02.05.2019
Справа № 642/2583/19
Провадження №1-кп/642/542/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого- ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого стрільцем третього розряду стрілецької команди з охорони об`єктів на станції «Харків-Пасажирський» (НОРВ «Харків-Пасажирський») виробничого підрозділу Харківський загін воєнізованої охорони Регіональної Філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця», раніше не судимого,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
З Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 надійшов до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав необхідним призначити судовий розгляд, інших клопотань не заявляв.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає положенням ст. 291 КПК України щодо викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення. Обвинувальний акт не містить послідовність дій обвинуваченого, які б вказували на використання ним свого службового становища з метою збагачення, обернення чужого майна на його користь, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню та впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_5 . Не зазначено, які конкретні дії свідчать про привласнення майна, яке було ввірене ОСОБА_5 , яким чином він розпорядився бензином на власний розсуд.

Також зазначив, що у обвинувальному акті вказано на привласнення ОСОБА_5 паливно-мастильних матеріалів, однак чинним законодавством такий термін взагалі не передбачений. Згідно з Інструкцією з контролю якості пально-мастильних матеріалів та спеціальних рідин у державній авіації України, затв. Наказом Міністерства Оборони України від 08.12. 2016 № 662 вживається термін «пально-мастильні матеріали», та надано визначення цьому терміну, що це група матеріалів, що об`єднує палива, мастильні матеріали. Визначення термінів «паливо» та «мастило» наведено в п.4.27 ДСТУ 3437-96 «Нафтопродукти. Терміни та визначення», та згідно з визначення терміну «мастило» обвинувальний акт не містить жодних даних про привласнення ОСОБА_5 мастила у будь-якому вигляді. Таким чином, на думку захисника, ОСОБА_5 обвинувачується у привласненні речей, які взагалі не існують у господарському обігу України. Також в обвинувальному акті зазначено про привласнення ОСОБА_5 товаро-матеріальних цінностей, однак вказаний термін законодавством не передбачений, а використовується термін «товарно-матеріальні цінності».

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у привласненні пально-мастильних матеріалів, однак з матеріалів справи вбачається, що самого палива у будь-яких ємностях він взагалі не отримував, а отримував талони різного номіналу на різний вид палива у відповідній кількості. В обвинувальному акті немає жодного посилання на отримані ним талони на паливо та фактів їх привласнення та не зазначено, які протиправні дії він вчинив з отриманими талонами на паливо. Вказані обставини стороною обвинувачення не встановлені та не досліджені на предмет наявності у таких діях складу злочину, натомість ОСОБА_5 обвинувачується у привласненні отриманого палива, яке він у вигляді бензину ніколи не отримував та відповідно не міг обернути на свою користь або привласнити.

Разом з тим, щодо використання та списання талонів на бензин існує окрема процедура. Так, АЗС повинна видати водієві фіскальний чек РРО на відпущене за талонами пальне (п.п. 10,15 Додатка 7 до протокольного рішення Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом «Технічні вимоги до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій» від 27.06.2002 р. № 13, п.5 листа ДПАУ від 05.10.2010р. № 208886/7/10-20176.

Окрім того, сторони можуть погодити, аби продавець щомісяця виписував видаткову накладну на загальну кількість фактично отриманих протягом відповідного періоду нафтопродуктів.

Кількість отриманого на АЗС ПММ водій повинен записати в подорожній лист чи інший документ, який використовується підприємством для обліку транспортної роботи, причому чек долучається до такого документа.

Періодично використані подорожні листи чи інші аналогічні документи передаються механіку або іншому відповідальному працівникові, який їх таксує ( визначає загальний й пробіг за всіма путівками, кількість заправленого, використаного пального залишки тощо). Результати таксування оформляють довідкою, актом чи іншим прийнятим на підприємстві документом.

На підставі зазначених документів (чека РРО, подорожнього листа тощо) кількість і вартість ПММ за талонами й самі талони в аналітичному обліку, якщо він ведеться, списуються з підзвіту водіїв на позицію в аналітичному обліку «Вартість ПММ у баках транспортних засобів».

