Справа № 283/1838/17
провадження №1-кп/283/10/2019
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
19 лютого 2019 року

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
з секретарем судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині кримінальне провадження внесене 17.07.2017 року в ЄРДР за №0000598 по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, слюсаря ТОВ «Транс Біт Групп», не судимого,

в скоєнні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
17 липня 2017 року близько 07-ї години, ОСОБА_8 , під час керування автомобілем «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого знаходився пасажир ОСОБА_9 , рухаючись на 123км + 89 м автодороги Київ-Ковель-Яготин в напрямку м. Ковель поблизу с. Шевченкове Малинського району з перевищенням допустимої швидкості руху - 120 км/год., в порушення вимог п. 13.1, 12.1, 12.6г Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості та дистанції для руху, вчасно не помітив автомобіль «ISUZU NQR 71B», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку, будучи об`єктивно спроможним виявити вказану перешкоду для руху, не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд на задню частину автомобіля «ISUZU NQR 71B», д.н.з. НОМЕР_2 та після зіткнення виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем «MAN TGL 12.210», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в напрямку м. Києва.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Vivaro» ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження тяжкого ступеню тяжкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення і знаходяться в прямому причинному зв`язку з його смертю, а саме внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами кісток основи та склепіння черепа, ребер, правої рук, розривами легень та печінки та ускладнилась травматичним шоком.

Невідповідність дій ОСОБА_8 технічним вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки й виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав, показавши, що 17 липня 2017 року, він рухався у власних цілях на службовому автомобілі «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 до м. Коростеня. В салоні автомобіля також перебував його колега ОСОБА_9 . Допускає, що близько 07-ї ранку в Малинському районі втратив пильність та увагу, внаслідок чого дійсно зіткнувся з автомобілем, що рухався попереду, після чого його автомобіль викинуло на зустрічну смугу, де він зіткнувся з вантажівкою. Деталі аварії він не пам`ятає. Кається у вчиненому. Просив застосувати щодо нього акт амністії, оскільки на його утриманні перебуває малолітня дитина.

Потерпілій ОСОБА_4 обставини дорожньо-транспортної пригоди 17.07.2017 року, в якій загинув її чоловік ОСОБА_9 не відомі, при цьому напередодні ввечері її чоловіка разом з ОСОБА_8 відрядили вдвох до м. Коростень, щоб забрати з ремонту автомобіль належний "Транс Біт Групп". Має претензії до обвинуваченого, який не вибачився перед нею, не намагався якимось чином допомогти. Вважає, що ОСОБА_8 має нести відповідальність за скоєне. ОСОБА_12 , директор ТОВ «Транс Біт Груп», сплатив їй спочатку на похорони чоловіка 9720 грн., а через півроку ще 5000 грн.

Крім визнавальних показань обвинуваченого, показань потерпілої ОСОБА_4 , винуватість ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння доводиться іншими наданими стороною обвинувачення доказами, а саме:

даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17 липня 2017 року, про те, що ділянка дороги де мало місце ДТП являє собою горизонтальне, сухе, чисте покриття загальною шириною 7,6 м., а також долученою до нього схемою ДТП (т.1 а.с. 73);

При цьому, на момент дорожньо-транспортної пригоди гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля «ISUZU NQR 71B», д.н.з. НОМЕР_2 знаходились в технічно працездатному стані, та яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки результатами висновку експерта при дослідженні технічного стану автомобіля №3/654 від 17.08.2017 року не встановлено (т.1 а.с. 110-121). Не виявлено таких несправностей і в автомобілі «MAN TGL 12.210», д.н.з. НОМЕР_3 , згідно висновку 3/653 від 19.08.2017 року (т.1 а.с. 126-137).

Результатами судової експертизи технічного стану транспортного засобу 3/655 від 19.08.2017 року (т.1 а.с. 142-153) встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 знаходились в технічно працездатному стані, та яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки не встановлено.

Згідно даних протоколу слідчого експерименту від 19 липня 2017року з участю водія ОСОБА_13 відстань від моменту перетину та виїзду на зустрічну смугу руху автомобілем Опель під керуванням ОСОБА_8 , на полосу руху автомобіля «MAN TGL 12.210» становила 40 м.

Під час проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 19 липня 2017 року, останній показав, що він керуючи автомобілем «ISUZU NQR 71B», д.н.з. НОМЕР_2 рухався на відстані 0,90 м. від осі правого переднього колеса по лінії повздовжньої розмітки для розділення потоків транспорту. Швидкість автомобіля становила 88-90 км/год.

Будучи допитаними в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_10 підтвердили ці обставини, незалежно один від одного показали, що будь-яких об`єктивних передумов до створення аварії за участю трьох транспортних засобів не було, дана ДТП стала наслідком втрати пильності та контролю водієм «Opel Vivaro».

Даними комплексно транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №3/682 від 01.09.2017 року (т.1 а.с. 167-191) встановлено, що місце зіткнення між автомобілем «Opel Vivaro» та автомобілем «ISUZU NQR 71B знаходиться на смузі руху в напрямку м. Ковель на відстані близько 1,8..2,5 м. від лінії 1,5 ПДР перед у повздовжньому напрямку початком утворення розливу рідини на проїзній частині.

Місце зіткнення між автомобілем «Opel Vivaro» та автомобілем «MAN TGL 12.210» знаходиться на смузі руху в напрямку м. Київ в районі початку утворення сліду зсуву коліс автомобіля.

У даній дорожній обстановці водію ОСОБА_8 необхідно було діяти відповідно до вимог п.1.10 «Дорожні умови», «Дорожня обстановка», п.13.1 Правил дорожнього руху.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №183 від 18.08.2017 року (т.1 а.с. 246-248) причиною смерті ОСОБА_9 являлась тупа поєднана травма тіла, яка супроводжувалась переломами кісток основи та склепіння черепа, ребер, правої руки, розривами легень та печінки та ускладнилась травматичним шоком. Дані ушкодження утворились внаслідок дії твердих тупих предметів, можливо при обставинах та в термін дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.

Таким чином, суд вважає, що порушення ОСОБА_8 вимог пунктів 13.1, 12.1, 12,6г Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та кваліфікує ці його необережні дії як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_9 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

У відповідності до вимог ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 не встановлено.

Суд виключає з обвинувачення обставину, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого як щире каяття, оскільки така обставина в даному злочині носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений намагався відшкодували збитки потерпілій.

Також не знайшло свого підтвердження і обставина «активне сприяння розкриттю злочину», оскільки обвинуваченим під час судового розгляду надавались показання, які в подальшому були спростовані.

У відповідності до вимог ст.67 КК України обтяжуючих його покарання обставин судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченому вид і розмір покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, виключно позитивно характеризується по місцю проживання, роботи, дані досудової доповіді, думку потерпілої ОСОБА_4 , наслідки злочину, який призвів до смерті людини, з урахуванням цього вважає за необхідне призначити йому покарання у виді реального позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів та соціальної реабілітації.

Додаткове покарання призначається виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оскільки враховуються наслідки дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до смерті людини, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з необережними діями водія ОСОБА_8 , який на сухій прямій ділянці дороги без перешкод в денну пору не проявив максимальну уважність, допустивши зіткнення з автомобілем, що рухався попереду.

Під час судового розгляду обвинуваченим заявлено клопотання про застосування щодо нього акту амністії, оскільки в нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22.12.2016 «Про амністію у 2016 році».

Пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, зокрема осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії вирішує суд, зокрема за ініціативою обвинуваченого.

Враховуючи, що ОСОБА_8 має неповнолітню дочку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої його не позбавлено батьківських прав, раніше не судимий та до нього раніше положення Закону України «Про амністію» не застосовувались, скоїв необережний злочин, який не є особливо тяжким, тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_8 , від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Біт Груп» суд виходить з наступного.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Положенням ч. 1 ст. 129 КПК України визначено, що суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконанням ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до абз.3 п.6 Постанови Пленуму ВС України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Суд вбачає, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

На момент ДТП обвинувачений ОСОБА_8 , перебував у трудових відносинах (виконував обов`язки слюсаря з ремонту автомобілів) із ТОВ «Транс Біт Групп», яке передало вказаний автомобіль працівнику ОСОБА_8 в його робочий час.

Дане твердження ґрунтується на показаннях потерпілої ОСОБА_4 , даних звітів ТОВ «Транс Біт Групп» по ЕСВ, форми 1ДФ, (т.2 а.с. 138-150), та узгоджується з даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 під час досудового розслідування від 18.07.2017 року (т.2 а.с. 97-101) про те, що 17 липня 2017 року ОСОБА_8 виконував доручену йому роботодавцем роботу. Підприємство не спростувало даних про те, що 17 липня 2017 року їх працівник ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 перебували в іншому районі іншої області на автомобілі Опель Віваро, належного батьку директора ТОВ «Транс Біт Групп», у виробничих цілях за завданням товариства. На запит суду від 05 березня 2018 року отримана розмивчаста неконкретна відповідь.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні про те, що ОСОБА_8 у особистих цілях керував службовим автомобілем, знаходячись в Житомирській області, щоб завезти співробітника фірми ОСОБА_9 в м. Коростень щоб забрати інший вантажний автомобіль належний ТОВ «Транс Біт Групп», оскільки вони спростовуються іншими зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно експертного Звіту проведеної оцінки з визначення вартості матеріального збитку по автотранспортному засобу № 38/17 від 25.07.2017 р. автомобілю «МAN TGL12.210», державний номерний знак НОМЕР_3 вартість матеріального збитку колісного транспортного засобу станом на 17.07.2017 року складає 673 500 грн.

При цьому доказів невідповідності висновків дослідження представником цивільного відповідача не було надано.

Враховуючи вищевикладене та те, що судом встановлено та доведено в повному обсязі зібраними по кримінальному провадженню доказами вину обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєному злочині, безпосередній причинний зв`язок між його неправомірними діями та матеріальною шкодою завданою злочином - змінений позов ОСОБА_5 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує в порядку вимог ст.ст. 100, 124 КПК України відповідно.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речовий доказ по справі: автомобіль «ISUZU NQR 71B», д.н.з. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_15 , переданий на відповідальне зберігання власнику, - залишити останньому за належністю, після вступу вироку в законну силу;

автомобіль «MAN TGL 12.210», д.н.з. НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , - залишити останньому за належністю, після вступу вироку в законну силу;

автомобіль «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на штраф майданчику Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, - повернути власнику ОСОБА_16 ..

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Біт Групп» на користь ОСОБА_5 майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 573 500 гривень.

Звернути стягнення на автомобіль DAF XF 105.460 12902, спеціалізований вантажний тягач, білого кольору 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 в рахунок відшкодування шкоди за цивільним позовом ОСОБА_5 .

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 5338,98 грн. стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя