Справа № 520/2379/17
Провадження № 1-кп/520/15/19
УХВАЛА

17.01.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду об`єднане кримінальне провадження №0000041 від 05.01.2017, №0002268 від 15.06.2017, №0003866 від 14.09.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки строк дії попередньої ухвали суду закінчується.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки ризики, які були враховані судом при обранні і продовженні найсуворішого запобіжного заходу на сьогодення не відпали, залишаються актуальними. Так, ОСОБА_3 , як це вбачається з довідки інформаційного центру та обвинувальних актів, не вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, тобто має судимість. Він не виправдував довіру суду та після звільнення від відбування покарання з випробуванням, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину. Після звільнення з місць позбавлення волі під застави через нетривалий строк знов обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нових умисних злочинів проти власності. Будучи під заставою, не виконував обов`язки, не з`являвся до суду на виклик, про причини неявки суд не повідомляв, неодноразово піддавався приводу, оголошувався у розшук. Отже, ризики продовжити злочинну діяльність, ухилятися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні, є актуальним. З огляду на те, що потерпілі і свідки не були допитані, залишається ризик незаконного впливу на них, оскільки обвинувачений оспорює обвинувачення.
Сторона захисту заперечила проти продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу.
Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого, виходячи з наступного.
Так відповідно до ст.132 КПК України прокурором доведено і з обвинувальних актів та доданих до них матеріалів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кількох умисних кримінальних правопорушень, у тому числі тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.
Відповідно до ст.177 КПК України прокурором доведена наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини може вчинити новий злочин, незаконно впливати на потерпілих та свідків, ухилятися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він не має офіційного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, має судимість, ухилення від суду і перебування у розшуку, неодноразове невиконання умов запобіжного заходу у виді застави, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нових умисних злочинів в період іспитового строку,
Так, ОСОБА_3 , звільнений з під варти 07.04.2017 під заставу в сумі 64000 грн., через три місяця, тобто 04.07.2017 знов був затриманий за підозрою у вчиненні нового умисного злочину і 07.08.2017 був звільнений з під варти під заставу в сумі 128000 грн. Перебуваючи під заставою, ОСОБА_3 не виконав умови запобіжного заходу і покладені на нього обов`язки, став ухилятися від суду, у зв`язку з чим 30.03.2018 він був оголошений у розшук. В цей період він втретє був затриманий за підозрою у вчиненні нового умисного злочину.
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не має постійного місця проживання, не проживає за місцем реєстрації, офіційно не працює, не перебуває у зареєстрованому шлюбі. Сам по собі факт того, що ОСОБА_3 є батьком малолітньої дитини, враховуючи образ життя обвинуваченого, не свідчить про стійкість і міцність його соціальних зв`язків.
Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Кабулов проти України».
Тому застава, як альтернативний запобіжний захід не обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 на строк до двох місяців, тобто до 17.03.2019 року, без права внесення застави.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копію ухвали відправити до КУ «Одеський ізолятор Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області» для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1