ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3968/18 Номер провадження 11-кп/814/345/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001011, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,
засуджено:
-за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років;

-за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 150 000 грн. моральної шкоди. В іншій частині цивільний позов залишено без розгляду.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 29 березня 2018 доку, близько 01 год., обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, після спільного вживання спиртних напоїв, прийшли відпочити та продовжити їх вживати до розважального закладу «Робін Гуд», що по вул. Небесної Сотні, 13 в м. Полтаві.
Приблизно о 02 год., перебуваючи в стані сп`яніння ОСОБА_8 та особа, справа щодо якої виділена в окреме провадження (далі Особа 2), вийшли в коридор цього закладу та використовуючи незначний привід для конфлікту, проявляючи явну неповагу до правил поведінки в громадських місцях, ігноруючи норми моралі, з хуліганських мотивів вчинили сварку з потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , під час якої ОСОБА_8 раптово наніс удар кулаком у голову ОСОБА_11 . Одночасно з ним, Особа 2, в підтримку дій ОСОБА_8 , швидко підбігла до потерпілого ОСОБА_9 і також намагалася вдарити його, але не змогла цього зробити, так як їй завадили працівники охорони клубу.
Припиняючи хуліганські дії ОСОБА_8 та Особи 2, охорона закладу змусила їх заспокоїтись і залишити приміщення клубу.
Однак, перебуваючи на вулиці на зупинці громадського транспорту, що навпроти входу до розважального закладу «Робін Гуд», ОСОБА_8 та Особа 2, помітивши потерпілого ОСОБА_9 , який в цей час чекав на таксі, вирішили продовжити свої хуліганські дії щодо нього.
Проявляючи особливу зухвалість та явну неповагу до існуючих правил і норм поведінки, прагнучи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, діючи спільно та узгоджено, з хуліганських мотивів, ОСОБА_8 разом з Особою 2 з метою побиття, вчинили раптовий напад на потерпілого ОСОБА_9 .
Під час цього нападу, ОСОБА_8 , тримаючи в руці пляшку, вдарив нею по голові ОСОБА_9 , а Особа 2, у цей же час, схопивши потерпілого за одяг, повалила його на асфальт та завдала йому не менше трьох ударів кулаком в голову.
Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, Особа 2 та ОСОБА_8 , розташувавшись по обидва боки від потерпілого та незважаючи на те, що ОСОБА_9 знепритомнів і не міг вчиняти ніяких активних дій та опір у відповідь на застосоване насильство, об`єднавши свої спільні фізичні зусилля і наміри, разом нанесли ногами у взутті не менше тринадцяти ударів по голові та тулубу потерпілого, внаслідок чого спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня, переломів склепіння та основи черепа (лінійних переломів тім`яних кісток, правої лобної кістки з переходом на передню та задню стінки правої лобної пазухи, надбрівну дугу, решітчасту кістку; скалково-вдавленого перелому лівої тім`яної кістки) з розвитком геморагічного забою та локального субарахноідального крововиливу, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя; закритого перелому 7 ребра справа, яке кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_8 вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість. Просить застосувати ст..69, 75 КК України.
На його думку, суд при призначенні покарання не врахував положення ст..50, 65, 66 КК України та його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та часткове відшкодування шкоди.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого просить змінити вирок суду в частині призначеного судом покарання та застосувати ст..69, 75 КК України.

Вказує, що призначене ОСОБА_8 покарання є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєних ним злочинів і його особі.

Вказана у вироку обтяжуюча обставина вчинення злочину особою, що перебувала в стані сп`яніння, не доведена матеріалами провадження.

Також, судом не враховано в повній мірі особу обвинуваченого, який раніше не судимий, злочин вчинив вперше, характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, яка має тяжку хворобу та потребує постійного догляду.

Вважає, що з урахуванням всіх характеристик та пом`якшуючих покарання обставин за можливе призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст..69 КК України в межах санкції ч.2 ст.121 КК України та ст..75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_7 щодо задоволення їх апеляційних скарг, потерпілого ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, заперечення прокурора ОСОБА_6 , проти їх задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 121, ч.2 ст.296 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та в апеляційних скаргах не оскаржуються.
Доводи обвинуваченого та його захисника про призначення судом занадто суворого покарання є слушними.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки

Водночас, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, відшкодував потерпілому матеріальну шкоду за лікування.

Викладені обставини дають підстави, застосувавши ст.69 КК України, призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією вказаної статті, а саме позбавлення волі строком на 5 років. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи вищенаведене, визначений судом першої інстанції строк покарання за ч.2 ст.121 КК України є явно несправедливим, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а тому вирок суду першої інстанції необхідно змінити в частині призначення покарання.

Поміж тим, безпідставними є вимоги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, оскільки обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, а позитивна характеристика ОСОБА_8 та необхідність догляду за хворою матір`ю не є обставинами, які дають підстави для безумовного застосування положень ст..75 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов обгрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, а тому призначене покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

За таких обставин, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.296 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, а саме позбавлення волі строком на 2 роки.
За ч.2 ст.121 КК України, з застосуванням положень ст..69 КК України, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
В іншій частині вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4