Провадження №1-кп/761/612/2019
В И Р О К
іменем України

11 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004123 від 06.04.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки, Донецької області, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, інваліда 3-ї групи, проживаючого, згідно довідки від 30.01.2017 року № 000000317 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю у судових засіданнях:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

законного представника потерпілого ОСОБА_12

потерпілого ОСОБА_13

представника потерпілого ОСОБА_14

свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_16

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 приблизно о 06 годині ранку 01 квітня 2017, після того, як ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , збираючись виходити з квартири АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрила вхідні двері, зайшов до приміщення вказаної вище квартири. На що, ОСОБА_15 почала виштовхувати ОСОБА_6 зі своєї квартири, але останній ногою вдарив двері, зайшов до квартири й почав штовхатися з ОСОБА_15 , при цьому, вступивши в словесний конфлікт з останньою, продовжував її штовхати.
На шум сварки, з приміщення кімнати квартири, вийшов чоловік ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В результаті словесного конфлікту з ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 , приблизно о 06 годині ранку 01 квітня 2017, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи ступінь суспільної небезпеки та тяжкість наслідків, які можуть настати, ОСОБА_6 , приблизно о 06 годині ранку 01 квітня 2017, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , наблизився до ОСОБА_13 та умисно наніс йому не менше одного удару в обличчя, в область лівого ока, своєю рукою зібраною в кулак, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_13 , згідно висновку експерта №691Е від 26.05.2017, тяжке тілесне ушкодження (за критерієм втрати органу), у вигляді відкритої травми лівого ока: контузії важкого ступеня, розриву очного яблука з випадінням внутрішніх оболонок ока (райдужки, сітківки) масивним крововиливом в тканини очного яблука та послідуючим оперативним видаленням тканин лівого ока (евсцерація), що призвело до анофтальму (відсутність очного яблука).
Таким чином ОСОБА_6 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило втрату органу, тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнав, не розкаявся у вчиненому та дав показання згідно з якими, у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою він отримав травму голови та у нього була трепанація черепа з видаленням частини черепу, у зв`язку із чим він забуває. Однак він нікому не вибивав ока, а також двері до квартир потерпілої не вибивав. Так, о пів на п`яту ранку він прийшов до хостелу, в якому проживав та який розташований на другому поверсі будинку АДРЕСА_3 , з метою забрати свої речі. Однак двері хостелу були зачинені та йому ніхто не відчинив, а тому він присів на другому поверсі у під`їзді та заснув. Прокинувся він від того, що його будили бабуся з дідусем, а саме: свідок ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_13 , які почали на нього кричати. Він їм пояснював, що проживає у цьому під`їзді, але вони не звертали на його пояснення уваги та продовжували кричати. Тоді він сказав останнім: « Ладно, дайте я пойду». Коли він почав йти, ОСОБА_15 почала кричати, після чого він її відштовхнув та пішов вниз по сходах до виходу з під`їзду. Нижче стояв ОСОБА_13 , який теж на нього кричав і він так само відштовхнув останнього. Після чого покинувши вказаний під`їзд пішов на роботу. Ніяких удав в область обличчя він потерпілому не наносив. Також обвинувачений зазначив, що напередодні він був у кафе, де вжив пива, близько одного літра. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не надав конкретної відповіді, у зв`язку із чим у потерпілого відбувся розрив очного яблука.

Незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, винуватість останнього підтверджується сукупністю наступних досліджених безпосередньо судом доказів.

Показаннями потерпілого ОСОБА_13 , згідно з якими, він, перебуваючи в себе вдома у кімнаті, почув шум, що хтось увірвався в їх квартиру та, відчинивши двері кімнати і пройшовши близько метра, відчув міцний удар в око, після чого впав та залився кров`ю.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , згідно з якими, вона повідомила, що доводиться потерпілому ОСОБА_13 дружиною та проживає разом із останнім в кв. АДРЕСА_2 . Так, 01 квітня 2017 року близько 06 год. ранку, в той час, як вона відчиняла вхідні двері квартири, молодий чоловік, як потім їй стало відомо ОСОБА_6 , штовхнув її назад у коридор до її квартири, і зайшов слідом, у зв`язку із чим між ними зав`язалась бійка, оскільки вона намагалася виштовхати останнього з квартири, що їй вдалося. Виштовхавши ОСОБА_6 з квартири, вона зачинила вхідні двері на защіпку. Однак ОСОБА_6 , розігнавшись вибив двері із защіпки та забіг до квартири, де в них знову розпочалася бійка. В цей час, до коридору з кімнати вийшов її чоловік ОСОБА_13 та запитав, що відбувається. Однак ОСОБА_6 одразу її чоловікові наніс удар кулаком прямо в око, від чого чоловік впав, а з ока полилася кров. В той час, як вона подавала чоловікові вату, ОСОБА_6 забіг до приміщення квартири та почав бігати, а вона кричала на останнього, щоб він залишив приміщення її квартири. В цей час ОСОБА_6 підбіг до неї, схопив за горло та почав здавлювати шию, на що вона коліном йому поміж ніг вдарила та він зігнувся. Після чого, вона палкою вибила його з квартири, викликала швидку медичну допомогу та поліцію. Чоловіка госпіталізували, після чого повідомили, що він втратив око.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , згідно з якими, вона працювала комендантом хостелу за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 знає, у зв`язку із тим, що він проживав у згаданому хостелі. Вказала, що знає наглядно свідка ОСОБА_15 , яка проживає в цьому ж під`їзді на першому поверсі будинку, де знаходився хостел. Зазначила, що чула від інших чоловіків, які проживали у хостелі про якийсь конфлікт ОСОБА_6 з мешканцями будинку, що проживають на першому поверсі, що мав місце вечором, однак якого саме дня не пригадує. Після чого, ОСОБА_6 прийшов до хостелу та забрав частину своїх речей. Однак про конфлікт, який мав місце близько 06 год. 00 хв. 01 квітня 2017 року, нічого повідомити не змогла.

Крім показань потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , винуватість ОСОБА_6 у заподіянні ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень підтверджується також наступними документами та висновками експертів.

Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01.04.2017 року, згідно з якими ОСОБА_15 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявила, що 01 квітня 2017 року, приблизно о 06 год. за місцем мешкання, виник конфлікт з невідомим. Під час якого, невідомив ударив її чоловіка ОСОБА_13 , 1940 р.н.

Даними висновку експерта № 691/Е від 26.05.2017 року, згідно з якими, дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_13 , 1940 р.н., свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 01.04.2017 року о 06:17, у нього мало місце тілесне ушкодження: відкрита травма лівого ока: контузія важкого ступеня, розрив очного яблука з випадінням внутрішніх оболонок ока (райдужна, сітківка), масивним крововиливом в тканини очного яблука та послідуючим оперативним видаленням тканин лівого ока (евісцерація), що призвело до анофтальму (відсутність очного яблука)…. Відповідно п. п. 4.6 та 2.1.4 «Правил», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм втрати органу), так як таке, що призвело до постійної втрати загальної працездатності в розмірі 65% (відповідно ст.21 Інструкції № 2). Характер та морфологія виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось від однократної травматичної дії тупим предметом, що могло бути внаслідок удару рукою, зібраною в кулак, за давністю може відповідати вказаному терміну.

Даними, що містяться у копії виписного епікризу стаціонарного хворого № 42/00664, згідно з якими, ОСОБА_13 , 1940 р.н., перебував на лікуванні з 01.04.2017 по 06.04.2017 (5 л/днів). Діагноз: Контузія ІV ст., розрив очного яблука з випадінням внутрішніх оболонок (абсолютна глаукома, артифакія) лівого ока. Анофтальм праворуч.

Даними висновку експерта № 880/Е від 10.04.2017 року, згідно з якими, при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при обстеженні виявлені ушкодження: синці на лівому плечі по передній поверхні у середній та нижній третинах, по задній поверхні у нижній третині, на задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, у нижній третині. Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились від не менш п`яти дій тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, тобто, 01.04.2017, не були небезпечними для життя та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Даними, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2017 року, згідно з якими, свідок ОСОБА_15 вказала на фотознімок № 2 на якому зображений ОСОБА_6 , як наглядно знайому їй особу чоловічої статі, яка 01 квітня 2017 року приблизно о 06 год., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , нанесла один удар в область голови їх чоловіку ОСОБА_13 , 1940 р.н., внаслідок чого останнього госпіталізовано.

Даними висновку судово-психіатричного експерта № 172 від 19.06.2018 року, згідно з якими, у період часу, до якого відноситься правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_6 обвинувачується (01.04.2017 р.), він виявляв ознаки органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу з церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ-10, шифр F 06.6), за своїм психічним станом у зазначений період міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, до якого відноситься правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_6 обвинувачується (01.04.2017 р.), він виявляв ознаки органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу з церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ-10, шифр F 06.6). У теперішній час ОСОБА_6 виявляє ознаки органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу з церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ-10, шифр F 06.6). За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Органічне ураження головного мозку травматичного ґенезу з`явилося у ОСОБА_6 в листопаді 2011 р. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру та у нього не виявлено психічних розладів, через які він не може самостійно реалізовувати своє право на захист та він може брати участь у судовому розгляді кримінального провадження.

Даними, що містяться в копії особової справи на громадянина ОСОБА_6 , згідно з якими ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився у м.Макіївка Донецької області , зареєстрований АДРЕСА_4 та взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстрований за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 , являється інвалідом 3-ої групи, безстроково, отримує соціальну допомогу.

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені, безпосередньо досліджені докази вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило втрату органу.

При цьому, суд зауважує на те, що органом досудового розслідування була надана юридична оцінка діям ОСОБА_6 за кваліфікацією ч.1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При цьому, у фактичних обставинах висунутого обвинувачення, як було встановлено органом досудового розслідування, і встановлено судом, зазначалося про спричинення ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм втрати органу), тобто спричинення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило втрату органу.

А тому, зазначення судом у юридичному формулюванні обвинувачення про заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило втрату органу, не виходить за межі висунутого обвинувачення, а лише вказує на правильність юридичного формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, відповідно до диспозиції ч.1 ст.121 КК України, з урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого визнається винуватим ОСОБА_6 .

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинення протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_6 , суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину спростовуються дослідженими судом доказами, докладний зміст яких розкрито вище та які беззаперечно свідчать про його винуватість.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , не заперечуючи факту перебування у під`їзді будинку АДРЕСА_3 та виникнення конфлікту між ним свідком ОСОБА_15 та потерпілим ОСОБА_13 , стверджував, про свою непричетність до нанесення останньому тілесного ушкодження, внаслідок якого ОСОБА_13 втратив ліве око.

Разом із тим, згідно з підсумками висновку експерта № 691/Е від 26.05.2017 року, характер і морфологія виявленого ушкодження у ОСОБА_13 , свідчать про те, що воно утворилось від однократної травматичної дії тупим предметом, що могло бути внаслідок удару рукою, зібраною у кулак, за давністю може відповідати вказаному терміну, тобто 01.04.2017, приблизно о 06 год.

Крім, даних висновку експерта №691/Е від 26.05.2017 року, показання обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , яка категорично запевнила суд, що саме ОСОБА_6 01.04.2017 року приблизно о 06 год. увірвався в квартиру, де вона мешкає та наніс один удар кулаком в область обличчя її чоловікові ОСОБА_13 .

Показання свідка ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_13 щодо способу та обставин утворення у ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило втрату органу, узгоджуються з цим висновком, а також іншими безпосередньо дослідженими судом доказами зміст яких розкрито вище.

Показання свідка ОСОБА_15 в тій частині, що в ході конфлікту ОСОБА_6 штовхав її та між ними зав`язалась бійка, підтверджуються даними висновку судово-медичної експертизи № 880 від 10.04.2017 року, згідно яких у ОСОБА_15 виявлені легкі тілесні ушкодження, що утворились приблизно 01.04.2017 року від не менш п`яти дій тупого (тупих) предмету (предметів).

Крім того, судом не встановлено будь-яких даних, які б давали підстави для висновку про те, що свідок ОСОБА_15 має підстави обмовляти обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене у сукупності, також те, що свідок ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_13 давали послідовні показання, які узгоджуються з іншими доказами, зміст яких розкрито вище, а тому суд визнає їх показання достовірними.

Хоча обвинувачений ОСОБА_6 не визнав факту нанесення удару кулаком в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 , а зазначає лише про те, що відштовхнув потерпілого на сходах у під`їзді, такі показання обвинуваченого в частині обставин та способу отримання потерпілим ОСОБА_13 тілесних ушкоджень є неспроможними та визнаються судом такими, які спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Також, на правильність висновків суду щодо заподіяння ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого той втратив орган, не впливає та обставина, що на вказаному оці у потерпілого була глаукома, а тому щодо наявності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у суду сумнівів не виникає.

Свідок ОСОБА_16 не дала суду показань, які б мали значення для кримінального провадження, окрім підтвердження нею факту проживання ОСОБА_6 у хостелі, що був розташований у буд. АДРЕСА_3 , а тому її показання є неналежним доказом, в силу ст. 85 КПК України.

