КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «МЕСАР», адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку сховища нафтопродуктів, належного ТОВ «Кастас» за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 8, а саме на: резервуар № 7 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 48,00 см; резервуар № 8 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 162,00 см; резервуар № 4 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 183,00 см; резервуар № 5 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 192,00 см; резервуар № 10 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 163,00 см.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «МЕСАР», адвокат ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Так, апелянт не погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що вилучене майно має ознаки речових доказів, оскільки вважає, що ні доводи клопотання, ні додані до нього матеріали не містять відомостей, які б вказували на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України. Зокрема, ОСОБА_5 зазначає, що ТОВ «МЕСАР» є реально діючим підприємством, яке здійснює законну господарську діяльність. Вилучене в ході обшуку пальне належить ТОВ «МЕСАР» та було придбане останнім у власність на законних підставах. Доводи сторони обвинувачення на неналежну якість цього пального, представник вважає безпідставними, оскільки на його думку вони не підтверджуються доданими до клопотання матеріалами. Крім того, апелянт зазначає, що з наданих слідчим матеріалів не можливо встановити, яке відношення нафтопродукти, що були виявлені за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 8, та належать ТОВ «МЕСАР» мають відношення до групи компаній «Бізнес-Оіл-Груп», відносно якої і здійснюється кримінальне провадження № 0005876. Також, представник посилається і на відсутність у посадових осіб ТОВ «МЕСАР» статусу підозрюваних у даному кримінальному провадженні, та на негативні наслідки для цього суб`єкта господарювання від такого обмежувального заходу.

Додатково адвокат ОСОБА_5 зазначає, що слідчий суддя безпідставно не повідомив їх про дату розгляду клопотання про арешт майна.
З цих же підстав апелянт вважає, що скарга на ухвалу слідчого судді подана в межах встановленого ст. 395 КПК України строку, посилаючись на ті обставини, що про постановлене судом рішення вони дізналися лише 20 листопада 2018 року.
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника цього майна, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді.

Також, колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з даного клопотання, СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005876 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ст. 227 КК України.
Згідно наданих суду матеріалів, починаючи з 2017 року група компаній «Бізнес Оіл Груп», до якої входять ТОВ «Бізнес Оіл Груп», ТОВ «Нафта Ойл Груп», ТОВ «Укр-Нафта-Еліт», ТОВ «Інтер Роял», ТОВ «НК Інвест Нафтопродукт», ПП «Фірма Крез» та інші, здійснюють продаж нафтопродуктів марки А-92 UA, А-95 Євро та ДП, які не відповідають вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови» та ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро», через власну мережу АЗС, що розташована у місті Києві та інших регіонах України. Так, упродовж 2017 року службові особи вищезазначених суб`єктів господарської діяльності перерахували отримані від продажу бензину А-92 кошти в сумі понад 92,3 млн. грн., бензину А-95 кошти в сумі понад 51,9 млн. грн. та ДП кошти в сумі 363, 3 млн. грн. до інших «пов`язаних» з ними підприємств (юридичних осіб), які мають ознаки фіктивності: ТОВ «Немо Оіл», ТОВ «Юна СВ», ТОВ «Господарство нашого краю», ТОВ «Компанія Світла», ПП «Інтера Актив» та інших, з метою фактичного отримання готівкових коштів та заволоділи чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.
Також, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження було встановлено, що група компаній «Бізнес-Оіл-Груп», до якої входять ТОВ «Бізнес Оіл Груп», ТОВ «Нафта Ойл Груп», ТОВ «Укр-Нафта-Еліт», ТОВ «Інтер Роял», ТОВ «НК Інвест Нафтопродукт», ПП «Фірма Крез» організували схему реалізації споживачам контрафактного пального у великих розмірах, яке не відповідає чинним в Україні ДСТУ, технологічним регламентам та технічним умовам на аналогічний вид продукції, шляхом додавання до бізнесу марок А-92, А-95 та ДП домішок на підконтрольних нафтобазах Київської області.
В рамках вказаного кримінального провадження було проведено обшук сховища нафтопродуктів, належного ТОВ «Кастас» за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 8, в ході якого було виявлено та вилучено: резервуар № 7 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 48,00 см; резервуар № 8 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 162,00 см; резервуар № 4 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 183,00 см; резервуар № 5 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 192,00 см; резервуар № 10 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 163,00 см.

Звертаючись з клопотанням про арешт вилученого майна, слідчий зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.
Задовольняючи вказане клопотання слідчий суддя послався на наявність підстав вважати, що майно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України.
Проте, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Проте, ні доводи клопотання слідчого, ні додані до нього матеріали не містять відомості, які б давали розумні підстави і підозри вважати, що вилучені в ході обшуку сховища нафтопродуктів, належного ТОВ «Кастас» за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 8, резервуари з пальним, використовуються групою компаній «Бізнес-Оіл-Груп», до якої входять ТОВ «Бізнес Оіл Груп», ТОВ «Нафта Ойл Груп», ТОВ «Укр-Нафта-Еліт», ТОВ «Інтер Роял», ТОВ «НК Інвест Нафтопродукт», ПП «Фірма Крез», в організованій ними злочинній схемі. У вказаних матеріалах відсутня аналітична прив`язка вилученого пального до тих подій, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005876.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними висновки слідчого з приводу відповідності вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено тих обставин, що це майно є об`єктом кримінального правопорушення, набуте кримінально протиправним шляхом, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з цим, стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених вище обставин, в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «МЕСАР», адвоката ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку сховища нафтопродуктів, належного ТОВ «Кастас» за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 8, а саме на: резервуар № 7 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 48,00 см; резервуар № 8 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 162,00 см; резервуар № 4 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 183,00 см; резервуар № 5 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 192,00 см; резервуар № 10 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 163,00 см, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку сховища нафтопродуктів, належного ТОВ «Кастас» за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 8, а саме на: резервуар № 7 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 48,00 см; резервуар № 8 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 162,00 см; резервуар № 4 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 183,00 см; резервуар № 5 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 192,00 см; резервуар № 10 кількість пального в резервуарі відповідно до ємнісного рівнеміру складає 163,00 см, відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/581/2019 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1