справа № 462/3138/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0001596 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суд

в с т а н о в и в :

06.05.2018 року ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні станції технічного обслуговування, яка знаходиться на вул. Д. Апостола, 10 у м. Львові, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, із шухляди столу умисно з корисливих мотивів таємно викрав майно ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти в сумі 38760,00 гривень, набір рожково - накидних ключів марки HANS вартістю 1560,00 грн. та набір трещоточних ключів марки HANS вартістю 3640,00 грн.Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 43960,00 гривень.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, зазначив, що заподіяну шкоду відшкодував потерпілому у повному обсязі, просить суд його суворо не карати.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 185 КК України, так як обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно з корисливих мотивів, особу винного, який згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому злочині, завдану шкоду відшкодував потерпілому, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 50, 65-67, 185 КК України, ст. 100, 118, 124, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Речові докази: DVD-R диск із записами з камер відеоспостереження у приміщенні автосервісу по вул. Д. Апостола, 10 у м. Львові залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1