Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/325/19 Провадження № 1-кс/475/115/19
У Х В А Л А

26.03.2019смт. Доманівка

Слідчий суддя Доманівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора : ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , слідчого: ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка клопотання слідчого СВ Доманівського відділення поліції Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_8 , погоджене начальником Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобовязання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж.м.Миколаїв, Миколаївської області, українець, громадянин України, не одружений, освіта неповна середня, учень 2 курсу Маринівського ПАЛ, раніше не судимий, зареєстрований та прож.в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України,

в с т а н о в и л а :

Слідчий СВ Доманівського відділення поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням, погодженим начальником Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобовязання ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку слідчого, ОСОБА_4 ,будучи неповнолітнім, підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, вчиненому за попередньою змовою групою осіб , покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк до 5 років. Хоча підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, однак, будучи неповнолітнім , вчинив дане кримінальне правопорушення, що, на думку слідчого, свідчить про низький рівень соціальної відповідальності та схильність до вчинення правопорушень. Крім того, може негативно впливати на потерпілого та свідків, а також, розуміючи тяжкість злочину, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 до органу поліції не повідомив, швидку допомогу потерпілому не викликав, а натомість залишив його за місцем мешкання та зник у невідомому напрямку,знаючи про те, що брат потерпілого викликав працівників поліції, таким чином перешкоджав кримінальному провадженню.

20 березня 2019р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, в присутності захисника та законного представника.

Органом досудового розслідування встановлено, що 19.03.2019року, близько 20:45год, ОСОБА_10 запропонував своєму пасинку ОСОБА_11 та ОСОБА_4 поїхати додому до свого сусіда ОСОБА_12 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , де шляхом позбавлення волі останнього , привезти його до місця свого проживання для зясування ситуації.

На дану пропозицію ОСОБА_11 та ОСОБА_4 погодились, у ході чого ОСОБА_10 , разом з вказаними особами, на належному йому автомобілі Mercedes-Benz E250D, номерний знак НОМЕР_2 республіки Польща, прибули до домоволодіння ОСОБА_12

ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , увійшовши на вказану територію домоволодіння постукав у вікно житлового будинку та з будинку вийшов ОСОБА_12 .

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Всупереч вказаному, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_12 , умисно, із застосуванням сили, відкрито, проти волі, захопили його та помістили до вищевказаного автомобіля, на якому привезли до домоволодіння ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 , де незаконно позбавивши волі, утримували приблизно до 22год.19.03.2019року.

За даним фактом було внесено повідомлення в ЄРДР за №0000113 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти обрання йому запобіжного заходу. Однак його законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 заперечували проти обрання йому запобіжного заходу у виді особистого зобовязання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 на даний час навчається в Маринівському ліцеї. Обрання запобіжного заходу буде перешкоджати його навчанню. Захисник вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу взагалі не має, так як ризики, зазначені в клопотані стороною обвинувачення не доведені.

Слідчий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на те, що даний вид запобіжного заходу є наймякшим і полягає у покладенні на підозрюваного зобовязань виконувати покладені на нього обовязки, перелічені в клопотанні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали долучені до клопотання , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, її вік, стан здоров`я , міцність соціальних зв`язків особи за місцем проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей, репутацію підозрюваного, його майновий стан, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється чи обвинувачується особа, а також інші обставини, що її характеризують.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України та недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, що передбачено ч. 1 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя, суд зобовязаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті ст.194 КПК України..

У ході судового розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.

Слідчий та прокурор вважають, що існують ризики запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Однак жодних доказів на доведеність підстав вважати, що існують перелічені ризики, стороною обвинувачення не надано.

Із пояснень слідчого встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 на виклики до слідчого зявляється своєчасно.

Відповідно до характеристики сільської ради, наданою стороною захисту, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Навчається в Маринівському ПАЛ. Скарг від мешканців села на нього не надходило.

Слідчим та прокурором не надано суду жодних відомостей щодо характеристики особи підозрюваного, про його соціальні звязки, наявність судимостей. Зазначені відомості встановлені зі слів підозрюваного.

Зі слів підозрюваного ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 встановлено, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, на даний час є студентом Маринівського ліцею. На період навчання проживає у гуртожитку с.Маринівка. На даний час проходить практику в с.Новоолександрівка Первомайського району.

Щодо негативного впливу на потерпілого та свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності стороною обвинувачення теж не доведено. Потерпілий та підозрюваний проживають в різних населених пунктах і знаходяться в різних вікових категоріях і тому взагалі не спілкуються. Більшу частину робочих днів підозрюваний перебуває на навчанні, на вихідні дні приїздить додому, про що свідчить його законний представник. Законний представник вважає , що має контроль над неповнолітнім, який завжди прислухається до її порад.

Крім того, вважаючи, що є ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, сторона обвинувачення просить обрати запобіжний захід у виді особистого зобовязання без покладення обовязку утримуватися від спілкування з особою, визначеною слідчим суддею. Запобіжний захід у виді особистого зобовязання без покладення зазначеного обовязку, на думку суду, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обовязків, а також запобіганню спробі незаконно впливати на потерпілого та свідка.

Не визнання підозрюваним своє вини не є підставою для обрання запобіжного заходу. Визнання чи невизнання підозрюваним своєї вини у висунутому йому обвинуваченні є лише способом його захисту.

Тяжкість вчиненого злочину та у разі визнання підозрюваного винуватим і призначення покарання у виді позбавлення волі до 5 років, також недостатньо для обрання підозрюваному будь-якого запобіжного заходу.

Відсутність наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.

Частиною 3 ст.194 КПК України передбачено, що слідчий суддя має право зобовязати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті (тобто наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення), але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті( наявність достатніх підстав ваажати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України; недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам).

Враховуючи, що слідчим та прокурором не доведено наявність жодного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України , зазначених у клопотанні, суд приходить до висновку що підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного західу у виді особистого зобовязання немає, а тому в задоволенні клопотання належить відмовити, застосуваши до підозрюваного зобовязання зявлятися до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобовязання - відмовити.

Зобовязати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання в 5-ти денний строк з дня її оголошення апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя : ОСОБА_1