданик до Врадіївського ВП, заявою від 10.12.2018р. згідно якої даний автомобіль, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , добровільно виданий працівникам поліції його фактичним володільцем ОСОБА_4 ; протоклом огляду місця ДТП та схемою до протоколу від 10.12.2018р., в яких зазначено та замальовано обставини ДТП, - наїзд вказаним транспортним засобом на нерухому перешкоду (дерево), внаслідок виїзду за межі проїжджої частини автодороги «Врадіївка Сирово», поясненнями ОСОБА_7 , в яких він послався, що 10.12.2018р. він перебував за кермом автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , під час керування яким його занесло вправо на обочину, в результаті чого він здійснив зіткнення з деревом переднім лівим крилом автомобіля, при цьому пасажир авто, що знаходився на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_10 скаржилася, що ї зле, після чого втратила свідомість; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка у протоколі допиту підтвердила обставини ДТП (зіткнення з деревом) та втрату нею свідомості; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 , який підтвердив, що за кермом автомобіля перебував, з його згоди, ОСОБА_7 , який в телефонному режимі 10.12.2018р. після 04.30 год. повідомив його, що потрапив в ДТП (його занесло дерево), постановою про визнання автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000431;
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При чому, ч. 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У відповідності до ч.ч. 10 та 11 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

В сукупності вищевикладеного вважаю, що слідчий довів про необхідність арешту вказаного автомобіля з метою збереження речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору, а також наявність ризиків, передбачених ч.4 ст. 170 КПК України, а тому є достатні підстави для задоволення клопотання та накладення арешту на автомобіль, шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном будь-яким особам.

Водночас слід роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, вимогами ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого начальником Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000431 від 10.12.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який належний фактичному володільцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном будь-яким особам.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1