єдиний унікальний номер справи 546/109/19
номер провадження 1-кп/546/10/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року місто Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000422, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.11.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ашхабад, громадянки України, з повною професійно-технічною освітою, раніше не засуджувалась, не працює, одруженої, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не військовозобов`язаної, проживаючої без реєстрації на час судового розгляду за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2018 року, у період часу із 12 год. по 15 год., ОСОБА_6 , правомірно перебуваючи на території господарства в АДРЕСА_2 , в якому вона на той час проживала, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, із приміщення гаража вказаного домогосподарства викрала алюмінієву ємкість із підставкою загальною вагою 136 кг, яка належить потерпілій ОСОБА_4 , після чого викрадене перевезла на невстановленому автомобілі із своїм знайомим ОСОБА_10 , з яким не мала попередньої змови на вчинення крадіжки, до АДРЕСА_3 , де їх продала ОСОБА_11 , тим самим розпорядилася викраденим на власний розсуд. У відповідності до довідки виданої ТОВ «ТЕХНОМЕТ» вартість 1 кг. брухту алюмінію станом на листопад 2018 року складає 30,00 грн., відповідно вартість 136 кг. становить 4080,00 грн. Таким чином ОСОБА_6 заподіяла потерпілій ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 4080,00 грн.
Крім цього, ОСОБА_6 21 листопада 2018 року, близько 16 години, правомірно перебуваючи на території господарства в АДРЕСА_2 , в якому вона на той час проживала, реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно, викотила транспортний засіб мотоцикл «ИЖ ПЗК», 1974 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 18 від 29.01.2019 року 3220,40 грн., який знаходився в гаражному приміщенні вказаного господарства та власником якого є ОСОБА_5 , на подвір`я та в подальшому за допомогою знайомого ОСОБА_10 завантажила і перевезла на невстановленому автомобілі до м. Полтава та продала його, тим самим розпорядилася даним транспортним засобом на власний розсуд, таким чином спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 3220,40 грн.

Дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України кваліфіковано як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, яка була укладена 31 січня 2019 року між прокурором Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_7 , за письмової згоди потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрювана беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України. Крім того, сторони погодились на призначення покарання підозрюваній за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, звільнивши її відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачена, захисник підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 під час судового розгляду не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, підтвердивши добровільність своєї позиції.

Відповідно до ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Враховуючи вищенаведене та, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Судом з`ясовано, що прокурор, обвинувачена цілком розуміють права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Окрім того, судом з`ясовано, що потерпілі розуміють наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, надали письмову згоду на її укладення та не заперечують проти її затвердження. Їх позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлений. Запобіжні заходи не застосувались.
З обвинуваченої підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з проведенням автотоварознавчої експертизи у сумі 715 грн.
Долю речових доказів слід визначити відповідно до ст. 100 КПК України, повернувши власникам майна викрадені речі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373-376, 394-395, 474-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка була укладена 31 січня 2019 року між прокурором Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_7 , за письмової згоди потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.2 ст.289 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання

за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік;

за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази: алюмінієву ємкість із підставкою загальною вагою 136 кг, яка перебуває на зберіганні у ОСОБА_11 , повернути потерпілій ОСОБА_4 ; дві шини з написом USSRПК 90-459, модель К-74, номерний знак НОМЕР_2 , плафон стоп сигналу, кришку паливного баку, 4 сигнальні лампи, ланцюг, 2 підставки для ніг, реле запалення, ручку газу, декорацію, карбюратор в розібраному стані, повітряний фільтр, кермо, сидіння, фару, спинку сидіння, які перебувають на зберіганні у Решетилівському ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень .
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1