Справа № 450/2531/18 Провадження № 1-кп/450/342/18
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

17 грудня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001162 від 25.06.2018 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, неодруженого, з базовою середньою освітою, такого що не працює, зареєстрованого та такого що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и в :
у провадження судді Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001162 від 25.06.2018 року щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в ході досудового розслідування обрано у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26.08.2018 року.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.08.2018 року продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 23.10.2018 року включно.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.10.2018 року продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 18.12.2018 року включно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 днів, мотивуючи своє клопотання характеризуючими даними на обвинуваченого, мірою покарання, яка може бути призначена останньому у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення. Вважає, що оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, раніше вчиняв злочини, може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто представляє загрозу для суспільства, вважає, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінального провадження триває, а тому просить продовжити строк тримання під вартою на 60 днів без визначення застави, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, зазначив, що по можливості бажав би, щоб до нього було застосовано більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, враховуючи відсутність ризиків, беручи до уваги родинні звязки між обвинуваченим та потерпілою стороною, враховуючи щире каяття обвинуваченого у вчиненому, а тому просить застосувати до останнього заподіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 18 грудня 2018 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Заслухавши учасників судового провадження, враховуючи той факт, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, 27.06.2018 року ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 26.08.2018 року. Підставою для обрання запобіжного заходу стали достатні підстави вважати, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі та вчиняти нові злочини.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.08.2018 року продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 23.10.2018 року включно.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.10.2018 року продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 18.12.2018 року включно.

Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, який є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі терміном до 10 років, немає міцних соціальних зв`язків, згідно ст. 89 КК України не судимий, знову став на злочинний шлях та вчинив нові злочини, може незаконно впливати на потерпілу і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто представляти загрозу для суспільства.

Під час вирішення клопотання про продовження строків тримання під вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення в справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX, згідно якого подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами.

У той же час, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в цьому кримінальному провадженні, та на важливість показань свідків для встановлення істини по справі, суддя погоджується із прокурором у тому, що існують достатні підстави вважати, що існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, які в судовому засіданні не допитані. Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися. Існують всі підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Оцінюючи тяжкість вчинених злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, репутацію, майновий стан, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави.

Суд вважає, що є наявність обґрунтованої підозри, яка встановлена наданими суду обвинувальними актами, а наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змінились, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 17 грудня 2018 року до 15 лютого 2019 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1