Справа № 215/3737/18
УХВАЛА
про продовження строку застосування запобіжного заходу

23 січня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретрі - ОСОБА_2
учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі в залі судового засідання № 3 клопотання прокурора щодо продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває дане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , за яким останній обвинувачується за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, за правовою кваліфікацією незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст.309 КК України, а також за придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту, вчиненого особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст.309 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 строком на 60 діб, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані в даному кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 вже раніше вчиняв злочини, передбачені ст. 309 ч.2, ст.307 КК України. Просить під час вирішення клопотання врахувати особу обвинуваченого, який ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків та наявність перелічених ризиків, тому вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечує проти продовження строку тримання під вартою, вказує що обвинувачений має матір, тобто має міцні соціальні зв`язки, доказів впливу на свідків прокурором не надано, тобто наявність цього ризику є лише припущення прокурора, тому просить в задоволенні клопотання відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечє проти задоволення клопотання, вважає що він не суспільно небезпечним, тому не має необхідності в продовженні строку дії запобіжного заходу.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ст.331 КПК України суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись обвинуваченого від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наступне.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, у вчиненні злочину проти незаконного обігу наркотичних засобів, в якому він обвинувачується та за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, з огляду на вірогідність можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки раніше ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, спростовує доводи захисника про відсутність ризиків та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

У пункті 51 справи «Летелье проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.

Однак цей фактор можна рахувати виправданим тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок.

Суд вважає, що продовження обвинуваченому строку тримання під вартою узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у вищенаведених рішеннях.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо наявності міцних соціальних зв`язків, а саме мешкання разом із матір`ю не заслуховують на увагу, оскільки не свідчать про те, що обвинувачений піклується про неї та не можуть бути підставою для запобігання ризикам, вказаним судом.

Так, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому продовжує обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 23 березня 2019 року.

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - по 23 березня 2019 р. включно, з можливістю внесення застави та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 23.06.2018 року.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя: