Справа № 448/775/16-к 1-кп/441/10/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2019 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 27.01.2016 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, громадянки України, вдови, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч.2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
В липні 2011 року ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою та обману, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та метою протиправного збагачення, під виглядом отримання грошових коштів на навчання дочки, вмовила ОСОБА_6 оформити на своє ім`я кредит у кредитній спілці «Щедрість» на отримання грошових коштів в сумі 20000 грн., взявши на себе зобов`язання перед ОСОБА_6 сплачувати даний кредит.
11.07.2011 на підставі кредитного договору №390 ОСОБА_6 отримала у кредитній спілці «Щедрість» грошові кошти у кредит в сумі 20000 грн. та добровільно передала їх ОСОБА_4 . Остання, заволодівши грошовими коштами у вказаній сумі, усвідомлюючи при цьому неможливість виконання взятих на себе зобов`язань, та заздалегідь не маючи наміру їх виконувати або повертати вказані кошти, не сплатила даного кредиту, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на 20000 грн.
Крім того, ОСОБА_4 у травні 2012 шляхом зловживання довірою та обману, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та метою протиправного збагачення кредиту під виглядом отримання грошових коштів на навчання дочки, вмовила ОСОБА_7 оформити на себе кредит у кредитній спілці «Щедрість» на отримання грошових коштів в сумі 8000 грн., взявши на себе зобов`язання перед потерпілою ОСОБА_7 сплачувати (погашати) даний кредит.
29.05.2012 на підставі кредитного договору №188 ОСОБА_7 отримала у кредитній спілці «Щедрість» кредит в розмірі 8000 грн. та добровільно передала їх ОСОБА_4 . Остання умисно, із корисливих спонукань, зловживаючи довірою заволодівши грошовими коштами 8000 грн., усвідомлюючи при цьому неможливість виконання взятих на себе зобов`язань, та заздалегідь не маючи наміру їх виконувати або повертати, не виконала своїх зобов`язань щодо повернення грошей, не сплатила даного кредиту, а отримані гроші від ОСОБА_7 використала на власні потреби, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на 8000 грн.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, просила її виправдати.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду показали, що саме на прохання ОСОБА_4 , яка увійшла їм у довіру брали на її користь кредити, гроші передавали їй в руки, однак обвинувачена не виконувала свої зобов`язання, не повертала кредит, тому з їх пенсійних виплат за рішенням Мостиського районного суду виконавча служба проводила стягнення, про це знала ОСОБА_4 , однак ухилялася від виконання рішення суду та зустрічей з ними, крім того на нерухоме майно потерпілої ОСОБА_6 державною виконавчою службою накладено арешт. До суду звернулись коли майже сплатили кредит, а ОСОБА_4 уникала з ними зустрічі.
ОСОБА_6 цивільний позов підтримала, крім того додала, що страждає морально до цих пір. При визначенні покарання покладаються на розсуд суду.
Повно, всестороньо, об`єктивно аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить, що вина обвинуваченої в судовому засіданні доведена наступними доказами:
- кредитним договором №390 від 11.07.2011 згідно якого потерпіла ОСОБА_6 отримала кредит в розмірі 20000 грн., та які відразу передала ОСОБА_4 про що остання не заперечує;
- кредитним договором №188 від 29.05.2012 згідно якого потерпіла ОСОБА_7 у кредитній спілці « Щедрість» отримала кредит в розмірі 8000 грн., та які відразу передала ОСОБА_4 , що підтвердила остання;
- заявою ОСОБА_6 від 26.01.2016 на ім`я начальника Мостиського ВП Яворівського ГУ НП у Львівській області, якою остання просить притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , яка зловживаючи її довірою та шляхом обману умовила її взяти кредит, який в послідуючому не повернула і не мала наміру повертати;
- заявою потерпілої ОСОБА_7 від 26.01.2016 на ім`я начальника Мостиського ВП Яворівського ГУ НП у Львівській області, якою остання просить притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , яка зловживаючи її довірою та шляхом обману умовила її взяти кредит, який в послідуючому не повернула;
- копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 21.03.2013 про стягнення з ОСОБА_7 в солідарному порядку із ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Щедрість» 7878 грн.;
- копією виконавчого провадження з якого вбачається, що ОСОБА_6 було зобов`язано до сплати 21749.58 грн., стягнення проводились із сум нарахованої їй пенсії, крім того у зв`язку з наявною вказаною сумою боргу, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, все нерухоме майно ОСОБА_6 обтяжено по виконавчому провадженню;
- копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 21.03.2013 про стягнення з ОСОБА_7 в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Щедрість» заборгованість по кредиту 7878 грн.;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, з якого вбачається, що за заявою ОСОБА_8 27.01.2016 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, стосовно ОСОБА_4 у вчиненні шахрайства з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, від 24.06.2016 з якого видно, що за заявою ОСОБА_7 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, стосовно ОСОБА_4 у вчиненні шахрайства з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.190 КК України;
- згідно постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань кримінальні провадження від 27.01.2018 за заявою ОСОБА_8 та від 24.06.2016 за заявою ОСОБА_7 були об`єднані в одне провадження.
Суд не приймає доводів обвинуваченої та її захисника в тім, що в даному випадку відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину і мають місце цивільно правові відносини, та розцінює такі як умисне уникнення покарання з огляду на наступне.
Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його привласнити, не виконуючи зобов`язання.
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно потерпілого шляхом обману або зловживання довірою, суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Відсутність хоча б одного з елементів складу злочину шахрайства, у тому числі об`єктивної і/або суб`єктивної сторони, означає, що дії особи, поведінка якої оцінюється, не є злочином і можуть свідчити про наявність між потерпілим і правопорушником цивільно-правових відносин.
Оформивши та отримавши кредит для ОСОБА_4 - потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були впевнені у її доброчесності та сумлінному ставленні до виконання зобов`язань, але ОСОБА_4 скориставшись довірою потерпілих та заволодівши грошима не мала наміру їх повертати. Про таку поведінку обвинуваченої свідчить її умисне ухилення від виконання зобов`язання, знаючи про рішення суду та солідарну відповідальність її влаштовувало, що стягнення сум кредиту, якими скористалась виключно вона у своїх інтересах, проводиться з пенсії кожної потерпілої окремо. Потерпілі звернулись із заявами про притягнення до відповідальності ОСОБА_4 у 2016 році, тобто відповідно через п`ять та чотири роки після отримання кредиту для ОСОБА_9 , що переконує суд у правдивості показань потерпілих про умисне уникнення обвинуваченої зустрічі з ними та не бажання повернути отримані нею гроші, таке підтверджується і довідками з Державної фіскальної служби про те, що ОСОБА_4 з 2011 по 2016 доходів не отримувала, отже вона зловживаючи довірою потерпілих забравши у них кредитні гроші не мала наміру їх повертати.
Суд знаходить доведеним, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у конкретній ситуації не усвідомлювали факту застосування щодо них обману. Отже, між діяннями обвинуваченої ОСОБА_4 та помилкою потерпілих, які погодились на прохання останньої отримати кредит та передали їй гроші виключно в її інтересах, є причинний зв`язок, тому відсутні цивільно-правові відносини, як наголошує на цьому захисник.
Узагальнюючи наведене, суд не вбачає підстав для виправдання обвинуваченої, як про це просить ОСОБА_4 та її захисник і вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою (шахрайство) та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою (шахрайство ) вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом враховується ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу винної, фактичні обставини правопорушень, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є перша судимість.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує, що вона вчинила два правопорушення невеликої та середньої тяжкості, також враховує, що обвинувачена вчинила умисні злочини, завдану шкоду потерпілим не відшкодувала, характеризується посередньо, а тому, суд приходить до висновку про те, що її виправленню і перевихованню сприятиме покарання передбачене санкцією статті обвинувачення обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Суд не застосував до обвинуваченої вид покарання штраф та виправні роботи з урахуванням того, що ОСОБА_4 офіційно не працює, доходів не отримує, має значні суми боргу перед потерпілими.
Цивільний позов в кримінальному провадженні заявлений потерпілою ОСОБА_8 підлягає задоволенню на підставі ст.1166 ЦК України в розмірі 20000 грн. (т.1 а.с.23), оскільки жодних належних та допустимих доказів про повернення суми - обвинуваченою ОСОБА_4 не надано.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371,373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді:
за ч. 1 ст. 190 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;
за ч. 2 ст. 190 КК України - 3 (три) роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки с. Княжий Міст Мостиського району Львівської області на користь ОСОБА_6 , мешканки с. Берегове Мостиського району Львівської області 20000 (двадцять тисяч гривень) завданої матеріальної шкоди.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Вирок набирає законної сили через 30 днів, якщо на нього не буде подано апеляцію.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1