КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000843 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області,громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та ________________________________________________
Справа №11-кп/824/587/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_1
витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_6 , 19 червня 2016 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним мотоциклом «КAWASAKI Versys 650», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині Набережного шосе зі сторони мосту «ім. Патона» в напрямку мосту «Метро» в місті Києві, зі швидкістю приблизно 100...120 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 60 км/год. На задньому сидінні вказаного мотоцикла знаходився ОСОБА_8 .

В цей час, попереду вказаного мотоцикла, в другій смузі попутного напрямку руху, рухався автомобіль «AUDI А6 Allroad», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 .
Підчас руху ОСОБА_6 допустив грубе порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 13.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України:
- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.9. водієві забороняється:
- підпункт «а»: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 13.1: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_6 виявились в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, став керувати технічно справним мотоциклом «KAWASAKI Versys 650», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині Набережного шосе зі сторони мосту «ім. Патона» в напрямку мосту «Метро» в місті Києві, зі швидкістю приблизно 100...120 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 60 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, на ділянці дороги, яка має чотири смуги для руху в попутному йому напрямку, ОСОБА_6 перед початком перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, став перестроюватись з четвертої смуги руху в третю, а потім в другу, при цьому не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого в другій смузі руху проїзної частини Набережного шосе, біля зупинки громадського транспорту «Парк відпочинку», в місті Києві, здійснив зіткнення передньою частиною керованого ним мотоцикла із задньою частиною автомобіля «AUDI А6 Allroad», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир мотоцикла «KAWASAKI Versys 650», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки: множинні садна (без опису морфології) задньої поверхні грудної клітки; переломи 5,6 ребер по пахвовій лінії справа; відкрита черепно-мозкова травма: множинні садна голови (без опису морфології); розрив барабанної перетинки справа; перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу (лінія перелому проходить у основи пірамідки та розповсюджується на латеральні відділ потиличної луски справа та зліва, лінія перелому розповсюджується на тім`яну кістку справа, по ходу лінії перелому крововиливи у м`які тканини); крововиливи під оболонки головного мозку («гості» субдуральні нашарування над правою тьмяною та скроневими частками (довжиною до 5 см, товщиною до 4-5мм) відповідно лінії перелому); множинні садна у ділянці кінцівок (без опису морфології), які в своїй сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя.
В діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 13.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 13.1. та 12.4 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду в частині призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року його було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки та зі звільненням від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2017 року вказаний вирок було скасовано через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, при цьому з питання призначення покарання апеляційний суд своїх висновків не зробив.

Між тим, при повторному розгляді справи суд першої інстанції, всупереч положенням ч. 2 ст. 416 КПК України, призначив йому за ч. 2 ст. 286 КК України, за той самий злочин, у тому самому обсязі обвинувачення, покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та зі звільненням від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, чим погіршив його становище, призначивши йому більш суворе покарання, аніж було визначено за першим вироком, що є неприпустимим.
Між тим вважає, що, з урахуванням всіх даних про його особу, конкретних обставин справи, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, його ставлення до скоєного, повне відшкодування ним спричиненої злочином шкоди, позиції потерпілого, який просив суворо його не карати, позиції прокурора, який просив призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, а також наявності на його утриманні неповнолітніх дітей, суд безпідставно призначив йому додаткове покарання, оскільки він дійсно зареєстрований як ФОП, але висновки суду, що це дає йому можливість залучити найманих працівників та, що його дружина працює та має постійний заробіток, є виключно припущенням суду.
Також вказує, що позбавлення його права керування транспортними засобами, яке є єдиним джерелом існування, призведе до зменшення надходження коштів в сім`ю та унеможливить утримання дітей та дружини, оскільки кошти, які заробляє дружина, є не достатніми для нормального проживання двох дорослих людей та двох малолітніх дітей, 2000 р.н., та 2006 р.н.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та вважав, що вирок підлягає зміні в частині додаткового покарання, яке повинно бути у виді 2 років позбавлення права керування транспортними засобами, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні ним під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, що відповідає юридичній кваліфікації діяння ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, а також дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, працює, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, належним чином врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, а також обставину, яка його обтяжує - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі вказані вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі не в мінімальних межах, передбачених санкцією частини 2 статті 286 КК України, та вмотивовано, з урахуванням також позицій потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, та прокурора, який просив призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, на підставі вказаної норми закону звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, так як його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

Також, всупереч тверджень обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання, яке в даному випадку є факультативним, суд першої інстанції врахував як обставини кримінального провадження, яке сталося внаслідок грубого порушення ОСОБА_6 п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 13.1 та 12.4 Правил дорожнього руху у звичайній дорожній обстановці, так і тяжкість наслідків від допущених ним порушень, а тому, навіть з урахуванням необережної форми вини, наявності на утриманні неповнолітніх дітей, інших даних про особу обвинуваченого та позиції потерпілого, рішення про доцільність призначення додаткового покарання, на думку колегії суддів, є правильним.

При цьому, доводи у скарзі обвинуваченого про те, що він зареєстрований як ФОП і позбавлення його права керування транспортними засобами, яке є єдиним джерелом існування, призведе до зменшення надходження коштів в сім`ю та унеможливить утримання дітей та дружини, так як кошти, які заробляє дружина, є недостатніми для нормального проживання його родини,не заслуговують на увагу, оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, дружина ОСОБА_6 працює та має постійний заробіток, а самОСОБА_6 в цьому випадку не позбавлений можливості залучити найманих працівників, водночас суспільна небезпека від можливих наслідків порушення Правил дорожнього руху України значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 в цій частині.

Разом з тим, є слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про безпідставне призначення йому судом першої інстанції додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки та зі звільненням від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2017 року вказаний вирок було скасовано через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, при цьому з питання призначення покарання апеляційний суд своїх висновків не зробив.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Між тим, при повторному розгляді справи суд першої інстанції, всупереч положенням ч. 2 ст. 416 КПК України, призначив ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, за той самий злочин, у тому самому обсязі обвинувачення, покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та зі звільненням від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, чим погіршив його становище, призначивши йому більш суворе покарання, аніж було визначено за першим вироком, що є неприпустимим.

За таких обставин, вирок суду в частині призначення додаткового покарання слід змінити та зменшити розмір призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з 3 років до 2 років.

А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення додаткового покарання змінити, зменшивши розмір призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з 3 років до 2 років.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3