справа № 710/1317/16-к
провадження № 1-кп/691/29/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2

ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7

Калістру- ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження про обвинувачення

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, пенсіонера, маючої на утриманні сина інваліда, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, непрацюючої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 01.09.2016 року, близько 19.15 години, перебуваючи неподалік ставу «Гусятник» в с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла численні удари руками, ногами в обличчя та по тулубу ОСОБА_5 . Своїми діями ОСОБА_7 заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді синців обох губ із крововиливами їх слизової оболонки та розриви її поверхні, травматичної епіляції (виривання) волосся в тім`яній області голови справа, синців повік обох очей, правої щоки, шиї, правого плеча, бічної поверхні грудної клітки зліва, лівого плечового суглобу, що, згідно висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Калістру- ОСОБА_8 , 01.09.2016 року, близько 19.15 години, перебуваючи неподалік ставу «Гусятник» в с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , схопила останню за волосся та умисно нанесла один удар рукою в обличчя, чим заподіяла тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/390 від 01.11.2016 року у вигляді травматичної епіляції (виривання) волосся в тім`яній частині голови справа, синець правої щоки, що згідно висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитана судом обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення, в якому їй було повідомлено про підозру, визнала частково та пояснила, що 01.09.2016 року, близько 19.00 години, до них прийшли сусіди на святкування дня народження її сина. Дочка ОСОБА_9 з дитиною вийшли з двору до лавки та гуляли там, одночасно вигулюючи собаку. Вона пішла через дорогу забирати корову і коли поверталася, побачила, що по дорозі на автомобілі їхала ОСОБА_5 . Вона почула крик та коли почала підходити ближче, автомобіль вже заїхав за поворот. Дочка держала дитину і за поводок собаку. Собака заскавчала, дитина почала плакати. Вона схопила собаку і побігла до криниці, ознак життя у собаки не було, бігла кров. Вийшов син, у якого від побаченого почалась істерика. Вона запропонувала поїхати до ОСОБА_5 , показати їй собаку, щоб потім вона вже не могла «викрутитись». Дочка ОСОБА_9 взяла дитину, сіла за кермо. Сусіди, які прийшли до них, також сіли в автомобіль, син ОСОБА_10 з собакою на руках також поїхав. Чоловік порався та залишився вдома, навіть не знаючи де вони ділись. Приїхавши додому до ОСОБА_5 , вона зайшла у двір. Вийшов чоловік останньої, який був злий (можливо напідпитку) та почав вигонити її з двору. Вона попросила, щоб він покликав дружину, але так як він не знав де вона, то зателефонував. Потім сказав, що ОСОБА_5 на пасовищі. Коли приїхали на пасовище, там були: ОСОБА_5 , її донька і ще якась жінка. Вона вийшла з автомобіля, віддала дочці дитину та пішла до ОСОБА_5 , позвала її і вона підійшла. Вона спитала ОСОБА_5 , чи бачила вона, що збила собаку. Вона сказала, що «бачила і що з того?». Вона сказала ОСОБА_5 , що там же ще й дитина була, на що та відповіла, що їй все одно чи собака, чи дитина. Після цих слів вона не втрималася та вдарила ОСОБА_5 по обличчю. Куди саме прийшовся удар, чи у щоку, чи у губи не пам`ятає. ОСОБА_5 не падала, а залишилась стояти. Вона просила останню відшкодувати кошти за собаку або купити іншу, але остання категорично відмовилась і заявила, що нічого робити не бути і в неї багато зв`язків. Потім прийшла дочка ОСОБА_9 , але пішла назад. ОСОБА_5 сказала принести і показати собаку. Вона пішла до автомобіля, з якого вийшов ОСОБА_11 , забрала собаку та віднесла ОСОБА_5 , яка побачивши пса, почала кричати. Вона розгорнула та показала собаку ОСОБА_5 , собакою останню не била, просто, взявши за лапи, махала нею. Потім прийшла дочка ОСОБА_9 та забрала її . Вони сіли в автомобіль і поїхали. На пасовищі на відстані близько 5 м від неї та ОСОБА_5 стояла ОСОБА_12 , яка знаходилась позаду ОСОБА_5 . ОСОБА_13 на пасовищі вона не бачила. Взагалі, в радіусі 200-300 м від них нікого не було. Дочка ОСОБА_9 ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не завдавала. Коли вдарила ОСОБА_5 , то біля них вже не було ні ОСОБА_12 , ні дочки ОСОБА_5 ОСОБА_14 .. Остання пішла додому, а ОСОБА_12 забрала корову і також пішла. ОСОБА_12 не могла бачити, що відбувалося на пасовищі, оскільки стояла за ОСОБА_5 , яка є вищою за зростом.

Допитана судом обвинувачена ОСОБА_9 винно себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення, в якому їй було повідомлено про підозру, не визнала та пояснила, що 01.09.2016 року, після 18.00 години, до них додому прийшли ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , так як у її брата ОСОБА_10 був день народження. Вони вирішили, що спочатку треба похазяйнувати, а потім святкувати. Вона взяла дитину та собаку, яка була на повідку, та вийшла за ворота до лавки. ОСОБА_15 стояла у дворі, вона була за хвірткою, стояла обличчям до двору, а спиною до дороги, дитина знаходилася на лавці. Мати - ОСОБА_7 пішла по корову. Коли вона стояла на узбіччі, собака була на повідку. Вона почула, що їде автомобіль, коли розмовляла з ОСОБА_15 , почула удар, а обернувшись, побачила, що собака вже лежала, а автомобіль поїхав. Підійшла ОСОБА_7 та забрала собаку, а вона забрала дитину і вони зайшли у двір. Потім ОСОБА_7 запропонувала поїхати до ОСОБА_5 . Вони зібралися та поїхали. По дорозі вони ніде не ставали. Коли приїхали, мати ОСОБА_7 вийшла та пішла у двір, де від чоловіка ОСОБА_5 , дізналася, що остання на березі біля корів. Потім вони поїхали до ставу. Доїхавши до пасовища, стали. На пасовищі знаходились ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_5 . Мати віддала їй дитину, а сама пішла до ОСОБА_5 . Вона, Кравченки і її брат ОСОБА_10 залишились у автомобілі. Бачила з автомобіля, що зав`язався скандал між матір`ю та ОСОБА_5 . В машині не було чути ніякої сварки, тому що в неї дитина на руках плакала і брат, який сидів позаду, теж плакав. Потім мати прийшла та забрала собаку, брат знову почав плакати. Що мати робила там тією собакою, не бачила, так як усю увагу приділяла дитині, яка плакала, вона намагалась її заспокоїти. На березі була якась штурханина, вони наче одна одну штовхали. Потім вона побачила, що матір взялась за голову і тоді віддала дитину ОСОБА_15 , яка вийшла з автомобіля, щоб її забрати. Потім вона пішла до матері, забрала її та собаку. ОСОБА_5 кричала, що вони нічого не доб`ються. Коли сіли в автомобіль, мати сказала, що вдарила ОСОБА_5 , оскільки остання вивела її. Щодо конфлікту, то потерпіла ОСОБА_5 весь час перебувала на ногах, була одягнена та з хусткою на голові. Вона ОСОБА_5 не чіпала. Ніхто останню не бив ногами по ребрах. Вона особисто бачила, що собаку збив автомобіль ОСОБА_5 . Коли виходила з автомобіля на пасовищі, то бачила, метрів за 300 стояв чоловік у камуфляжній формі, але хто це був, не бачила, оскільки той стояв далеко та повернутий спиною. Коли вона йшла забирати матір, то цей чоловік вже пішов. Була кров на плечі ОСОБА_5 , в неї начебто губа була розбита. Це вона побачила, коли підійшла, щоб забрати матір. Відстань від автомобіля до матері та ОСОБА_5 була близько 70-100 м. Автомобіль стояв на дорозі, на пасовище не заїжджав. Вини своєї не визнає, оскільки ОСОБА_5 тілесні ушкодження не наносила.

Окрім часткового визнання ОСОБА_7 своєї вини та не визнання своєї вини ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, їхня вина підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що 01.09.2016 року, близько 18.40 18.45 годин, вона на автомобілі їхала додому проз подвір`я ОСОБА_7 . З двору останньої вибігло 4 чи 5 собак, яких вона обминала і одну зачепила. Подивившись у дзеркало заднього виду, вона нічого не побачила і поїхала додому, де, по приїзду, залишила автомобіль у дворі, та пішла до доньки, яка пасла корову на березі біля ставка. Через 10 хв. до неї подзвонив чоловік та сказав, що приїхала ОСОБА_7 , кричить і він нічого не може зрозуміти. Вона сказала чоловіку, що мабуть собаку ОСОБА_7 збила. Через 2-3 хв. до пасовища під`їхав автомобіль, з якого вийшла ОСОБА_7 і почала ображати її нецензурними словами. В автомобілі знаходились ОСОБА_7 , її син ОСОБА_10 , ОСОБА_17 - ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 . Коли вони з ОСОБА_7 були на невеликій відстані одна від одної, остання нанесла їй удар кулаком в обличчя. Потім ОСОБА_7 зірвала з неї платок і, ОСОБА_9 , яка підбігла до них, вирвала у неї жмут волосся з правої частини голови. ОСОБА_7 продовжувала її бити по голові та обличчю. Калістру- ОСОБА_8 також била по голові. ОСОБА_7 вдарила під ліве вухо, в область губ, а Калістру- ОСОБА_8 вдарила за вухом. Потім вони почали кричати: «принесіть собаку, ми її зараз нагодуємо». Бачила, як несуть собаку, але потім ОСОБА_7 натягнула їй халат на обличчя і хто бив собакою та чи то була собака, вона не знає, але били чимось м`яким. Потім її вдарили у правий бік, від чого вона впала на коліна і нахилилася. Потім вона відчула зі сторони грудної клітки удари, чим били - не знає. Потім все затихло. Коли вона піднялася, то ні автомобіля, ні її доньки, ні ОСОБА_12 , яка теж там знаходилась, не було. Вона зателефонувала до чоловіка, який пішов їй назустріч. Потім подзвонила голові села і викликала поліцію.

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що вона є сільським головою с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області. Самої події вона не бачила. 01.09.2016 року до неї передзвонив чоловік ОСОБА_5 та сказав, що останню побили ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . На її запитання чого вони її побили, останній відповів, що ОСОБА_5 наїхала на їхню собаку. Потім вона порекомендувала їм подзвонити у поліцію, але ОСОБА_5 попросила її це зробити. Вона зателефонувала у поліцію, розказала ситуацію, а потім, близько 21.00 години приїхала поліція і вона показала, де живе потерпіла. По приїзду, ОСОБА_5 розповіла їй, як збила собаку ОСОБА_7 , але стосовно побиття не казала нічого. Про побиття вона дізналася від інших свідків. В її присутності допитували: дочку ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . При допиті неповнолітньої ОСОБА_16 вона також знаходилася у кімнаті та була як представник опікунської ради. Вона бачила у ОСОБА_5 припухлості на тілі, синців не було. Також, був вирваний жмут волосся з голови ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що як обвинувачену, так і потерпілу знає. Ближче до осені, під вечір, на пасовищі біля ставка у с. Соболівка він пас корів. Там ще знаходились дочка ОСОБА_5 ОСОБА_16 та ОСОБА_12 . На пасовище прийшла ОСОБА_5 та стала розмовляти з ОСОБА_12 . Через деякий час під`їхав легковий автомобіль, з якого вийшла ОСОБА_7 і почала бити ОСОБА_5 . Била руками по обличчю, за коси тягала. Потім вийшла з автомобіля Калістру- ОСОБА_8 і почали вони вже вдвох бити ОСОБА_5 . У автомобілі були ще люди, зокрема ОСОБА_11 . ОСОБА_5 не могла дати здачі, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 її били та не давали розігнутись. Били більше 5-ти хвилин, удари наносили руками і ногами. Хто як бив, не бачив. ОСОБА_5 спочатку нагнулася, а потім вони її звалили. У бійку ніхто не втручався. Коли ОСОБА_5 нагнулася, вони натягли їй поділ халату на голову. Потім ОСОБА_7 сказала ОСОБА_15 , яка також була в автомобілі, щоб та принесла собаку. ОСОБА_15 принесла мертву собаку, якою ОСОБА_7 почала бити ОСОБА_5 , нанісши близько 5-6 ударів. Коли ОСОБА_7 била ОСОБА_5 собакою, то ОСОБА_9 стояла в стороні. Потім він пішов до корів, а коли повернувся, то ОСОБА_7 вже сіла у автомобіль і вони поїхали. Під час бійки, дочка ОСОБА_5 злякалась та побігла до батька, а ОСОБА_12 хотіла розборонити їх, але ОСОБА_7 пригрозила ОСОБА_12 , щоб та не втручалась. Він знаходився метрів за 20 від бійки;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що 01.09.2016 року, близько 19.00 години, вона пасла корів. На пасовище прийшла ОСОБА_5 та розповідала, що їхала по дорозі, вискочило п`ятеро собак, то не знає чи заділа кого. Під`їхав автомобіль, з якого вийшли ОСОБА_7 та її дочка ОСОБА_9 . ОСОБА_5 підійшла до них. Вона відволіклась, а потім побачила, як ОСОБА_7 тримала ОСОБА_5 за волосся. Що ОСОБА_7 говорила ОСОБА_5 , вона не чула. ОСОБА_7 скинула хустку з ОСОБА_5 та постійно тримала її за волосся, намагаючись нагнути. Вона злякалась, а дочка ОСОБА_5 почала плакати. Вона підійшла до ОСОБА_7 попросила, щоб та перестала це робити, бо дочка ОСОБА_16 плаче, на що ОСОБА_9 відповіла, що в неї теж дитина плакала, коли собаку збили, і вона вдарила ОСОБА_5 рукою у праву частину обличчя. Вона, повернувшись до ОСОБА_16 , щоб заспокоїти її, а коли повернулася до Калістру побачила, що ОСОБА_5 вже сиділа на землі і її халат був піднятий. Вона знову звернулась до ОСОБА_7 , щоб та перестала таке вчиняти, на що остання попросила не заважити. Потім ОСОБА_16 побігла додому, а вона теж пішла додому. Під час побиття, біля автомобіля ОСОБА_7 стояли ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , які також казали їй не вмішуватись. Перед тим, як автомобіль ОСОБА_7 приїхав на пасовище, у ОСОБА_5 ніяких тілесних ушкоджень не було.

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що 01.09.2016 року вона пасла худобу біля ставу. Там були ще ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Потім на допомогу прийшла її мати ОСОБА_5 . До матері на мобільний телефон зателефонував батько та сказав, що до двору приїхали Калістру і вони щось хочуть з нею вияснити. Через кілька хвилин, приїхав автомобіль темно-зеленого кольору і з нього вийшла ОСОБА_7 і ОСОБА_9 . Мати пішла їм назустріч. Потім ОСОБА_7 вдарила кулаком матір у обличчя, стягнула з її голови платок і, схопивши її за волосся, почала тягнути вниз. Що ОСОБА_9 хапала матір за волосся, вона не бачила. Потім ОСОБА_9 вдарила матір. Коли ОСОБА_7 тягла матір вниз, - та впала на коліна і вони вдвох натягнути їй на голову халат та ще її нанесли декілька ударів, але куди саме вона не бачила. ОСОБА_7 висловлювалась нецензурною лайкою в сторону матері. Під час бійки, ОСОБА_12 знаходилась біля них, а ОСОБА_13 далі, на горбку. Потім вона побігла додому шукати батька. Коли знайшла, то повідомила, що б`ють маму, а сама пішла до хати; .

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що 01.09.2016 року, близько 19.00 години, він вдома порався по господарству, коли до двору під`їхав автомобіль ВАЗ-21010, сірого кольору, з якого вийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . У авто були ще ОСОБА_15 та ОСОБА_11 . ОСОБА_7 зайшла у двір, почала кричати, що його дружина ОСОБА_5 збила їхню собаку. Він зателефонував дружині і вона сказала, що знаходиться з дочкою на пасовищі та дійсно збила собаку. Дізнавшись, де його дружина, ОСОБА_7 поїхала туди. Через деякий час він вийшов з двору і пішов до дружини, але почув, що біжить донька, плаче, сказала, що матір б`ють. Прибігши туди, побачив дружину, вона була побита, синці під очима, синці на бедрах, на нозі, вирвані коси. Дружина сказала, що вони побили її та поїхали іншою стороною. Він сказав, щоб викликала поліцію. Дружина зателефонувала голові сільської ради. Він зателефонував сестрі дружини, яка приїхала та відвезла дружину у лікарню. Потім близько, 22.00 години, приїхали працівники поліції і вони давали покази. На другий чи третій день дружина поїхала у лікарню, бо в неї паморочилася голова, її поклали на лікування;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що 01.09.2016 року їх із сином запросили до сім`ї ОСОБА_17 , у їх сина ОСОБА_10 був день народження. Поки були в їхньому дворі, ОСОБА_17 - ОСОБА_8 вийшла за ворота вигуляти собаку, яку збив автомобіль. Потім хтось сказав, давайте поїдемо до ОСОБА_5 та дізнаємось, як це трапилось, і вони сіли в автомобіль сріблястий ВАЗ. За кермо сіла ОСОБА_17 - ОСОБА_8 , поряд з нею на передньому сидінні ОСОБА_7 , позаду сиділа вона, син ОСОБА_7 ОСОБА_10 , який тримав собаку, та її син ОСОБА_11 , який сидів позаду ОСОБА_7 . Коли приїхали до двору ОСОБА_5 , з авто вийшла ОСОБА_7 та, пішовши у двір та побалакавши з чоловіком ОСОБА_5 , повернулася, сказавши, що ОСОБА_20 знаходиться на пасовищі. Вони поїхали туди. По приїзду, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вийшли з автомобіля. Про що вони говорили з ОСОБА_5 , вона не знає. Потім повернулася ОСОБА_9 і сказала, щоб вона взяла в неї дитину, а вона піде забере ОСОБА_7 , так як остання взялася за голову та плаче. Калістру- ОСОБА_8 забрала ОСОБА_7 , вони сіли в автомобіль та поїхали. Перед тим ще прибігала ОСОБА_7 і брала собаку. Що відбувалося на березі, вона не бачила. Крики чули, але що саме кричали не знає. Автомобіль стояв передньою частиною до події, тобто бачити, що відбувається можна було через лобове скло. Подію міг бачити ОСОБА_21 , бо він сидів по центру. На пасовищі, окрім ОСОБА_5 , вона ще бачила її доньку. Ще одна жінка була, але вона знаходилась далі, не біля ОСОБА_5 . Ще далі знаходилась людина, але вона не знає чи то чоловік, чи жінка;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 01.09.2016 року вони з матір`ю ОСОБА_15 поїхали до Калістру додому. Калістру- ОСОБА_8 пішла гуляти з собакою, ОСОБА_7 пішла за коровою, а ОСОБА_22 порався. Він почув крик, у двір забігла з собакою на руках ОСОБА_7 , а Калістру- ОСОБА_8 з дитиною. Вони всі сіли в автомобіль та поїхали, все відбувалося дуже швидко. У автомобілі знаходились: ОСОБА_7 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні; за кермом була Калістру- ОСОБА_8 ; за останньою сиділа його матір ОСОБА_15 , по середині сидів ОСОБА_22 , а за ОСОБА_7 сидів він. По дорозі до дому ОСОБА_5 , вони нікуди не заїжджали, він ні з ким не спілкувався. Коли приїхали до двору ОСОБА_5 , то ОСОБА_7 вийшла з автомобіля та пішла у двір, де розмовляла з чоловіком ОСОБА_5 , але про саме не знає. Потім ОСОБА_7 повернулася і вони поїхали до ставка (гусятника). Коли приїхали, на пасовищі були ОСОБА_5 , її дочка і ще якась жінка. ОСОБА_7 вийшла і пішла до них. Що там відбувалось, не знає, - вікна у автомобілі затемнені і двері закриті. Потім прийшла ОСОБА_7 та забрала собаку, яку тримав ОСОБА_22 , котрий сидів по центру ззаду автомобіля. Калістру- ОСОБА_8 вийшла з автомобіля, віддала дитину його матері ОСОБА_15 і пішла забирати ОСОБА_7 . Пройшло близько 5-ти хв., повернулися ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які сіли у автомобіль і вони поїхали додому. На пасовище їздили на сірому автомобілі, 15-ої моделі. У Калістру ще є автомобіль зеленого кольору;

- висновком експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, згідно з яким ОСОБА_5 спричинені ушкодження: а) синці обох губ із крововиливами їх слизової оболонки та розривами її поверхні, травматична епіляція (виривання) волосся в тім`яній області голови справа, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я; б) синці повік обох очей, правої щоки, шиї, правого плеча,бічної поверхні грудної клітки зліва, лівого плечового суглобу, які відносяться до категорії легких;

- протоколом огляду місця події від 01.09.2016 року, згідно якого була оглянута територія біля ставу «Осятника» в с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області;

- протоколом слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 від 21.09.2016 року, під час якого остання показала та розказала як обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 нанесли їй тілесні ушкодження;

- протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 21.09.2016 року, під час якого остання показала та розказала як ОСОБА_7 та ОСОБА_9 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;

- висновком експерта № 05-6-10/390 від 01.11.2016 року, згідно з яким тілесні ушкодження, які малися у ОСОБА_5 , не могли бути спричинені за механізмом утворення, який ОСОБА_12 повідомила під час проведення за її участю слідчого експерименту від 21.09.2016 року. Серед тілесних ушкоджень, які малися у ОСОБА_5 , за тим механізмом спричинення, який ОСОБА_12 повідомила під час проведення за її участю слідчого експерименту від 21.09.2016 року, могло виникнути ушкодження, яке зазначено в підпункті «А» пункту 1-4 Підсумкової частини Висновку експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, саме: травматична епіляція (виривання волосся) в тім`яній області голови справа; також могло виникнути одне із наступних ушкоджень: або синці обох губ із крововиливами їх слизової оболонки та розривами її поверхні зазначено в підпункті «А» пункту 1-4 Підсумкової частини Висновку експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, або одне із ушкоджень, яке зазначене у підпункті «Б» пункту 1-4 Підсумкової частини Висновку експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, а саме: синці повік обох очей, правої щоки;

- висновком експерта № 05-6-10/389 від 01.11.2016 року, згідно з яким не виключається, що тілесні ушкодження, які малися у ОСОБА_5 , могли бути спричинені за механізмом утворення, який вона повідомила під час проведення за її участю слідчого експерименту від 21.09.2016 року.

При цьому, суд, вивчивши надані стороною обвинувачення письмові докази та вислухавши учасників процесу, вважає, що місцем скоєння даного злочину було пасовище неподалік ставу «Гусятник» с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, а не «Осятник», як помилково зазначено в протоколі огляду місця події від 01.09.2016 року.

При ухваленні вироку, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_23 щодо підшукання обвинуваченою ОСОБА_7 знарядь злочину у виді палиці, про надання якої остання зверталася з проханням до її чоловіка та, пізніш, до неї, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, та не підтверджують чи спростовують винуватість обвинувачених у інкримінованому їм злочині.

Щодо невизнання обвинуваченою ОСОБА_9 своєї вини в інкримінованому їй злочині, суд, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, прийшов до переконання, що вина останньої стороною обвинувачення доведена повністю. Так, самі обвинувачені не заперечують того факту, що ОСОБА_9 була присутньою при з`ясуванні стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . При цьому, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , які прибули на місце події разом з нею, підтвердили, що ОСОБА_9 по приїзду на пасовище, підходила до ОСОБА_7 і ОСОБА_5 в той час, як вони з`ясовували стосунки, проте, чи брала вона участь у побитті ОСОБА_5 , вони не бачили, оскільки, згідно їхніх пояснень, знаходилися в автомобілі звідки видимість місця події була обмежена.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , які знаходились поряд з місцем побиття ОСОБА_5 , зазначили, що ОСОБА_9 утримувала за волосся потерпілу та нанесла один удар в область її обличчя, що узгоджується з висновками експерта в проведених судово-медичних експертизах. Із зазначеними доказами, в частині участі ОСОБА_9 в побитті потерпілої ОСОБА_5 , також узгоджуються показання свідка ОСОБА_13 , який від місця побиття знаходився на більшій відстані ніж вказані свідки. Проте, щодо кількості нанесених ударів потерпілій та їх локалізації, суд показання свідка ОСОБА_13 до уваги не бере, оскільки вони не узгоджуються з показами вище вказаних свідків та висновками експерта в проведених судово-медичних експертизах.

Ухвалюючи вирок, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_9 мало місце.

Оскільки, ОСОБА_7 , нанесла умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

Оскільки, ОСОБА_9 , нанесла умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання, суд враховує:

- приписи ст. 50 КК України щодо того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів як засудженими, так і іншими особами;

- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права;

- загальні засади призначення покарання, закріплені в ст. 65 КК України;

- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного;

- практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним.

Керуючись вище наведеним, суд вважає, що покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 слід призначити у межах установлених у санкції ч. 2 ст. 125 КК України, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення (злочину), який законодавцем, згідно ст. 12 КК України, віднесений до злочинів невеликої тяжкості, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що ОСОБА_7 вину у скоєному визнала частково, раніше не судима, є пенсіонером, одружена, має на утриманні дитину інваліда, її характеристику з місця проживання, дійшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді штрафу.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що ОСОБА_9 вину у скоєному не визнала, раніше не судима, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, її характеристику з місця проживання, дійшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_9 слід призначити покарання у виді штрафу.

Враховуючи особи обвинувачених, обставини справи та наявність менш суворих альтернативних покарань, які передбачає санкція ч. 2 ст. 125 КК України, суд вважає, що покарання, які прокурор просив призначити обвинуваченій ОСОБА_7 у виді арешту строком на 3 місяці та обвинуваченій ОСОБА_9 у виді 240 годин громадських робіт, в даному разі, на переконання суду є занадто суворими та необґрунтованими прокурором.

Щодо цивільного позову прокурора в інтересах держави, в особі Шполянської центральної районної лікарні імені братів ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , у сумі 3171,00 гривня, суд вважає наступне.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, прокурор додав до справи довідку головного лікаря Шполянської центральної районної лікарні імені братів ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , згідно якої вартість одного ліжко-дня в неврологічному відділенні ЦРЛ у вересні 2016 року склала 264,25 гривні. Проте, довідки-розрахунку бухгалтерії даного закладу із загальною сумою фактичних витрат на лікування потерпілої, відомостей щодо терміну перебування на лікуванні та щодо необхідності її лікування саме в неврологічному відділенні медичного закладу, до матеріалів справи не додано.

Враховуючи вище викладене, цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Шполянської центральної районної лікарні імені братів ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , є необґрунтованим та до задоволення не підлягає.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 у сумі 21730,00 гривень задоволити частково.

Так, потерпіла просить стягнути на її користь з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 майнову шкоду у сумі 1730 гривень. Проте, у підтвердження зазначених вимог ОСОБА_5 не додала жодного доказу, який би належним чином підтвердив понесені нею витрати на лікування в результаті отриманих тілесних ушкоджень.

Враховуючи викладене, цивільний позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Щодо вимог ОСОБА_5 про відшкодування спричиненої моральної шкоди, то, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру грошового відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з матеріалів справи та враховуючи пояснення потерпілої, суд вважає, що вона не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами те, що їй обвинуваченими спричинена моральна шкода, розумне, справедливе та виважене відшкодування якої, в грошовому еквіваленті, відповідало б сумі в 20000,00 гривень.

Таким чином, суд, беручи до уваги особу потерпілого, обставини справи, особи обвинувачених, приходить до висновку, що грошове відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 гривень не відповідає принципам розумності та справедливості, характеру і обсягу страждань, яких зазнала потерпіла, а є значно завищеним та не підтвердженим належними доказами, а тому вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень 00 копійок, по 2500 гривень 00 копійок з кожної обвинуваченої.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

До вступу вироку в законну силу, заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 не обирати.

Визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

До вступу вироку в законну силу, заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 не обирати.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави, в особі Шполянської центральної районної лікарні імені братів ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , у сумі 3171 (три тисячі сто сімдесят одна) гривня 00 копійок, залишити без задоволення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задоволити частково. Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, що складе по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок з кожної.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1