Справа № 461/125/19
Провадження № 1-кс/461/213/19
УХВАЛА
Іменем України

20.02.2019 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання старшого слідчого СП СУ Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовцю за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді механіка - водія 2 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше засудженому 05.12.2016 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, -

ВСТАНОВИВ:
08.01.2019 року до суду надійшло погоджене з прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_4 клопотання старшого слідчого СП СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № №0001936 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 .
Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 підозрюється органом досудового розслідування у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Слідчий зазначає, що підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали обґрунтована підозра останнього у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній перебував у розшуку.
Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_5 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких злочинів, підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування та від військової частини, в якій проходив військову службу, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а відтак запобігти вище зазначеним ризикам.
Тому просить слідчого суддю застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його у Львівській установі виконання покарань №19.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання. Надали пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували. Зазначили, що відсутні ризики, які передбачені ст.177 КПК України. Просили застосувати домашній арешт.
Заслухавши думку прокурора та слідчого щодо поданого клопотання, пояснення підозрюваного, позицію захисника, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
19.04.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що є тяжким злочином.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 стверджується зібраними доказами, а саме: показаннями свідків, впізнанням, іншими доказами здобутими в ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Прокурором доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
Керуючись наведеним, слідчий суддя враховує вищезазначені дані про особу підозрюваного. ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової частині № НОМЕР_1 . Згідно відповіді Військової частини МОУ А0998 за №5942 від 18.09.2018 року ОСОБА_5 облікований як такий. Що самовільно залишив військову частину. Про дані обставини також свідчить акт службового розслідування від 21.09.2017 року.
Окрім того, прокурор у судовому засіданні зазначив, що у Яворівському районному суді Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 відносно самовільного залишення військової частини.
Підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК. У разі визнання винуватим останньому загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років. Вищезазначені обставини в сукупності дають підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду.
Також, слідчим суддею встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08.01.2019 року старшому слідчому СП СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
За вказаних обставин, підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину без застосування насильства, суд вважає за можливе призначити заставу.
П. 3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Гафа проти Мальти» відзначив, що відповідно до прецедентного права, гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.
Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого.
Визначаючи розмір застави суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Тому з врахуванням його матеріального стану, відсутності постійного місця роботи та офіційного працевлаштування, враховуючи вимоги законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38420 грн.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
При цьому підозрюваному ОСОБА_5 роз`яснюється, що при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді застави на нього на строк до 19.04.2019 року включно покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
Також підозрюваному і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до органу досудового розслідування та/або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі внесення застави щодо підозрюваного, стосовно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ці роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
У разі внесення застави, вона може бути внесена на депозитний рахунок суду: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації у Львівській області; р/р 0757; банк отримувача Державна казначейська служба України, м. Київ; МФО 820172; .
Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СП СУ Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 19.04.2019 року включно.
Визначити ОСОБА_5 розмір застави в сумі 38420 грн.
У разі застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави, - на строк до 19.04.2019 року включно покласти на нього наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із військової частини НОМЕР_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1