Справа № 595/110/19
Провадження № 1-кп/603/62/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000316 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2018 року,
про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , одруженого, освіти середньої, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357 КК України, ч. 3 ст. 357 КК України, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
05.07.2018 року близько 12 год. 30 хв., у ОСОБА_3 , перебуваючого в гостях у свого сусіда ОСОБА_5 , що проживає в АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме, паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 30.07.1998 року Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області та банківської карточки для виплат ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 офіційного документа, яка знаходилась у середині паспорта та на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та являється його особистим документом, реалізуючи який він тоді ж і там же підійшов до піджака, який знаходився на одному із крісел у приміщенні кімнати та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає таємно викрав паспорт громадянина України та банківську картку й розпорядився ними на свій розсуд.
Такі дії ОСОБА_3 судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 357 КК України таємне викрадення офіційного документа та ч.3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння паспортом громадянина України.
Також, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та знаючи про те, що на рахунку банківської карточки для виплат відділення «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 знаходяться грошові кошти у сумі 5750 грн. та знаючи пін-код до неї, оскільки перебував із потерпілим у дружніх відносинах з банкомату «BRANCH 10019-050» відділення ВАТ «Державного ощадного банку України», який знаходиться в смт.Золотий Потік Бучацького району, 19.07.2018 року, 18.08.2018 року, 19.09.2018 року та 19.10.2018 року із банківської карточки № НОМЕР_2 зняв грошові кошти на загальну суму 5750 грн., отримавши при цьому можливість розпоряджатись викраденими грошовими коштами.
Даними протиправним діянням, яке виразилось у знятті грошових коштів із банківської карточки для виплат відділення «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5750 грн.
Такі дії ОСОБА_3 судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
10.01.2019 року між потерпілим ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 , який на той час перебував у такому процесуальному статусі з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладена угода про примирення.
Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357 КК України, ч. 3 ст. 357 КК України, ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;
-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 грн.
З урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити підозрюваному ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 грн.
Окрім цього, в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 , кожний окремо, угоду про примирення підтримали та просили її затвердити.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із завдання суду об`єктивно перевірити відповідність укладеної угоди про примирення вимогам закону та з`ясувати наявність підстав для твердження про винуватість обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України, ч. 3 ст. 357 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості та передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
За змістом угоди, яку було надано до суду з обвинувальним актом, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме приписам ст. 471 КПК України, оскільки в ній зазначено сторони укладення угоди, а саме підозрюваного ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 , формулювання підозри, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, також узгоджене покарання у виді штрафу та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу та наслідки невиконання угоди.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання у виді 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу, що складає 1190 грн., відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Отже судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 10.01.2019 року угоди про примирення та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Матеріальна шкода, завдана ОСОБА_5 на загальну суму 5750 грн. обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодована в повному обсязі.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 10 січня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000316, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2018 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357 КК України, ч. 3 ст. 357 КК України, ч. 1 ст. 185 КК України призначивши йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 10 січня 2019 року покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;
-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 грн.
Речові докази: банківська карточка для виплат відділення «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Бучацького відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1