Нічого з наведеного не зазначено у обвинувальному акті, можливий механізм привласнення талонів на бензин не викладений, наявність чеків з АЗС про отримання палива та можливості списання палива без таких чеків взагалі стороною обвинувачення не вивчалась, серед запитань до експертів-економістів слідчим так питання також не ставились, а без наявних чеків з АЗС про отримання такого палива за талонами ці талони ніякої матеріальної цінності не становлять та відповідно ніякої шкоди спричинено не може бути взагалі.

Крім того, інформація у обвинувальному акті про технічну несправність автомобіля УАЗ 2206, д.н. НОМЕР_1 та невикористання його у службовій діяльності спростовується матеріалами справи, а для проведення судово-економічної експертизи стороною обвинувачення надані викривлені дані щодо вказаних обставин, що вплинуло на висновок експертів.

Також захисник послався на те, що відповідно до ст. 49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України за епізодами в період з 06.01.2016 по 21.01.2016 сплинув, та вказані події повинні бути виключені.

Крім того, зазначив, що порушено порядок вручення підозри ОСОБА_5 , прокурор, слідчий та інші працівники поліції 21.01.2019 проникли до службового приміщення АТ «Укрзалізниця» для вручення повідомлення про підозру незаконно. Повісткою ОСОБА_5 слідчий не викликав, а протокол допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 23.01.2019 щодо обставин виклику підозрюваного слідчим сфальсифіковано з метою виправдання незаконних дій від 21.01.2019. Вказані свідки є керівниками ОСОБА_5 , відносно них розслідується кримінальне провадження від 26.05.2016 ч.3 ст. 191 КК України.

Також захисник зазначив, що слідчий під відеозапис зачитав повідомлення про підозру від 21.01.2018, а суду надав повідомлення про підозру від 21.01.2019, що свідчить про самостійне внесення слідчим виправлення в повідомлення про підозру.

Захисник зазначив, що обвинувачення за ч.2 ст. 191 КК України не є чітким, містить внутрішні суперечності та не відповідає обставинам події. З обвинувального акта не вбачається, яким саме чином ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, привласнив та розтратив бензин. З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 особисто складав звіти про видаток палива та подорожні листи, однак під час досудового слідства він пояснював, що вказані документи складали інші працівники, які доповідали йому після закінчення зміни про маршрути виїздів та витрачене пальне. Вказані обставини підтверджені поясненнями ряду свідків, що протирічить твердженню в обвинувальному акті, що ОСОБА_5 привласнив бензин, звернувши його на свою користь.

Крім того, всупереч положенням п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить відомостей щодо потерпілого, а в порушення п.9 ч.2 ст. 191 КПК України не зазначена дата складання обвинувального акта.

Захисник також зазначив, що в обвинувальному акті всупереч приписам ст. 291 КПК України стороною обвинувачення здійснено посилання на висновок судово-почеркознавчої експертизи №27826/28800-28840 від 12.2018 та судово-економічної експертизи № 20759 від 10.12.2018, як джерело доказів, що до початку судового слідства є неприпустимим та порушує принцип рівності та змагальності сторін, оскільки обсяг і перелік доказів, які підлягають дослідженню, встановлюються в ході судового розгляду. З цього приводу послався на судову практику суду першої та апеляційної інстанції.

На думку захисника, вказані порушення є істотними, перешкоджають призначенню судового розгляду, усунути їх під час судового розгляду неможливо, тому обвинувальний акт слід повернути прокурору .

Прокурор ОСОБА_3 вважав клопотання захисника про повернення обвинувального акту необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що матеріальна шкода вказаним кримінальним правопорушенням заподіяна Регіональній Філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на суму 130 341 грн. 67 коп. , однак вказане підприємство з заявою про вчинення злочину не зверталось, не побажало подавати заяву про визнання потерпілим, тому відсутні підстави для визнання його потерплим. За таких обставин шкода завдана державним інтересам.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з таких підстав.

Так, відповідно до ч.4 ст. 109 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт не відповідає вказаним вимогам.

Формулювання обвинувачення - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми кримінального Кодексу, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони, а також суб`єктивних ознак інкримінованого підозрюваному правопорушення.

Встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладені таким чином.

ОСОБА_5 , відповідно наказу начальника відокремленого підрозділу «Харківський загін воєнізованої охорони» № 07/ос від 21.01.2015 року переведений на посаду начальника стрілецької команди воєнізованої охорони з оперативно-профілактичної роботи (НОРВопр), виробничі приміщення якого розміщені за адресою : м.Харків вул. Залізнична №10а, і на нього, як на начальника стрілецької команди воєнізованої охорони з оперативно-профілактичної роботи, відповідно посадової інструкції, покладено наступні обов`язки:

-організація роботи команди, керуючись основними законодавчими, нормативними та керівними документами, які регламентують роботу воєнізованої охорони;

-складання планів роботи НОРВопр, контроль за їх виконанням;

- аналіз оперативної обстановки на дільницях залізниці, які обслуговуються, та згідно з цим, розробка графіку роботи підрозділу на місяць, складання планів-завдань роботи караулу та контроль їх виконання;

- забезпечення і контроль за належним утриманням будівель і споруд, безпечного стану приміщень, обладнання та інвентарю робочих місць,

внаслідок чого на підставі наданих посадовою інструкцією ОСОБА_5 повноважень, відповідно до ч. 1 ст. 18 КК України, начальник стрілецької команди воєнізованої охорони з оперативно-профілактичної роботи ОСОБА_5 , який обіймав в період часу з 6 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, виконуючи такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважною особою підприємства, являвся службовою особою.

21 січня 2015 року між ОСОБА_5 та Харківським загоном воєнізованої охорони Південної залізниці укладено угоду про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якої ОСОБА_5 бере на себе зобов`язання ощадливо відноситися до доручених для зберігання матеріальних цінностей, вести облік, складати та подавати в встановленому порядку товарно-коштовні та інші звіти про рух та залишок доручених матеріальних цінностей, внаслідок чого ОСОБА_5 являвся матеріально- відповідальною особою.

ОСОБА_5 , працюючі на вищевказаній посаді, діючі з корисливих мотивів, переслідуючи продовжуваний злочинний умисел, зловживаючи своїм службовим становищем і складаючи недостовірні офіційні документи в період часу з 6 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року став на шлях вчинення привласнення ввірених йому товаро-матеріальних цінностей та посадового підроблення, внаслідок чого заволодів бензином марки А-95 та А-92 в кількості 7269 л., який отримував для заправлення легкового автомобілю УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 , що мав використовуватися в роботі стрілецької команди з охорони об`єктів на станції ІНФОРМАЦІЯ_2 » регіональної філії «Південна залізниця» на загальну суму 130 341,67 грн. за наступних обставин.

Так, в період часу з 6 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року, діючи всупереч інтересам служби, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника стрілецької команди воєнізованої охорони з оперативно-профілактичної роботи (НОРВопр), переслідуючи прямий продовжуваний злочинний умисел, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, являючись матеріально-відповідальною особою і службовою особою та використовуючи своє службове становище для заволодіння паливно-мастильними матеріалами, які використовувалися в господарській діяльності ввіреного підрозділу, отримав в підзвіт в головному матеріально-технічному складі ВП «Південна залізниця», розташованому за адресою: м.Харків, вул. Беркоса 19-а, за накладними вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів бензин марки А-95 та А-92 загальною кількістю 7 300 л. для заправки легкового автомобілю УАЗ 2206 л н. НОМЕР_2 .

Достовірно знаючи, що в період часу з 6 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року легковий автомобіль УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 , який мав використовуватися в роботі стрілецької команди з охорони об`єктів на станції « ІНФОРМАЦІЯ_3 (НОРВХарків-Пасажирський) виробничого підрозділу» Харківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в господарській роботі стрілецької команди не використовувався, діючи із корисливих спонукань, привласнив бензин марки А-95 та А-92, звернувши його на власну користь.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, та керуючись єдиним злочинним наміром, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем і привласненням ввіреного йому майна, переслідуючи намір на приховування слідів вчиненого ним злочину, протягом січня 2016 року - серпня 2017 року став складати завідомо недостовірні офіційні документи, а саме звіти про видаток палива на автомобілі штабу Харківського загону за січень 2016 року - серпень 2017 року та подорожні листи легкового автомобілю УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 , якими відзвітував перед підприємством про використання бензину марки А-92 та А-95 в роботі легкового автомобілю УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 , який насправді не використовувався.

При цьому в перелічених подорожніх листах легкового автомобілю УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 зазначив поденне використання бензину марки А -92 та марки А-95 за період січня 2016 року- серпня 2017 року в потребах стрілецької команди, а в перелічених матеріальних звітах зазначив помісячне використання бензину марки А -92 та А-95 за період січня 2016 року- серпня 2017 року в потребах стрілецької команди на легковому автомобілі УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 загальною кількістю 7 269 л. (6 129 л. бензину марки А-92 та 1 140 л бензину марки А-95) на суму 130 341,67 грн., який насправді на вказаному легковому автомобілі в потребах підпорядкованого ОСОБА_5 загону не використовувався, і яким, зловживаючи службовим становищем, шляхом посадового підроблення, заволодів ОСОБА_5 , звернувши зазначений бензин на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд.

Перелічені недостовірні матеріальні звіти за використання отриманих в підзвіт ПММ в діяльності стрілецької команди, (додавши до них фіктивні подорожні листи) ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності за привласнення ввірених паливно-мастильних матеріалів, переслідуючи намір незаконного збагачення та наживи, ввівши в оману начальника Харківського загону воєнізованої охорони Південної залізниці, подавав йому на затвердження, переконавши останнього, що бензин марки А-95, А-92 нібито був використаний на потреби стрілецької команди на легковому автомобілю УАЗ 22 16 д.н. НОМЕР_1 , що не відповідало дійсності, після чого вище вказані звіти з подорожніми листами здавав в бухгалтерію Харківського загону воєнізованої охорони Південної залізниці за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому відповідно до висновків судово-економічної експертизи № 20759 від 10 грудня 2018 року, в період з січня 2016 року- серпня 2017 року витрачено бензину А-92, А-95 на роботу автомобіля УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 відповідно звітів про витрачання ПММ на автомобілі штабу Харківського загону ВП « ІНФОРМАЦІЯ_4 воєнізованої охорони Південної залізниці, що містять підписи від імені начальника НОРВопр ОСОБА_5 всього в кількості 7269 л. на загальну суму 130 341,67 грн.

Таким чином, своїми yмисними незаконними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, вчиненому шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, ОСОБА_5 завдав збитків Регіональній Філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на суму 130 341 грн. 67 коп.
Крім того, продовжуючи злочинну діяльність, в період часу з 13 січня 2016 року по 30 серпня 2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді, начальника стрілецької команди воєнізованої охорони з оперативно-профілактичної роботи (НОРВопр), будучи обізнаним у своїх службових обов`язках та вимогах законодавства, що регламентують діяльність стрілецької команди з охорони об`єктів на станції Харків ІНФОРМАЦІЯ_5 » регіональної філії «Південна залізниця на підставі наданих посадовою інструкцією повноважень, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, фактично обіймав на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, виконуючи такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа - наділяється повноважним особою підприємства,- тобто ОСОБА_5 являвся службовою особою.

ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, розробив злочинний план, згідно якого він в період часу з 13 січня 2016 року по 30 серпня 2017 року, з метою привласнення паливно-мастильних матеріалів - бензину А-92, А-95, який отримувався ним в матеріально-технічному складі ВП «Південна залізниця» під приводом використання на роботі автомобіля УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 , який насправді в роботі підрозділу не використовувався, після чого звертався на свою користь, переслідуючи прямий злочинний умисел, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, являючись матеріально-відповідальною особою і службовою особою та використовуючи своє службове становище для заволодіння паливно-мастильними матеріалами, які використовувалися в господарській діяльності ввіреного підрозділу, переслідуючи намір на приховування слідів вчиненого ним злочину, протягом січня 2016 року - серпня 2017 року, знаходячись в виробничому приміщенні (НОРВопр) за адресою: м.Харків вул. Залізнична№10а, став складати завідомо недостовірні офіційні документи - подорожні листи легкового автомобіля УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 , в яких зазначав загальний пробіг автомобіля та кількість витраченого на пробіг пального, тоді як насправді поїздки, зазначені в маршруті, відображеному у перелічених подорожніх листах, не здійснювалися.

Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №27825/28552-28584 від 22.12.2018 року перелічені подорожні листи ОСОБА_5 підписав особисто.