Також, суд визнає неналежними доказами дані протоколів слідчих дій, а саме:

дані протоколу огляду місця події від 06 квітня 2017 року, згідно якого оглядалось приміщення квартири АДРЕСА_2 , та не зафіксовано будь-яких слідів вчинення кримінального правопорушення, з огляду на те, що такий огляд проведено лише на шостий день, після, того як було вчинено кримінальне правопорушення;

дані протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_16 від 08 квітня 2017 року, оскільки у вказаному протоколі не зазначено, у зв`язку із якими саме подіями чи обставинами проводиться відповідне впізнання, яка особа упізнається і у зв`язку із чим. Крім того, згідно протоколу впізнання свідок на фотознімку № 2 впізнала ОСОБА_6 , а у довідці до протоколу зазначено про те, що на фотознімку № 3 зображено ОСОБА_6 , що не відповідає дійсності.

Отже, дані цих протоколів ні прямо ні непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, ОСОБА_6 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на момент останнього затримання працював згідно довідки № 07-1/08 від 07.08.2018 в будівельно-ремонтній бригаді ТОВ «Компанія «Інвест-Декор», де характеризується посередньо, являється інвалідом 3-ої групи безстроково, перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа, позитивно характеризується ГО «Вимушених переселенців Донецької, Луганської областей та Криму», постійного місця проживання не має, зареєстрований в зоні антитерористичної операції, розлучений, має доньку 2003 р.н.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

У якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає за необхідне врахувати, що злочин ним вчинено щодо особи похилого віку.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого злочину наведені вище, дані про особу обвинуваченого, те, що він являється інвалідом третьої групи безстроково, являється вимушеним переселенцем - внутрішньо переміщеною особою, працює за домовленістю, де характеризується посередньо, а тому суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити покарання, передбачене санкцією кримінального закону, за яким визнав його винуватим у виді позбавлення волі на певний строк в мінімальних межах, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Разом із тим, окрім наведеного вище, враховуючи ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого, а саме те, що він не розкаявся у вчиненому, заподіяв тяжке тілесне ушкодження, що призвело до втрати органу у потерпілого, який є інвалідом, людиною похилого віку, не вжив жодних заходів спрямованих на відшкодування шкоди завданої потерпілому, за час здійснення кримінального провадження неодноразово переховувався як від органу досудового розслідування так і суду, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому не вбачає підстав для звільнення його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України.

Крім того, у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, який підлягає частковому задоволенню.

Так, у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_13 заявлено наступні позовні вимоги, а саме: матеріальну шкоду в розмірі 32 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

Як убачається з позовної заяви матеріальну шкоду на загальну суму 32 000 грн. становлять витрати пов`язані з проходженням потерпілим ОСОБА_13 лікування.

На підтвердження даних позовних вимог потерпілим та його представником долучено копії квитанцій на придбання лікарських препаратів.

Так, позовні вимоги щодо стягнення на користь потерпілого витрат, пов`язаних з лікуванням, реабілітацією та доглядом, підтверджуються наданими доказами лише на суму 12 000 грн., а тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню лише у вказаному обсязі.

Щодо позовних вимог потерпілого про стягнення моральної шкоди в сумі 200 000 грн., то такі позовні вимоги обґрунтовуються, тим, що потерпілий, будучи інвалідом першої групи по зору, особою, що потребує стороннього догляду, зазнав надзвичайних моральних страждань, болю, в результаті нанесення йому удару обвинуваченим, втратив ліве око.

Суд, при визначенні розміру моральної шкоди завданої потерпілому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховує страждання потерпілого, пов`язані з тим, що він внаслідок отриманого тілесного ушкодження тривалий час проходив стаціонарне та амбулаторне лікування, що супроводжувалося переживанням інтенсивних больових відчуттів, фізичним та емоційним дискомфортом, поніс суттєві матеріальні витрати, а також враховує неможливість відновлення втраченого органу, те, що потерпілий є людиною похилого віку, інвалідом першої групи безстроково та потребує стороннього догляду.

А тому, беручи до уваги обставини кримінального правопорушення, те що дане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обвинувачений своєї вини у скоєному не визнав, не розкаявся у вчиненому, не вживав заходів спрямованих на відшкодування збитків потерпілому, враховуючи психологічні (моральні) страждання, які зазнав потерпілий ОСОБА_13 , причинний зв`язок між винними діями обвинуваченого та отриманими потерпілим тяжким тілесним ушкодженням, суд вважає, що справедливим, співрозмірним та достатнім буде присудження до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 компенсації за заподіяння моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

До вступу вироку в законну силу слід залишити без змін раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання вироку, та забезпечення ненастання ризику переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Керуючись ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`яти) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення вироку, зарахувавши йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17 січня 2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 12 000 ( дванадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 100 000 ( сто тисяч) грн. 00 коп.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя