Справа № 199/8602/18
УХВАЛА

20.12.2018 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001919 від 19.10.2018 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, з угодою про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2018 до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_6 надана угода про примирення, укладена 15.12.2018 між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до якої сторони погодилися про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим в порядку ст. 46 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що він цілком розуміє характер його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, але, як слідує з пояснень його захисника ОСОБА_6 , вину у вчиненні злочину не визнає, з формулюванням обвинувачення, викладеним у обвинувальному акті, не згоден, оскільки сторона захисту вважає його дії необережними, а злочин, передбачений ст. 186 КК України, може бути вчинений тільки умисно. Обвинувачений також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 вважала можливим затвердити угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити в затвердженні угоди про примирення.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта, вважає неможливим затвердити угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, виходячи з наступного.
Відповідно до змісту угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченимвід 15.12.2018 ставиться питання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються, окрім іншого, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Проте, у наданій суду угоді про примирення відсутнє узгоджене сторонами угоди покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

На те, що в угоді про примирення повинен бути зазначений вид покарання, яке буде застосовано до обвинуваченого, вказує і п. 4) ч. 5 ст. 474 КПК України, відповідно до якого перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен зясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 не зміг в підготовчому судовому засіданні відповісти на питання суду щодо п. 4) ч. 5 ст. 474 КПК України, оскільки в угоді про примирення відсутній узгоджений сторонами угоди вид покарання, який буде застосований до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Також суд звертає увагу на те, що в угоді про примирення відсутнє зазначення про розуміння обвинуваченим характеру його обвинувачення за ч. 1 ст. 186 КК України, що також перевіряється судом у відповідності до п. 3) ч. 5 ст. 474 КПК України, приймаючи до уваги заяви сторони захисту щодо необережних дій ОСОБА_3 щодо відкритого заволодіння майном потерпілої. Викладене свідчить про те, що укладення угоди сторонами є наслідком нерозуміння потерпілою та обвинуваченим змісту обвинувального акта та наслідків затвердження угоди в суді, що згідно з п.п. 3), 4) ч. 7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови в затвердженні угоди, оскільки під час укладення угоди про примирення фактично порушено право обвинуваченого, передбачене п. 1) ч. 2 ст. 42 КПК України, знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, у зв`язку з чим укладення угоди не було добровільним.

Таким чином, умови угоди суперечать вимогам ст.ст. 471, 474 КПК України.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину, вчиненого із корисливих мотивів, під час іспитового строку за попереднім вироком, а ст. 46 КК України передбачає можливість звільнення від кримінальної відповідальності лише осіб, які вперше вчинили злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, тому на цей час немає і підстав для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , оскільки умови угоди про примирення суперечать вимогам ст. 46 КК України.

Керуючись п. 1), 2) ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369, 371, 372, 474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної 15.12.2018 між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до якої сторони погодилися про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим в порядку ст. 46 КК України.

Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1