№ 1-кп/755/1354/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2018 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка, Ружинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, працюючого прибиральником у ТЦ «Даринок», з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 17 серпня 2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська 107/2, де помітив припаркований автомобіль марки «ИЖ 2126», н/з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 та в цей час, у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Реалізуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом пошкодження замка водійських дверцят за допомогою викрутки, яку мав при собі, проник до салону автомобіля марки «ИЖ 2126», н/з НОМЕР_1 та за допомогою викрутки запустив двигун і почав рух на даному автомобілі, у результаті чого, незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом та з місця вчинення злочину зник. У подальшому, цього ж дня, 17 серпня 2018 року, приблизно о 02 годині 20 хвилин, автомобіль марки «ИЖ 2126», н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , був зупинений працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська 28.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 289 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 17 серпня 2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, він повертався з роботи у нетверезому стані та побачив припаркований біля дороги автомобіль марки «ИЖ 2126», н/з НОМЕР_1 за адресою: м. Київ. вул. Алма-Атинська, 107/2, на якому вирішив покататися. Так, у нього із собою була викрутка, за допомогою якої відкрив дверцята та запустив двигун, але коли він поїхав, то неподалік його зупинили працівники патрульної поліції, тому, що він поїхав по зустрічній смузі. Поліцейські перевірили його документи, стало зрозуміло, що автомобілем він заволодів незаконно, тому автомобіль забрали на штраф майданчик, а його було затримано. Зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними. У скоєному щиро каявся, прохав вибачення у потерпілого, цивільний позов визнав у повному обсязі, обіцяв у подальшому нічого протиправного не вчиняти.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.08.2018 року; постанов про визнання та приєднання речових доказів від 20.08.2018 року та 27.08.2018 року; протоколу проведення слідчого експерименту від 17.08.2018 року; протоколу огляду речей від 27.08.2018 року; протоколів огляду місця події від 17.08.2018 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 289 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, раніше не судимий, щиро розкаявся, вину та цивільний позов визнав повністю.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене, заявлений цивільний позов визнав у повному обсязі, раніше не судимий), наявності пом`якшуючої обставини, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

З урахуванням поведінки обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження (явка в судові засідання) та призначеного покарання, суд вважає за можливе запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити, оскільки визнаний обвинуваченим в повному обсязі та є обґрунтованим.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обрано.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 5115 гривень та суму моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, а всього - 15115 гривень.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: викрутку (плоску) з прорезиненою рукояткою жовто-чорного кольору, що передана на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити; автомобіль «ИЖ 2126», н/з НОМЕР_1 , що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у його власності.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: