Справа №140/3276/17
Провадження №1-кп/127/621/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, пунктами 1 та 7 частини другої статті 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, пунктами 1 та 7 частини другої статті 115 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу не відпали.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив змінити умови домашнього арешту, а саме: застосувати домашній арешт в нічний час доби з 22:00 год. по 06:00 год. Зокрема, просив врахувати, що обвинувачений з метою відшкодування потерпілим завданих збитків потребує працевлаштування, що є неможливим за умови цілодобового домашнього арешту. Крім того, зауважив, що прокурором не було виконано вимог ухвали суду щодо контролю за її виконанням.

Захисник ОСОБА_6 підтримала думку щодо зміни умов домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку своїх захисників та зазначив, що з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він цілодобово перебуває за адресою проживання та не порушує вимоги ухвали суду.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, тому суд вважає за доцільне вирішити заявлене клопотання у їх відсутність.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з частиною першою статті 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому частиною другою статті 331 КПК регламентовано, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частини шостою статті 181 КПК регламентовано, що у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. При цьому, частиною першою статті 199 КПК визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Таким чином, стороною обвинувачення клопотання подано з дотриманням п`ятиденного строку до закінчення дії попередньої ухвали, однак не дотримано вимог чинного кримінально-процесуального законодавства щодо вручення копії клопотання обвинуваченому. Разом з тим, суд враховує, що сторона захисту, ознайомившись зі змістом клопотання, клопотала про здійснення його розгляду по суті.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд приймає до уваги наступне.
Порядок застосування запобіжного заходу регламентований статтею 194 глави 18 КПК України, зокрема, зі змісту частини другої статті 194 КПК випливає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до вимог статтей 177, 178 КПК України, суд, враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 15, пунктами 1 та 7 частини другої статті 115 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Суд також враховує, що Європейським Судом з прав людини звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 р. до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 днів до 12.03.2019 р.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Також доказів щодо намагання обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується прокурором надано не було.
Однак, суд також враховує, що на даний час свідки у кримінальному провадженні не допитані. Незважаючи на ту обставину, що стороною обвинувачення не надано суду доказів наявності ризиків позапроцесуального впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків, які не були допитані в судовому засіданні, суд вважає за доцільне з метою попередження позапроцесуального впливу обвинуваченого на зазначених осіб, продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання строком на 60 днів, із покладенням обов`язків, визначених пунктами 1, 2, 3, 4, 9 частини п`ятої статті 194 КПК України. При цьому, суд вважає, що доводи сторони захисту щодо доцільності зміни умов обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу з метою працевлаштування останнього для реалізації можливості відшкодування потерпілим завданих збитків є обґрунтованим. Зокрема, потерпілі під час їхнього допиту в судовому засіданні зазначали про бажання отримати відшкодування завданої їм шкоди.

Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому строку застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що може запобігти ризикам, визначеним в статті 177 КПК. Разом з тим, на думку суду, достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, буде застосування домашнього арешту у певний період доби.
Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту цілодобово слід задовольнити частково.
Керуючись статтями 331, 371 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме: з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 9 частини п`ятої статті 194 КПК України, а саме: прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; не відлучатися із м. Києва без дозволу суду та не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в кримінальному провадженні, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування; носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту 60 днів, починаючи з 27.02.2019 р. до 23.59 год. 27.04.2019 р.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві та прокурору Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 для контролю за її виконанням.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: