ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1772/18

Провадження № 1-кп/486/51/2019

06 березня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника органу пробації - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області кримінальне провадження № 0001018 від 24.11.2018 року за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджану, азербайджанця, громадянина Азербайджану, що має вищу освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.06.2011 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23.11.2018 року близько 21.00 год., ОСОБА_5 перебував в приміщенні Южноукраїнського міського автовокзалу по вул. Дружби народів, 27 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, де до нього підійшов раніше знайомий ОСОБА_6 .. Під час спілкування на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи в тамбурному приміщенні автовокзалу, почали штовхати один одного. При цьому ОСОБА_6 , з метою самозахисту, дістав із сумки, що була при ньому, невстановлений слідством предмет з колючими властивостями, який демонстративно тримав у руці. В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись моментом раптовості, діючи умисно та розуміючи, що об`єктом посягання є здоров`я потерпілого, в момент коли ОСОБА_6 перебував неподалік від нього та не чинив опору, застосував відносно нього газовий балон, шляхом розпилення невстановленої газової суміші балону в область очей останнього, після чого самостійно припинив свої протиправні дії.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що дійсно 23.11.2018 року у нього виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 в ході якого він бризнув в обличчя останнього, із газового балончика, але разом з тим акцентував увагу суду на те, що ОСОБА_6 погрожував йому фізичним насиллям тримаючи в своїх руках викрутку, а не ключі. У вчиненому розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та відмовляється від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 23.11.2018 року перебуваючи на автовокзалі м. Южноукраїнська побачив раніше знайомого ОСОБА_5 , з яким у нього виник конфлікт та в ході якого останній бризнув йому в очі із газового балончика. Разом з тим показав, що діставав зі своєї «барсетки» ключі, які прикладав до горла обвинуваченого.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. Суд також приходить до висновку про те, що показання ОСОБА_5 в частині погроз йому потерпілим ОСОБА_6 фізичним насиллям із застосуванням викрутки, нічим не підтверджується, що позбавляє суд права вважати такий доказ допустимим.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає їх допустимими, а вину ОСОБА_5 вважає доведеною, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за правовою кваліфікацією, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії невеликої тяжкості, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується типово.

У розумінні ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає повне визнання вини, сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення. Що стосується щиросердного каяття обвинуваченого у скоєнні злочину, то суд не вважає його таким, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не проявив себе таким, який кається у скоєнні даного злочину і правильно розуміє свою поведінку в момент скоєння злочину та оцінює свої дії негативно. Навпаки, суд констатує факт того, що обвинувачений не схильний правильно оцінити свої дії в момент скоєння злочину, вважає, що протиправний конфлікт спровокував сам потерпілий ОСОБА_6 , а відтак в судовому засіданні останній не вибачився перед потерпілим за завдану шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, суд приймає до відома досудову доповідь Арбузинського міськрайонного відділу пробації, з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого у кримінальному провадженні ОСОБА_5 .

Враховуючи вищезазначене, правову позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу, думку потерпілого, який вважав за доцільне призначити більш суворе покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України. На думку суду таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрат пов`язаних з проведенням експертиз не понесено.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 374-376, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1