ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1050/18 Номер провадження 11-кп/814/588/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №№ 0000664, 0000824 за апеляційними скаргами прокурора Горішніплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2018 року та ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 січня 2019 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:

20.03.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки.

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2017 та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2017 щодо ОСОБА_7 визначено виконувати окремо.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 1100 грн.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 5260 грн.
Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 січня 2019 року виправлено допущену описку у вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2018 року у справу № 534/1050/18, а саме:

- у сьомому абзаці резолютивної частини вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2018 року замість слів «Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду, завдану злочином у сумі 1100 грн.» зазначити вірно «Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду, завдану злочином у сумі 1200 грн.»,

- з резолютивної частини вироку третій абзац: Вирок Космсомольського міського суду від 20.03.2017 щодо ОСОБА_7 підлягає окремому виконанню виключено.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин:

ОСОБА_11 11.06.2018 приблизно об 11.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на законних підставах в квартирі за адресою свого сумісного проживання з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 , зі столику приміщення загальної житлової кімнати, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі S6102, вартістю 900 грн., який належить його сестрі ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріального збитку на вказану суму 900 грн.
Епізод IІ. Повторно 17.06.2018 приблизно о 12.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на законних підставах у зазначеній вище квартирі, на лоджії, таємно, шляхом вільного доступу, викрав пилосос марки «Samsung» моделі SC 4046, вартістю 300 грн., який належить його сестрі ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріального збитку на суму 300 грн.
Епізод ІІІ. Повторно 12.08.2018 приблизно о 23.45 год., ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 перебували на лаві поблизу дитячого майданчику навпроти під`їзду №6 буд. №18 по просп. Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні, де скориставшись тим, що потерпіла відійшла від вищевказаної лави, таємно, здійснив крадіжку шкіряної сумки чорного кольору, вартістю 250 грн., в якій знаходилися мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 5A 2/16 Gold», вартістю 2700 грн., в пластиковому чохлі «Utty Xiaomi Note 5A Electroplating TPU», вартістю 150 грн., з захисним склом, вартістю 235 грн., мобільної гарнітури (навушників), «Utty UHS-121», вартістю 50 грн., жіночого гаманця, вартістю 75 грн., з грошовими коштами у сумі 1800 грн., ключів у зв`язці в кількості 3 штуки та перепустки на територію ПрАТ «Полтавський ГЗК» на ім`я ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 5260 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_13 винуватим у вчиненні злочинів та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2017 і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду, завдану злочином у сумі 1200 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що суд дійшов неправильного висновку про те, що вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2017 повинен виконуватися окремо, оскільки ОСОБА_7 вчинив новий злочин в період іспитового строку, встановленого вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2017, а тому суд на підставі ч.1 ст. 71 КК України повинен був визначити остаточне покарання шляхом повного або часткового складання покарань.

Крім цього зазначив, що під час судового розгляду провадження потерпіла ОСОБА_9 звернулася до суду з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_7 майнової шкоди в сумі 1200 грн. та суд зазначаючи про повне задоволення цивільного позову потерпілої помилково стягнув з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1100 грн.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду прокурор просить ухвалу скасувати, оскільки даним рішенням суд фактично змінив призначене ОСОБА_7 покарання, що суперечить вимогам закону.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційних скарг, обвинуваченого, який не заперечив проти задоволення апеляційних скарг прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за які його засуджено, за викладених у вироку обставин, учасниками не оскаржуються.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який схильний до вчинення злочинів, те, що злочини були вчинені через короткий проміжок часу, та під час іспитового строку за попереднім вироком; визнання вини та ставлення обвинуваченого до вчинених злочинів; стан здоров`я, думку потерпілих, досудову доповідь; наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, яка обтяжує покарання, а саме: рецидив злочинів.

Призначене ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185, КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таке ж саме покарання просить призначити і прокурор у своїй апеляційній скарзі, тобто не ставить питання про призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за вчинені злочини.

Разом з цим доводи прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність є обгрунтованими.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив злочини в період іспитового строку, визначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2017, призначаючи остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, суд правильно до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Проте, суд помилково зазначив про окреме виконання вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2017. Тому дану вказівку суду необхідно виключити з вироку суду.

Окрім цього, слушними є і твердження прокурора про необхідність збільшення розміру майнової шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 , оскільки встановлено, що ОСОБА_7 своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 1200 грн., яку обвинувачений не оспорює. Потерпіла звернулася до суду із позовною заявою про стягнення 1200 грн. у відшкодування шкоди, завданої шкоди. При цьому суд, вказуючи про повне задоволення цивільного позову ОСОБА_9 , помилково зазначив про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнової шкоди в сумі 1100 грн.

Крім того, ухвалою від 31.01.2019 про виправлення описки, суд виключив із резолютивної частини вироку вказівку про окреме виконання вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2017 та збільшив розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого.

Тобто, суд, всупереч вимогам ст. 379 КПК України, ухвалою про виправлення описки суттєво змінив зміст вироку.

З огляду на вказане вирок суду необхідно змінити, а ухвалу скасувати, а тому апеляційні скарги прокурора підлягають задоволенню.

Окрім цього, колегією суддів встановлено, що суд у своєму вироку неправильно зазначив прізвище потерпілої за епізодами від 11.06.2018 та 17.06.2018, що вбачається з ксерокопії паспорту та електронного звернення потерпілої від 10.03.2019. Тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність в порядку ст. 404 КПК України уточнити прізвище потерпілої та вважати правильно прізвище потерпілої за вказаними епізодами ОСОБА_14 .

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора задовольнити.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку суду вказівку про окреме виконання вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2017.

Збільшити розмір майнової шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 , стягнувши з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1200 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

В порядку ст. 404 КПК України уточнити у тексті вироку прізвище потерпілої та вважати правильним прізвище потерпілої за епізодами від 11.06.2018 та 17.06.2018 ОСОБА_14 .

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 про виправлення описки скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4