ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/231/19 Справа № 194/718/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2017 року,-

встановила:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

09 квітня 2013 року вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. 03 березня 2014 року ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області іспитовий строк скасовано, звільнено 22 квітня 2016 року умовно-достроково на 11 місяців 7 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь СПД ФО ОСОБА_9 витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 110 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він приблизно о 16.00 годині 12 червня 2017 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в якості гостя за місцем проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно зі столу, розташованого в спальній кімнаті вищевказаної квартири викрав мобільний телефон марки «Еrgo», вартістю 323 грн., в комплекті з сім картою чим заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 363 грн.

З місця скоєння злочину ОСОБА_7 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить вирок суду скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. В іншій частині вирок просить залишити без змін.

Вважає, що суд при призначені покарання ОСОБА_7 у повній мірі не врахував обставини, що характеризують особу винного, який на момент скоєного злочину є раніше судимою особою, має непогашені судимості, за місцем проживання характеризується посередньо. Звільнившись з місць позбавлення волі, він не працевлаштувався, суспільно-корисною працею не займався, знову вчинив умисний корисливий злочин.

Вважає, що внаслідок безпідставного застосування судом положень ст. 75 КК України, призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого, який прохав не задовольняти апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні ним злочинів, не оскаржуючи фактичних обставин злочинів, місця, часу, способу їх вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано у порядку ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним, колегія суддів в цій частині вирок не перевіряє.

Як видно з вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
В якості обставини обтяжуючої покарання, суд врахував вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів..
Районний суд врахував, що ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся та добровільно відшкодував шкоду.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого, шляхом застосування вимог ст.ст. 75,76 КК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 визнав себе винним, та щиросердно розкаявся, потерпілий не наполягав на призначенні реального позбавлення волі та виходячи з принципів гуманності, колегія суддів приходить до висновку, що призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям, було б несправедливим внаслідок суворості та становило б надмірний тягар для обвинуваченого.
В апеляційному суді ОСОБА_7 пояснив, що більше не буде вчиняти жодних правопорушень, та що допомагає родині, яа знаходиться в скрутному майновому стані.
При цьому колегія суддів виходить з того, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
Вирок за своїм змістом є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.
Суттєвих порушень закону, які б слугували скасуванню чи зміні вироку колегією суддів не знайдено.
Отже колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають, а вирок є законним.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4