Справа № 467/1015/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000289, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянки України, не працюючої, не одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, останнє відоме місце реєстрації : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 12 травня 2018 року, в обідній час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_5 , який розташований за адресою : АДРЕСА_3 , згадавши, що в одній із кімнат, в коробці перебувають золоті вироби та маючи умисел на їх викрадення, з метою продажу та отримання грошових коштів і незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, умисно і таємно викрала з кімнати потерпілої належні останній золоті вироби загальною вагою 4,85 грам, а саме : золоті сережки у формі кілець, ланцюг, ладанку з гравіруванням «Божа Матір», розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим заподіявши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6 984 грн. 00 коп.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням показань обвинуваченої, яка в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнала повністю, підтвердила обставини його скоєння, зокрема, в частині часу, місця та способу вчинення, а також мети, мотивів та наслідків, що настали.

Так, допитана в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачена ОСОБА_4 показала суду, що 08 травня 2018 року вона приїхала в смт. Арбузинка до подруги на ім`я ОСОБА_6 . 09 травня вони відпочивали у барі в смт. Арбузинка, звідки пішли ночувати до будинку потерпілої, яка в цей час знаходилась в м. Миколаєві. Разом з ними були ще хлопці і дівчата, але в будинку потерпілої на ніч вони не залишались. Ночували лише вона і ОСОБА_6 .
Десь 11 травня 2018 року, вона, згадавши, де у ОСОБА_5 зберігаються золоті вироби, вирішила їх викрасти, так як їй потрібні були кошти. Підійшовши до серванту, де в коробці знаходилось золото, вона взяла сережки, ланцюжок і кулон, але залишила три золотих кільця. Викрадене здала в ломбард в м. Южноукраїнську за три тисячі гривень.
Крім того, обвинувачена погодилась із тим, що вартість викрадених нею виробів становить близько 7 000,00 грн., які планує відшкодувати потерпілій у найближчий час.
Свій вчино засуджувала, попросила вибачення у ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи допитаною в судовому засіданні згідно із правилами ст. 353 КПК України, показала, що 09 травня 2018 року вона поїхала до м. Миколаєва, де перебувала протягом шести днів в лікарні з матер`ю.
Будинок в смт. Арбузинці залишила на подругу ОСОБА_7 , так як був зламаний замок до дверей. Повернувшись додому, вона знайшла чек з ломбарду, на якому було прізвище ОСОБА_8 , а коли відкрила коробку, де зберігались золоті прикраси, то побачила, що вона пуста, у той час, як залишала там три каблучки, ланцюжок з кулончиком «Божа Матір» та сережки у формі кілець.
Подзвонивши ОСОБА_6 , остання повідомила, що була не одна, після чого вона подзвонила ОСОБА_9 і сказала, що це саме вона викрала вироби. Проте, остання заперечувала.
На наступний день, вона з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 поїхали до ломбарду у м. Южноукраїнську, де показали знайдений нею чек. Працівниця ломбарду показала те золото, яке напередодні здала ОСОБА_9 , але воно їй не належало. ОСОБА_9 сказала, що це золото її бабусі.
Приблизно через місяць про крадіжку дізналась її мати, а вона написала заяву до поліції.
Крім того, потерпіла вказувала, що з обвинуваченою знайома близько одного року, раніше остання була в неї вдома і знала, де зберігаються золоті прикраси.
Допитана згідно ст. 352 КПК України свідок ОСОБА_10 показала суду, що ОСОБА_5 попросила її наглядати за будинком, оскільки поїхала в м. Миколаїв до матері.
09 травня 2018 року вона разом з ОСОБА_4 відпочивали в барі в смт. Арбузинка до самого ранку, а потім вона запросила останню переночувати в будинку ОСОБА_5 , на що ОСОБА_9 погодилась.
Вона ночувала в будинку потерпілої приблизно п`ять днів, а ОСОБА_9 лише два. Самої ж ОСОБА_5 не було вдома близько тижня.
Але коли остання повернулась додому, то зателефонувала їй і запитала чи не було в неї вдома ОСОБА_4 , на що вона надала ствердну відповідь. Також ОСОБА_5 повідомила, що знайшла чек з ломбарду.
Пізніше вона зустрілась з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з`ясувати де поділись золоті вироби, однак ОСОБА_9 все заперечувала.
Наступного дня вони всі пішли до ломбарду в м. Южноукранську, де їм показали золоті вироби, які здавала ОСОБА_4 напередодні, проте, вони не належали ОСОБА_5 .
Свідок, крім того, показала суду, що бачила документи з ломбарду, на яких було вказане прізвище ОСОБА_9 . Вони були за 12 число, але точно вона не пам`ятає.
Тож, ці показання обвинуваченої, потерпілої та свідка, враховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб, сприймались судом безпосередньо, є належними оскільки, прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, судом були досліджені зібрані в ході досудового слідства докази, в яких викладені та посвідчені відомості, які мають значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню, правильної кваліфікації дій обвинуваченої та призначення їй покарання у відповідності до засад і положень кримінального закону України.

Зокрема, суд досліджував докази щодо вартості і об`єму викраденого, а саме інформацію надану ТОВ « Інтер Ріелті і Компанія», дані щодо ціни на банківський метал, а саме : на 1 г. золота 999,99 роби станом на 11.05.2018 року та 12.05.2018 року, що відображені в довідці Філії Миколаївського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України від 14.09.2018 року.

Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням показань обвинуваченої, які за своєю суттю є логічними і послідовними, узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, керуючись законом, оцінюючи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, установлених судом.

Зокрема, всі досліджені у цьому кримінальному провадженні докази, в їх сукупності, що надані стороною обвинувачення, посвідчують відомості, що підлягають доказуванню, або ж мають значення для кримінального провадження, а саме, щодо часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення, наявності умислу у обвинуваченої, його спрямованості, мети і мотивів скоєного нею діяння, а також наслідків, що настали.

Кваліфікуючи дії обвинуваченої, суд враховував роз`яснення, що містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 06.11.2009 року № 10, відповідно до яких крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

А отже, з огляду на наведене вище, у ракурсі установлених судом фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Стосовно ж тверджень потерпілої ОСОБА_5 про зникнення, окрім установлених в ході судового розгляду предметів, і трьох золотих обручок, то суд наголошує на тому, що він розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акта і підстав для виходу за його межі, згідно із положеннями ст. 337 КПК України, не установив.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

В аспекті ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд ураховує класифікацію злочинів за ст. 12 КК України, зокрема, що інкримінований ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

В той час як обвинувачена раніше не судима, не працює, не одружена, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, порушень правил проживання не допускає.

При цьому суд не погоджується з ствердженням сторони обвинувачення про наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки останнє характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Однак, в ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачена хоча й засуджувала всій вчинок, попросила вибачення у потерпілої, проте жодних дій, які б свідчили про дійсно щире розкаяння у вчиненому не вчинила, як то, відшкодувати спричинену шкоду, чи то матеріальну, чи то моральну, принаймні у розмірі, який сама ж вважала за прийнятний.
Тож, обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, а так само і обставин, що його обтяжують, визначених ст. 67 КК України, не установлено.

А тому покарання ОСОБА_4 належить призначити у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу.

При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра у даному, конкретному випадку є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), як нею самою, так й іншими особами.

Приймаючи рішення про міру покарання, суд враховував, окрім вищевикладеного, досудову доповідь, складену та долучену до матеріалів кримінального провадження заступником начальника Арбузинського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді штрафу, з огляду на відсутність передумов для застосування ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
А тому визначене судом покарання, його вид і розмір, за умови конкуренції інтересів суспільства та особи, яка піддається кримінальному переслідуванню, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного, а також особою винної.
При цьому характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості, не дають змогу прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання, аніж визначене судом за результатами розгляду цього кримінального провадження.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, не обирався та підстав для його обрання на даному етапі немає.

Долю речових доказів і питання розподілу судових витрат суд у цьому кримінальному провадженні не вирішував через їх відсутність.

Тому з цих мотивів, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить 1 360 ( одна тисяча триста шістдесят) грн. 00 коп. Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1