Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/307/18
Провадження № 1-кп/280/53/19
ВИРОК
Іменем України

25 січня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростишів кримінальне провадження №0000166 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Коростишів Житомирської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, працюючого виконробом в ПП «Житомир-Артпроект», одруженого, має на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

ОСОБА_8 11.03.2018 близько 05:00 години перебував у приміщенні АЗС «ОККО» №14, що по вул. Польова, 75 в с. Мамрин Коростишівського району. У цей день та час у цьому приміщенні знаходився потерпілий ОСОБА_6 . У вказаний день, час та місці, за вказаних обставин між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виник конфлікт, приводом якого стала некоректна поведінка потерпілого з продавцями-консультантами вказаної АЗС.

Під час конфлікту у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння умисного середньої тяжкості ушкодження, ОСОБА_8 11.03.2018 близько 05 години 48 хвилин, перебуваючи в приміщенні АЗС підійшов до потерпілого та розпочав з ним розмову, під час якої ОСОБА_8 запропонував потерпілому вийти з приміщення вказаної АЗС.

У подальшому, перебуваючи поблизу приміщення АЗС, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, наніс один удар своєю правою рукою, зігнутою у кулак, в обличчя потерпілого ОСОБА_6 , від якого потерпілий впав.

У результаті суспільно-небезпечних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому нижньої щелепи зліва в ділянці її кута, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я, садно на волосистій частині голови, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, забійну рану та синець на червоній смужці нижньої губи справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Суд розглядає кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, а саме, 11 березня 2018 року, він з друзями, серед них був свідок ОСОБА_10 , зайшов в приміщення заправки «Окко», купили каву, в приміщенні знаходився потерпілий, з ним було близько чотирьох осіб, він спілкувався з оператором-касиром на підвищених тонах, ображав та висловлювався нецензурно, обвинувачений зробив зауваження потерпілому, після цього у них відбувся словесний конфлікт, під час якого потерпілий образив обвинуваченого, працівники кафе на заправці викликали охорону, щоб заспокоїти потерпілого. Обвинувачений підійшов до потерпілого і сказав, що якщо потерпілий не припинить свою агресивну поведінку, вони підуть далі спілкуватись на вулицю, потерпілий погодився. Обвинувачений з потерпілим вийшли на вулиця, потерпілий продовжував висловлюватись нецензурно на адресу обвинуваченого, обвинувачений не стримався та наніс йому один удар в обличчя. На вулицю з приміщення заправки вийшов свідок ОСОБА_10 сказав, що треба їхати додому. Обвинуваченому через деякий час стало відомо, що потерпілий знаходиться в лікарні, обвинувачений запропонував йому грошові кошти в сумі 5000 гривень для проходження лікування, потерпілий спочатку погодився, потім відмовився брати кошти, сказав, що пізніше повідомить про розмір коштів, який йому потрібен. Також обвинувачений пояснив, що вважає свою поведінку аморальною, він не мав права бити потерпілого, але і потерпілий поводив себе з дівчатами-працівниками заправки дуже негативно не гідно та невиховано. Відшкодував потерпілому 8500 гривень спричиненої матеріальної шкоди, не визнає позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 гривень, так як вважає, що своїми діями не спричинив шкоди на вказану суму.

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що причиною конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, була неправомірна поведінка потерпілого, обвинувачений повністю визнав свою вину як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду, обвинувачений працює з 01.10.2015 на приватному підприємстві «Житомир-Артпроект» виконробом, позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, має сина ІНФОРМАЦІЯ_3 , спиртні напої не вживає, займається спортом, вважає, що пред`явлений цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8493,70 гривень та моральної шкоди у розмірі 50000 гривень підлягає залишенню без задоволенню, оскільки в ньому відсутній обґрунтований розрахунок суми відшкодування матеріальної шкоди, надані до цивільного позову чеки лише підтверджують факт купівлі ліків та медичних матеріалів, проте відсутнє будь-яке направлення медичною установою на проведення оперативного втручання із переліком необхідних для його проведення матеріалів та ліків,а також яке саме лікування було проведено, також відсутній обґрунтований розрахунок моральної шкоди з наданням відповідних доказів на підтвердження зазначених в позові обставин та розрахунок суми судових витрат, які поніс потерпілий і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Обвинуваченим ОСОБА_8 добровільно сплачено потерпілому кошти у сумі 8500 гривень в якості відшкодування завданої шкоди, які є достатніми та співрозмірними із заподіяною шкодою. Захисник вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України, не пов`язане із позбавленням волі.

Допитаний у судовому зсіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 11.03.2018 близько 05:00 години, він перебував на заправці з друзями, замовив каву,силі за столики, потім замовили хот-доги, працівники кафе-дівчата сказали, що потрібно почекати замовлення, після очікування, потерпілий запитав, коли буде готово замовлення, сказали, що ще потрібно почекати, потерпілий деякий час почекав та знову підійшов до працівників кафе, щоб отримати замовлення, виникла словесна перепалка з дівчатами, обвинувачений цього не чув, але зробив потерпілому зауваження, потерпілий ніяк не відреагував, обвинувачений знову зробив зауваження, потім запропонував вийти на вулицю. Потерпілий вийшов з приміщення кафе, відразу відчув удар, він втратив свідомість, більше нічого не пам`ятає. Зі слів друзів, вони привели його до свідомості, друзі сказали, що обвинувачений потерпілому допомогу не надавав. Потерпілий вважає, що обвинувачений наніс йому декілька ударів, а не один. Обвинувачений пропонував потерпілому гроші, він відмовився. Потерпілий вживав алкоголь, але задовго до того, як приїхав на заправку. Підтримав позов про відшкодування шкоди,просив призначити обвинуваченому суворе покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні просив позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8493,72 гривень та моральної шкоди у розмірі 50000 гривень задовольнити частково, а саме в частині стягнення моральної шкоди, так як обвинуваченим ОСОБА_8 матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі у сумі 8500 гривень, стягнути з обвинуваченого витрати на правничу допомогу 5000 гривень, вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати суворе покарання, оскільки він не розкаявся у вчиненому, його поведінка була зухвалою, коли він бив потерпілого, залишив потерпілого, не надав йому допомоги.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що у березні 2018 року близько початку шостої години вранці він та обвинувачений приїхали на заправку «ОККО» випити каву, зайшов потерпілий з друзями, здається, їх було троє, потерпілий сварився з дівчатами, які є персоналом заправки, свідок чув як дівчата кричали потерпілому, щоб він заспокоївся, тому що вони викличуть поліцію, обвинувачений зробив потерпілому зауваження, на що останній відповів, щоб він сидів. Потерпілий запропонував обвинуваченому вийти, вони вийшли на вулицю поговорити, потім приблизно через хвилину вийшов свідок й побачив, що потерпілий сидить, поруч з ним стояв обвинувачений, працівники заправки викликали поліцію. Свідок також пояснив, що не бачив на потерпілому тілесних ушкоджень, свідок з обвинуваченим сіли до автомобіля та поїхали, зі слів обвинуваченого йому відомо, що останній ударив потерпілого один раз, наніс один удар рукою в область голови потерпілого, поки були на вулиці швидкої допомоги не було. Свідок пояснив, що через певний час поїхали в лікарню до потерпілого, прийшли до приймального покою, однак потерпілого там не було, точно не пам`ятає хто запропонував поїхати з місця події в лікарню.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що особисто події не бачила, про подію відомо зі слів працівників заправки, які були на зміні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та з відеозапису камер спостереження, близько 4 години ранку 11 березня 2018 року троє молодиків взяли пляшку горілки та, здається, хот-доги, з виду вони були «випивші», один з них був у червоній куртці, інший у чорній, працівники закладу попередили їх про неможливість розпиття спиртних напоїв на заправці, через півгодини вони знову прийшли, замовили бургери, чекали близько 15 хвилин поки їх готували, їм знову нагадали про заборону розпиття спиртних напоїв, однак вони почали відкривати пиво, на заправці також були присутні інші хлопці, які з виду були тверезі, вони вступилися за працівників заправки, на що обвинувачений «послав» одного з них. Свідок пояснила, що вранці їй повідомили про вказану подію, переглядала камери відео спостереження, коли викликали охорону та чи надавали допомогу їй невідомо. Також свідок повідомила, що «тверезих» хлопців було, здається, троє, один з них заспокоював потерпілого, вийшов один, проте вона не впевнена. У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що спеціального журналу для надзвичайних подій не передбачено, посадовими інструкціями визначено, що саме працівники повинні викликати охорону, пояснення ОСОБА_14 не писав, ОСОБА_15 також не писала, оскільки звільнилася, про емоційний стан дівчат-працівників їй відомо з відео та з їх слів, на відеозаписі з камер спостереження видно, що у них трусилися руки, вони були злякані, а з письмових пояснень їй відомо, що працівники викликали охорону після слів хлопців, що «пиво не алкоголь», образи та погрози лунали від хлопців, які сиділи за столиком, які саме, не може пояснити.

Оцінюючи зазначені докази в їхній сукупності, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена й підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , поясненнями самого обвинуваченого, а також іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження й дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.03.2018 від ОСОБА_6 , згідно з яким просить встановити та притягнути до відповідальності невідому особу чоловічої статі, яка 11.03.2018 близько 5 год., знаходячись на АЗС «ОККО», що по вул. Польова, 75 в с. Мамрин Коростишівського району, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.к.п.99);

- протоколом огляду оптичного диску від 22.03.2018, на якому міститься відеозапис з камер відео спостереження від 11.03.2018 на АЗС «ОККО №14», що знаходиться по вул. Польова, 75 в с. Мамрин Коростишівського району(а.к.п.109-113);

- висновком експерта №539 від 16.03.2018,згідно якому у потерпілого ОСОБА_6 виявлено: садно на волосистій частині голови, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження;забійну рану та синець на червоній смужці нижньої губи справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; закритий уламковий перелом нижньої щелепи зліва в ділянці її кута, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, вищевказані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_6 утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в термін та за обставин,вказаних обстеженим (а.к.п.117-118).
Суд критично сприймає пояснення свідка ОСОБА_11 , оскільки остання очевидцем подій не була, про повідомлені в судовому засіданні обставини відомі їй зі слів працівників заправки, які перебували на робочому місці.

Оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що обвинувачений дійсно вчинив злочин за інкримінованими обставинами.
За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразились у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження,тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України є злочином середньої тяжкості, ОСОБА_8 працює на приватному підприємстві «Житомир-Артпроект» з 2012 року по теперішній час виконробом, зарекомендував себе справжнім професіоналом, працелюбним, відданим і люблячим свою справу, досвід роботи ОСОБА_8 у поєднанні з комунікативними здібностями, принесли хороший результат підприємству, за характером спокійний та врівноважений, є надійним другом, готовим надати допомогу в скрутну ситуацію, не курить, не вживає спиртні напої, займається спортом, трудову дисципліну не порушував, стягнень не мав за час роботи на підприємстві, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не судимий.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Судом взято до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, поведінку ОСОБА_8 під час судового розгляду, що була проявом внутрішніх переживань особою того, що сталося, морального засудження своєї поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління, разом з тим, суд враховує позицію потерпілого щодо суворості покарання обвинуваченому.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, саме таке покарання є покаранням, що має психологічний вплив на винну особу, підтверджуючи докір державою неправомірної поведінки та попереджаючи про невигідність та небезпечність подальшого вчинення злочинів,відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для того, щобобвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, а у разі порушення покладених на нього обов`язків, буде відбувати реальне покарання у виді обмеження волі.

Вказана позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.»

Потерпілим ОСОБА_6 до суду подано цивільний позов, який прийнято судом, відповідно до якого ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_8 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 8493,72 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Вказані позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 зазнав значних для себе матеріальних втрат на придбання медикаментів та медичного обладнання для лікування, окрім матеріальних витрат, ОСОБА_6 вказує, що зазнав значних моральних страждань, які полягали у тому, що він тривалий час переживав значний фізичний біль, переніс хірургічну операцію, яка супроводжувалася суттєвими болісними відчуттями, потім протягом тривалого часу переніс значний дискомфорт, оскільки не міг повноцінно, звично та безболісно приймати їжу та розмовляти. ОСОБА_6 стверджує, що він переживав негативні емоції та переживання, був позбавлений звичного способу життя, не має постійної роботи та доходу, а тому кошти на лікування йому довелося просити у друзів та знайомих, що також викликало негативні емоції, а тому розмір завданої моральної шкоди оцінює у розмірі 50000 грн. У цивільному позові потерпілий ОСОБА_6 стверджує, що витрати на правову допомогу становлять 5000 грн.

Згідно частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України). При вирішенні цивільного позову суд керується нормами ст. ст. 127-130 КПК України та цивільного законодавства, зокрема, ст. 23, 1166-1168 ЦК України.

Обвинуваченим ОСОБА_8 04.07.2018 було відшкодовано 8500,00 гривень матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , що також не заперечується останнім. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та його представник позовні вимоги підтримали частково в частині стягнення морального відшкодування, також наголосили на відшкодуванні витрат потерпілому на правову допомогу.

Відповідно до вимог статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті, у т.ч. якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як визначено у статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, як зазначив потерпілий та його представник, моральна шкода, спричинена ОСОБА_6 діями обвинуваченого ОСОБА_8 виразилася у емоційному переживанні, стресі, фізичному болю в момент та після вчинення правопорушення, дискомфорті під час приймання їжі, а також необхідності просити кошти на лікування у друзів та знайомих у зв`язку з відсутністю постійної роботи та доходу.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий, стан здоров`я потерпілого. У матеріалах справи відсутні докази щодо тривалості перебування потерпілого на лікуванні, отже, суд не має змоги врахувати тривалість часу на проходження стаціонарного та амбулаторного лікування у закладах охорони здоров`я. Також потерпілим не вказано протягом якого час він відчував дискомфорт та суттєві болісні відчуття. Судом враховуються доводи потерпілого щодо обсягу душевних та фізичних страждань, які він відчував внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, негативні наслідки для стану його здоров`я, які обумовили необхідність відповідного лікування внаслідок отриманих травм. При цьому, судом також приймається до уваги поведінка потерпілого, яка передувала та була, зі слів самого ОСОБА_8 , причиною вчинення ним кримінального правопорушення.

Тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, а також критерій розумної сатисфакції, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та визначити розмір завданої ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 25000 гривень, який є достатнім. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у кримінальному провадженні не обирався.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні не накладався.

У відповідності до положень статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Потерпілий у цивільному позові зазначив, що витрати на правничу допомогу становлять 5000 гривень, згодом надано копії квитанцій про поповнення картки по номеру та на суму 1200 гривень з приміткою «за правничу допомогу за договором №97», а також про переказ готівки на суму 1000 гривень отримувач « ОСОБА_7 », призначення «за правничу допомогу за дог. №97».

Згідно ст. ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Ні потерпілим, не представником потерпілого не надано опису робіт та/або наданих послуг, виконаних адвокатом. Судом приймаються як обґрунтовані заперечення захисника щодо відсутності підстав для стягнення на користь потерпілого понесених витрат на правничу допомогу.

Питання про речові докази у кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373, 374 КПК України, ст. ст. 133, 137 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1 (один) рік, в період якого, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, в іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Речові докази: DVD-R диск Axent 120 хв., з відеозаписом з камер відеоспостереження АЗС «ОККО №47» від 12.03.2018 залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1