443/652/14
1-кп/465/255/19
У Х В А Л А
судового засідання

14.01.2019 року Франківський районний суд м. Львова у складі суду присяжних :
головуючого- судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
з участю прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву захисника ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 про відвід судді ОСОБА_1 у розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.2, 12 ч.2 ст. 115 КК України,-

в с т а н о в и в :

у провадженні Франківського районного суду м. Львова на розгляді перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.2, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2019 року, справу передано судді ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 подав до суду заяву про відвід судді ОСОБА_1 , посилавшись на те, що згідно звіту автоматичного розподілу судових справ між суддями від 14.01.2019 р. справа розподілена судді ОСОБА_1 .

Виходячи ст.76 КПК України повторна участь судді у кримінальному провадженні не допускається, а тому суддя ОСОБА_1 підлягає відводу.

Заслухавши думку учасників процесу, прокурора, який заперечив, щодо даної заяви, оскільки немає підстав для її задоволення, адвоката ОСОБА_8 та обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтримали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст.76 КПК України зазначається чітко недопустимість повторної участі судді у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

В силу положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ч.2 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Аналізуючи норму ч. 2 ст. 76 КПК України суд приходить до висновку, що зазначена норма передбачає принцип недопустимості участі судді (слідчого судді, судді або присяжного) повторно у судовому провадженні, у якому він приймав рішення та яке в подальшому було скасоване апеляційним судом. У випадку якщо суддя брав участь у судовому провадженні, однак судове рішення з будь-яких причин не приймалося, наступна його участь у цьому ж кримінальному провадженні не забороняється.

За таких обставин суд вважає, що заявлений відвід безпідставний та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 9, 75, 76, 80, КПК України, -

ухвалив:

в задоволенні заяви захисника ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 про відвід судді ОСОБА_1 у розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.2, 12 ч.2 ст. 115 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
ОСОБА_13 ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5