АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/685/18 Справа № 710/1202/17 Категорія: ч.2 ст.125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 02 липня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варваро-Олександрівки Добровеличківського району Кіровоградської області, житель АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не працюючого, одруженого, на утриманні маючий неповнолітніх дітей 2008 та 2011 року народження, раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання за даною статтею у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 ( вісімсот п`ятдесят гривень) грн. Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1344,94 грн. (одну тисячу триста сорок чотири гривні 94 копійки) матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 18.08.2017 року, близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи на АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_9 , що виникла між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс останньому два удари кулаком в область обличчя останнього, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з переломом кісток носу, його гематомою та садном перенісся, що супроводжувалися носовою кровотечею, які згідно висновку експерта № 05-6-01/334 від 18.10.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого суд кваліфікував за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я .

Не погоджуючись з вироком суду, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання у вигляді арешту строком до шести місяців та задовольнити позовні вимоги, стягнувши спричинену матеріальну шкоду в розмірі 6260 грн. 94 коп. та моральну шкоду розмірі 5000 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суду були надані докази того, що обвинувачений спричинив тілесні ушкодження, в тому числі і перелом носа, що вимагало проведення операції, так як було утруднене носове дихання, а тому суд незаконно задовольнив частково позовні вимоги, стягнувши лише витрати пов`язані з проведенням лікування, та не врахував витрати на операцію та пов`язані з цим затрати. Крім того, на переконання апелянта, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди. Не погоджується з призначеною судом мірою покарання, яка є мінімальною, серед визначених в санкції ч.2 ст.125 КК України.

Обвинувачений подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції не було допущено порушень вимог КПК України чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_9 був засуджений вироком Шполянського районного суду від 30.03.2018 за ч.1 ст.125 КК України до 70 год. громадських робіт та звільнений від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», з якого слідує, що він є ініціатором конфлікту, він викликав ОСОБА_7 з дому розбиратися, прийшовши з металевим прутом (арматура), яким першим наніс удар ОСОБА_7 по шиї.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити судове рішення без змін, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 02 липня 2018 року в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Так, висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України відповідає фактичним обставинам справи, встановлений з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтується на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано вірно за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновок суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. є справедливим та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Судом враховано, що у відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, за відсутності помякшуючих та обтяжуючих покарання обставин, та з врахуванням висновку досудової доповіді, обгрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, як на тому наполягає потерпілий, колегія суддів не вбачає.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду в частині задоволення цивільного позову.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання по цивільному позову ОСОБА_9 суд в повному обсязі дослідив докази у справі та виніс законне та вмотивоване рішення про часткове задоволення позовних вимог на суму 1344,94 грн., яка належним чином підтверджена відповідними квитанціями на придбання медикаментів, відмовивши у задоволенні решти матеріальної шкоди на суму 4916 грн. та моральної шкоди.

Крім того, залишаючи без задоволення вимоги апеляційної скарги в частині скасування рішення суду про відмову у відшкодуванні моральної шкоди, колегія суддів враховує те, що обставини даного кримінального провадження вже були предметом розгляду під час обвинувачення ОСОБА_9 та вироком Шполянського районного суду від 30.03.2018, який набрав законної сили, ОСОБА_9 був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 70 год. громадських робіт та звільнений від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», згідно якого ОСОБА_9 визнано винним за те, що він умисно наніс ОСОБА_7 один удар металевим предметом тримаючи його в правій руці по шиї останнього, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді синця шиї, які згідно висновку експерта № 05-6-01/306 від 22.08.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, на думку колегії суддів, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди потерпілому.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 02 липня 2018 року є законним, обґрунтованим і вмотивованим, будь-яких підстав передбачених ст.ст. 408, 409, 411 КПК України для його зміни чи скасування не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 02 липня 2018 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :