Справа № 159/5864/18
Провадження № 1-кп/159/83/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2019 року м. Ковель
Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
малолітньої потерпілої - ОСОБА_4 , 09 р. н.,
законного представника малолітньої потерпілої - ОСОБА_5 ,
представника служби у справах дітей виконкому Ковельської міськради Волинської області ОСОБА_6 ,
педагога ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 180 301 100 018 71 про обвинувачення
ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стеблях Ковельського району Волинської області, громадянки України, проживає у АДРЕСА_1 , з освітою середньою спеціальною, одруженої, не працюючої, пенсіонерки, утриманців не має, раніше не притягалась до кримінальної відповідальності,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_8 о 20 год. 20 хв. 20.08.18 р., знаходячись на між сходовій площадці між 3 та 4 поверхами буд. АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин умисно нанесла удар правою рукою у ліву скроню малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій скроневій ділянці волосистої частини голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями, що виразились в умисному заподіянні потерпілій легких тілесних ушкоджень, обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала. Показала, що малолітня потерпіла кожного року завдавала шкоди її курчатам. Квітника за гаражами, практично, ніякого немає. Бабуся малолітньої потерпілої дала останній дрючка 20.08.18 р. та остання бігала з ним за курями. Її кури пасуться позаду гаража без огорожі. Вона робила зауваження малолітній потерпілій за курей у присутності бабусі останньої. Потім малолітня потерпіла влізла на гірку та стукала ногами. Вона зробила їй зауваження, зазначивши, що хворіє і це завдає їй шкоди. Однак, малолітня потерпіла сміялась. Потім малолітня потерпіла двома лопатками стукала по гірці. Вона знову зробила останній зауваження, зазначивши, що вона хворіє і їй це шкодить, однак, малолітня потерпіла робила їй на зло, сміялась. Бабуся малолітньої потерпілої це бачила з балкона. Вона вважає, що така поведінка малолітньої потерпілої - за спонукання бабусі останньої. У день конфлікту малолітня потерпіла особливо активно ганяла курей та створювала шум у дворі, на її зауваження не реагувала належно. Вона на сходинках, дійсно, о 20 годині, коли спускалась по сходинковій клітці, то, будучи сердитою, підійшла до малолітньої потерпілої і сказала їй: «Чи довго ти будеш стукати? Навіщо ти стукаєш? Бо получиш! Ти безсовісна!» та помахала своєю рукою біля скроні голови малолітньої потерпілої. При цьому вона не лаялась та малолітньої потерпілої не била. Після цього вона пішла у підвал будинку по банки. Малолітня потерпіла не кричала і побігла до своєї бабусі. У підвалі її хтось закрив на гачок і вона змушена була вибивати двері, щоб вибратись з темного підвалу. Вона просила присутніх за дверима відчинити двері, однак, безрезультатно. Вибравшись з підвалу, вона запитала батька свідка ОСОБА_10 , який стояв поруч, навіщо він її закрив, однак, у відповідь почула лайку. Вважає, що поведінка малолітньої потерпілої зумовлена неналежним научанням з боку бабусі останньої. Однак, спілкування з останньою у неї ніякого немає. Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 також грубо розмовляли з нею з приводу конфлікту, пов`язаного з шумом, що створюють діти у дворі будинку, та мстять їй. Вона вважає, що за іграми дітей у дворі будинку слід краще слідкувати. На її неодноразові зауваження ніхто не реагує. З приводу поведінки малолітньої потерпілої, що не влаштовує її, з батьками останньої вона не розмовляла, а з бабусею останньої не спілкується. Зазначає, що вона невинна у вчиненні інкримінованого їй злочину, так як її оговорили.
Однак, винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину) у повному обсязі обвинувачення повністю підтверджується як показаннями малолітньої потерпілої, так і свідків, письмовими доказами, що зібрані у справі.
Так, малолітня потерпіла 22.12.18 р. суду у присутності її законного представника, педагога показала, що вона проживає у м. Києві і приїхала до своєї бабусі на канікули. Увечері 20.08.18 р. вона вийшла з квартири своєї бабусі на третьому поверсі, так як на вулиці біля гаража забулась сміттєве відро. Коли вона ще була біля дверей своєї квартири, на сходинках сходової клітки була обвинувачена, яка сходила з четвертого поверху, де проживає над ними; спочатку її облаяла, сказала: «Чому ти катаєшся на гірці?» та обізвала; потім підійшла і з розмахом кулаком чи місцем сгину пальців руки вдарила її у ліву скроню. Їй було дуже боляче, вона злякалась. Вона крикнула та коли обвинувачена відійшла та стала спускатись по сходинках, то відразу швидко вбігла назад у квартиру. Її бабуся ОСОБА_12 - запитала її: «Що сталось?». ОСОБА_13 почула її крик. Вона розповіла своїй бабусі все, як було. Вона сказала бабусі, що обвинувачена її вдарила. Бабуся залишила її вдома і сказала, щоб вона не виходила поки що і швидко побігла з квартири і стала шукати обвинувачену. До неї підбігли також її подруги, які катались на гойдалці, і запитали її бабусю: «Що сталось?». Її бабуся стала їм розповідати, а вона крикнула з вікна, щоб вони сказали бабусі, що обвинувачена може бути у підвалі, так як вона знала про підвал, де не раз вони грались у схованки. Вона злякалась контакту з обвинуваченою та нічого не зрозуміла. Від удару обвинуваченої їй ще до двох днів боліла скроня. Але їй зрозуміло, що обвинувачена сердиться на неї за курей та її облаяла також за те, що у дворі будинку є обладнаний ігровий майданчик, де граються діти, та за що обвинувачена кричить на них майже кожен день. Гірка металева та при іграх створює шум. У дворі будинку зазвичай грається багато різних дітей. У день конфлікту, ще до події вона, дійсно, ганяла на вулиці курей обвинуваченої руками та паличкою, так як кури останньої скрізь ходять та пошкоджують квітник, посаджений її бабусею. Курей від квітника вона відганяла за власною ініціативою. Обвинувачена це побачила та сказала, що відправить її у м. Київ. Після цього у неї з обвинуваченою не було конфліктів із насильством, але остання неодноразово лаялась на неї з приводу того, що вона катається на гірці. Конфлікт з обвинуваченою вона не може забути. Між її бабусею та обвинуваченою попередньо конфліктів не було. Вона готова до примирення з обвинуваченою, прагне забути про конфлікт і мати можливість у спокійній обстановці гратись у дворі будинку.
Свідок ОСОБА_14 у суді 22.12.18 р. показала, що вона є бабусею малолітньої потерпілої, проживає у тому ж будинку, що і обвинувачена. З останньою у неї стосунки погані у зв`язку з конфліктами з вини обвинуваченої. Увечері біля 20 год. вона мала намір разом із малолітньою потерпілою йти на вулицю, але остання сказала, що піде принести з вулиці сміттєве відро і вийшла з квартири. Як тільки внучка прикрила двері, вийшовши на сходовий майданчик, пролунав крик. Вона була у коридорі квартири та подумала, що внучка прищемила дверима руки. Коли внучка відразу ж вбігла у коридор квартири, вона вибігла туди ж і запитала про те, що сталось. Внучка трималась рукою за ліву скроню та сказала, що її вдарила обвинувачена та показала місце удару - на ліву скроню. У місці удару було почервоніння. Внучка кричала і плакала, сказала, що обвинувачена кудись побігла. Вона відразу завела внучку у залу та пішла розпитати про подію. Коли вона спустилась по сходинках, то обвинуваченої не виявила. Діти сказали їй, що обвинувачена пішла у підвал. На вулицю повиходили сусіди, яким вона розповіла про подію. Обвинувачена була у підвалі, де останню закрила, можливо, вона за порадою оточуючих, щоб та не втекла до прибуття поліції. З підвалу обвинувачена вибралась, зламавши двері. Свідок ОСОБА_11 викликала поліцію, яка опитала внучку тоді ж. В той вечір вона прикладала внучці до місця удару холод, давала внучці заспокійливе. Потім вона з внучкою звернулась у травмпункт і пройшла обстеження, хоча синця не було видно, але внучка скаржилась на біль. Обвинувачена у дворі конфліктує, ображає дітей та виражається нецензурно, але з приводу поведінки її внучки у дворі обвинувачена з нею не спілкувалась.
Свідок ОСОБА_11 у суді 22.12.18 р. показала, що вона має двох дітей, які часто граються у дворі будинку обвинуваченої, де живуть і її свекри. Увечері влітку вона зустріла свою дочку, яка бігла і кричала, що обвинувачена вдарила ОСОБА_15 . Останню вона знає як спокійну, виховану дівчинку. Вона підійшла та побачила, що обвинувачену причинили у підвалі. Коли бабуся малолітньої потерпілої вибігла з будинку і стала шукати обвинувачену, то діти сказали, що остання пішла у підвал. Тоді бабуся малолітньої потерпілої зачинила двері підвалу на гачок. Вона викликала поліцію. Ще до приїзду поліції обвинувачена вибила двері підвалу та лаялась нецензурно. Вона піднялась до малолітньої потерпілої у квартиру та запитала, що сталось. Малолітня потерпіла була у квартирі сама та розповіла їй, що коли вона вийшла з дверей квартири, то на сходинковій клітці обвинувачена образила її та вдарила кулаком. При цьому малолітня потерпіла показала рукою, куди її вдарила обвинувачена у скроню. У малолітньої потерпілої трусились руки, вона була розчервонілою, та схвильованою, мокрою. У цей час бабуся малолітньої потерпілої була на подвір`ї. Обвинувачена швидко вибралась із підвалу. Вона зробила останній зауваження, однак, обвинувачена казала, що вона лише махнула на малолітню потерпілу. Вона попередньо, ще до цього конфлікту, неодноразово чула, як обвинувачена свариться з іншими особами за шум на гірці, лається нецензурно, у т. ч. це було і на адресу її дитини, що їй відомо зі слів її дітей. З цього приводу вона з обвинуваченою не спілкувалась. Так як малолітня потерпіла на канікулах проживає лише з бабусею, то обвинувачена часто ображає та обзиває саме останню. З приводу такої поведінки обвинуваченої та її конфліктності з усіма іншими попередньо було скеровано колективний лист до поліції, що був підписаний і нею. З обвинуваченою дільничний поліцейський провів бесіду. Однак, на обвинувачену нічого не вплинуло. Після конфлікту обвинувачена, знаючи, що це вона викликала поліцію у день конфлікту, при зустрічі висловлювалась на її адресу негативно.
Свідок ОСОБА_10 у суді 22.12.18 р. показала, що вона проживає на першому поверсі того ж будинку, що і обвинувачена. У день конфлікту, увечері, біля 20 год. вона була вдома та почула крики на сходинках. Вона вийшла, так як має двох дітей та часто влітку з боку обвинуваченої відбуваються часті словесні нападки на дітей з приводу того, що діти граються у дворі, щоб з`ясувати, що трапилось. Вона побачила, що зібралось багато сусідів і від свого 15 ти річного сина ОСОБА_16 дізналась, що обвинувачена вдарила малолітню потерпілу ОСОБА_15 та забігла у підвал. Двері у підвал були зачинені та обвинувачена стукала у двері, виламала частину дверей через 2 3 хв. і вибралась з підвалу. Вона повернулась у квартиру одягнутись та коли знову вийшла, то бачила, як обвинувачена з куском деревини стояла на сходинках та розмахувала, лаялась. Сусіди намагались довести їй, що це не вірно. Свідок ОСОБА_11 викликала поліцію. Після цього конфлікт з обвинуваченою припинився. Після прибуття поліції малолітня потерпіла надала пояснення останній. Спільними зусиллями батьків у дворі будинку було споруджено дитячий майданчик, що нікому не заважає. Обвинувачена часто свариться з приводу ігор дітей, виганяє їх із дитячого майданчика. З цього приводу влітку на обвинувачену було подано колективну заяву дільничному поліції. З обвинуваченою було проведено співбесіду. З обвинуваченою у неї попередньо конфлікти були з приводу нападок останньої на її дітей із нецензурними словами. Кури обвинуваченої ходять по вулиці вільно і виникають приводи до конфлікту з того, що діти, коли бігають, то ненавмисне полохають курей обвинуваченої.
Винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину) доводиться також:
-копією свідоцтва про народження малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , яка є
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 14);
-висновком експерта №194 від 31.08.18 р. проведеної судово медичної експертизи (а.
с. 35, 36), згідно з яким, з врахуванням обстеження та медичної довідки № 5 664 травмпункту Ковельської ЦРЛ на ім`я неповнолітньої потерпілої, у останньої виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця в лівій скроневій ділянці волосистої частини голови, що утворився від дії тупого твердого предмету, можливо, від удару кулаком руки людини, в час, вказаний у ухвалі суду та у меддокументації, і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вище вказане тілесне ушкодження у малолітньої потерпілої утворитись від самовільного падіння з висоти власного зросту не могло. Малолітня потерпіла до травмуючого предмета була розміщена передньою поверхнею тіла.
Вищезазначеним висновком експерта об`єктивно підтверджуються показання як малолітньої потерпілої, так і свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 про обставини отримання малолітньою потерпілою тілесних ушкоджень о 20 год. 20 хв. 20.08.18 р. на міжсходовій площадці у приміщенні будинку.
Зокрема, те, що обвинувачена проживає у тому ж будинку, де на канікулах у своєї бабусі свідка ОСОБА_14 за станом на 20.08.18 р., зокрема, проживала і малолітня потерпіла, стверджується як показаннями останньої, так і показаннями самої обвинуваченої, свідка ОСОБА_14 ..
Так, малолітня потерпіла показала, що вона проживає у м. Києві і приїхала до своєї бабусі свідка ОСОБА_14 - на канікули. Увечері 20.08.18 р. вона вийшла з квартири своєї бабусі на третьому поверсі, так як на вулиці біля гаража забулась сміттєве відро. Коли вона ще була біля дверей своєї квартири, на сходинках сходової клітки була обвинувачена, яка сходила з четвертого поверху, де проживає над ними.
Обвинувачена показала, що у день конфлікту малолітня потерпіла особливо активно ганяла курей та створювала шум у дворі, на її зауваження не реагувала належно. Вона на сходинках, дійсно, о 20 годині, коли спускалась по сходинковій клітці, то, будучи сердитою, підійшла до малолітньої потерпілої і сказала їй: «Чи довго ти будеш стукати? Навіщо ти стукаєш? Бо получиш! Ти безсовісна!» та помахала своєю рукою біля скроні голови малолітньої потерпілої. При цьому вона не лаялась та малолітньої потерпілої не била. Після цього вона пішла у підвал будинку по банки. Малолітня потерпіла не кричала і побігла до своєї бабусі.
Свідок ОСОБА_14 показала, що вона є бабусею малолітньої потерпілої, проживає у тому ж будинку, що і обвинувачена.
Та обставина, що обвинувачена до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину) мала до малолітньої потерпілої претензії з приводу поведінки останньої у дворі будинку, стверджується як показаннями малолітньої потерпілої, самої обвинуваченої, яка цього не заперечує, так і показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ..
Так, обвинувачена показала, що 20.08.18 р. малолітня потерпіла бігала з курями. Вона робила малолітній потерпілій зауваження за курей у присутності бабусі останньої. Потім малолітня потерпіла влізла на гірку та стукала ногами. Вона зробила їй зауваження. Однак, малолітня потерпіла сміялась. Потім малолітня потерпіла двома лопатками стукала по гірці. Вона знову зробила останній зауваження, малолітня потерпіла робила їй на зло, сміялась. У день конфлікту малолітня потерпіла особливо активно ганяла курей та створювала шум у дворі, на її зауваження не реагувала належно.
Малолітня потерпіла показала, що на сходинковій клітці обвинувачена її облаяла, сказала: «Чому ти катаєшся на гірці?» та обізвала; їй зрозуміло, що обвинувачена сердиться на неї за курей та її облаяла також за те, що у дворі будинку є обладнаний ігровий майданчик, де граються діти, та за що обвинувачена кричить на них майже кожен день. Гірка металева та при іграх створює шум. У день конфлікту, ще до події вона, дійсно, ганяла на вулиці курей обвинуваченої руками та паличкою, так як кури останньої скрізь ходять та пошкоджують квітник, посаджений її бабусею. Курей від квітника вона відганяла за власною ініціативою. Обвинувачена це побачила та сказала, що відправить її у м. Київ. Після цього у неї з обвинуваченою не було конфліктів із насильством, але остання неодноразово лаялась на неї з приводу того, що вона катається на гірці.
Свідок ОСОБА_11 показала, що вона малолітню потерпілу знає як спокійну, виховану дівчинку. Ще до цього конфлікту вона неодноразово чула, як обвинувачена свариться з іншими особами за шум на гірці, лається нецензурно. Так як малолітня потерпіла на канікулах проживає лише з бабусею, то обвинувачена часто ображає та обзиває саме останню. З приводу такої поведінки обвинуваченої та її конфліктності з усіма іншими попередньо було скеровано колективний лист до поліції, що був підписаний і нею.
Свідок ОСОБА_10 показала, що вона проживає на першому поверсі того ж будинку, що і обвинувачена. Часто влітку з боку обвинуваченої відбуваються часті словесні нападки на дітей з приводу того, що діти граються у дворі. Спільними зусиллями батьків у дворі будинку було споруджено дитячий майданчик, що нікому не заважає. Обвинувачена часто свариться з приводу ігор дітей, виганяє їх із дитячого майданчика. З цього приводу влітку на обвинувачену було подано колективну заяву дільничному поліції.
Вказані вище свідки характеризують обвинувачену як таку, яка допускає часті словесні лайливі нападки на дітей, які бавляться у дворі її будинку.
Та обставина, що тілесні ушкодження було завдано малолітній потерпілій саме обвинуваченою і при обставинах, вказаних малолітньою потерпілою, стверджується показаннями малолітньої потерпілої, самої обвинуваченої та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 ..
Так, обвинувачена показала, що вона на сходинках, дійсно, о 20 годині, коли спускалась по сходинковій клітці, то, будучи сердитою, підійшла до малолітньої потерпілої і сказала їй: «Чи довго ти будеш стукати? Навіщо ти стукаєш? Бо получиш! Ти безсовісна!» та помахала своєю рукою біля скроні голови малолітньої потерпілої. Після цього вона пішла у підвал будинку по банки. Малолітня потерпіла не кричала і побігла до своєї бабусі.
Тобто, обвинувачена не заперечила того, що о 20 год. 20 хв. 20.08.18 р. саме на сходинковій клітці вона підходила до малолітньої потерпілої з претензіями щодо поведінки останньої та піднімала на неї свою руку хоча, як стверджує обвинувачена лише помахала своєю рукою біля скроні голови малолітньої потерпілої, останню не била.
Однак, показання малолітньої потерпілої у тій частині, що обвинувачена нанесла малолітній потерпілій тілесне ушкодження, стверджено, а показання обвинуваченої у тій їх частині, що вона малолітню потерпілу не била спростовано показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 даними ними в суді.
Свідок ОСОБА_14 бабуся малолітньої потерплої - ствердила показання малолітньої потерпілої та показала, що після того як малолітня потерпіла вийшла з квартири на сходинкову клітку, то за короткий проміжок часу пролунав крик. Внучка відразу ж вбігла у коридор квартири, при цьому - трималась рукою за ліву скроню та сказала, що її вдарила обвинувачена та показала місце удару - на ліву скроню. У місці удару було почервоніння. Внучка кричала і плакала, сказала, що обвинувачена кудись побігла.
Суд враховує, що свідок ОСОБА_14 стала першою, хто безпосередньо після нанесення тілесного ушкодження малолітній потерпілій почув скарги останньої на побиття її саме обвинуваченою; побачила почервоніння у місці удару, на яке вказала її внучка.
Наявність тілесного ушкодження у цьому саме місці у подальшому стверджено висновком експерта.
Свідок ОСОБА_11 також показала, що коли вона дізналась, що обвинувачена вдарила малолітню потерпілу і побачила, що бабуся малолітньої потерпілої вибігла з будинку і стала шукати обвинувачену, вона піднялась до малолітньої потерпілої у квартиру та запитала, що сталось. Малолітня потерпіла була у квартирі сама та розповіла їй, що коли вона вийшла з дверей квартири, то на сходинковій клітці обвинувачена образила її та вдарила кулаком. При цьому малолітня потерпіла показала рукою, куди її вдарила обвинувачена у скроню. У малолітньої потерпілої трусились руки, вона була розчервонілою, та схвильованою, мокрою.
Суд враховує, що свідок ОСОБА_11 стала першою сторонньою особою (не родичкою малолітній обвинуваченій), яка безпосередньо після нанесення малолітній потерпілій тілесного ушкодження почула скарги малолітньої потерпілої на побиття її саме обвинуваченою із вказівкою на місце, куди прийшовся удар, що повністю відповідає обставинам справи.
Таким чином, суд прийшов до переконання, що нанесення тілесного ушкодження малолітній потерпілій мало місце за обставин, вказаних нею; це тілесне ушкодження було нанесено саме обвинуваченою та на грунті особистих неприязних відносин, умисно.
Показання обвинуваченої у тій їх частині, що вона не наносила малолітній потерпілій тілесного ушкодження, на увагу не заслуговують та, на думку суду, дані з метою уникнути відповідальності за вчинене.
Підстав для визнання будь - якого з доказів сторони обвинувачення таким, що є недопустимим чи неналежним, суд не вбачає.
Підстав для сумнівів у правдивості показань малолітньої потерпілої та свідків у справі суд не вбачає, так як їх показання є послідовними, взаємопідтверджуючими та взаємодоповнюючими та відповідають об`єктивним обставинам справи.
Суд враховує, що показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не є неправдивими навіть з огляду на існування між ними як батьками неповнолітніх дітей, які бавляться у дворі будинку, та обвинуваченою як мешканкою цього будинку, конфлікту, що мав місце попередньо.
Так, самою обвинуваченою було ініційовано неправомірну поведінку щодо малолітньої потерпілої о 20 год. 20 хв. 20.08.18 р., свідками продовження конфлікту у зв`язку з чим у дворі будинку стали ці свідки. Крім того, їх показання у справі стверджено показаннями малолітньої потерпілої та її бабусі, письмовим доказом у справі висновком СМЕ.
Суд повно, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченої вірно кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення; те, що обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості; особу винної у їх сукупності: те, що обвинувачена раніше не притягалась до кримінальної відповідальності; є пенсіонеркою та має доход, не має утриманців (а. с. 37 - 39), а також - стан її здоров`я (а. с. 40, 41).
Суд враховує думку малолітньої потерпілої, яка не зазначила, що настоює на суворому покаранні обвинуваченої.
Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченої, суд не вбачає.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд відносить вчинення кримінального правопорушення (злочину) щодо малолітньої дитини.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що доцільно обрати обвинуваченій за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу у максимальному його розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, так як вона має доход.
Підстав для призначення такого виду покарання як виправні роботи, чи більш суворого виду покарання, суд не вбачає, оскільки, обвинувачена вперше притягається до кримінальної відповідальності.
На думку суду, обрання обвинуваченій саме такого виду покарання як штраф, забезпечить досягнення цілей її виправлення та перевиховання, буде мати застережний вплив як на неї, так і на інших осіб.
Цивільного позову у справі не заявлено.
Речових доказів та процесуальних витрат у справі немає.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий:ОСОБА_1