Перелічені підроблені ним особисто подорожні листи легкового автомобіля УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 разом із матеріальними звітами на використання отриманих в підзвіт ПММ в діяльності стрілецької команди, ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності за привласнення ввірених паливно-мастильних матеріалів, переслідуючи намір незаконного збагачення та наживи, в період часу з 31 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року здавав в бухгалтерію Харківського загону воєнізованої охорони Південної залізниці, розташовану за адресою: м.Харкова провулок Верхівський, 8, при цьому відповідно до висновків судово-економічної експертизи № 20759 від 10 грудня 2018 року, в період з січня 2016 року- серпня 2017 року витрачено бензину А-92, А-95 на роботу автомобіля УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 відповідно звітів про витрачання ПММ на автомобілі штабу Харківського загону ВП «Харківський загін воєнізованої охорони Південної залізниці, що містять підписи від імені начальника НОРВопр ОСОБА_5 всього в кількості 7269 л. на загальну суму 130 341,67 грн.

Таким чином, своїми умисними незаконними діями, що виразилися у складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів з метою уникнення відповідальності за заволодіння чужим майном ОСОБА_5 завдав збитків Регіональній Філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на суму 130 341 грн. 67 коп.
Крім того, в період часу з 31 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника стрілецької команди воєнізованої охорони з оперативно- профілактичної роботи (НОРВопр), будучи обізнаним у своїх службових обов`язках та вимогах законодавства, що регламентують діяльність стрілецької команди з охорони об`єктів на станції ІНФОРМАЦІЯ_3 ) виробничого підрозділу «Харківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» на підставі наданих посадовою інструкцією повноважень, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, фактично обіймав на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, виконуючи такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним особою підприємства,- тобто ОСОБА_5 являвся службовою особою.

ОСОБА_5 , продовжуючи злочинну діяльність, зловживаючи своїм службовим становищем, розробив злочинний план, згідно якого він в період часу з 31 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року, з метою привласнення паливно-мастильних матеріалів - бензину А-92, А-95, який отримувався ним в матеріально-технічному складі ВП «Південна залізниця» під приводом використання на роботі автомобіля УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 , після чого звертався на свою користь, переслідуючи прямий злочинний умисел, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, являючись матеріально-відповідальною особою і службовою особою та використовуючи своє службове становище для заволодіння паливно-мастильними матеріалами, які використовувалися в господарській діяльності ввіреного підрозділу, переслідуючи намір на приховування слідів вчиненого ним злочину, протягом січня 2016 року - серпня 2017 року, знаходячись в виробничому приміщенні (НОРВопр) за адресою : м.Харків вул. Залізнична №10а, став складати завідомо недостовірні офіційні документи звіти про видаток паливно-мастильних матеріалів на автомобілі штабу Харківського загону, а саме легкового автомобіля У АЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 , в яких зазначав, що на автомобіль здійснено видаток бензину, який використано на пробіг автомобіля, що підтверджується шляховими листами, тоді як насправді поїздки, зазначені в маршрутах, відображених у перелічених подорожніх листах, не здійснювалися.

Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №27825/28552-28584 від 22.12.2018 року перелічені подорожні листи ОСОБА_5 підписав особисто.

Перелічені підроблені ним особисто недостовірні матеріальні звіти за використання отриманих в підзвіт ПІММ в діяльності стрілецької команди ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності за привласнення ввірених паливно-мастильних матеріалів, переслідуючи намір незаконного збагачення та наживи, ввівши в оману начальника Харківського загону воєнізованої охорони Південної залізниці, подавав йому на затвердження, переконавши останнього, що бензин марки А-95, А-92 був використаний на потреби стрілецької команди на легковому автомобілю УАЗ 1206 д.н. НОМЕР_1 , що не відповідало дійсності, після чого вище вказані звіти здавав в бухгалтерію Харківського загону воєнізованої охорони Південної залізниці, розташовану за адресою: м.Харків провулок Верхівський, 8, при цьому відповідно до висновків судово-економічної експертизи № 20759 від 10 грудня 2018 року, в період з січня 2016 року- серпня 2017 року витрачено бензину А-92, А-95 на роботу автомобіля УАЗ 2206 д.н. НОМЕР_1 відповідно звітів про витрачання ПММ на автомобілі штабу Харківського загону ВП «Харківський загін воєнізованої охорони " Південної залізниці, що містять підписи від імені начальника НОРВопр ОСОБА_5 всього в кількості 7269 л. на загальну суму 130 341,67 грн.

Таким чином, своїми умисними незаконними діями, що виразилися у складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів з метою уникнення відповідальності за заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 завдав збитків Регіональній Філії «Південна залізниця» ПАТ Українська залізниця» на суму 130 341 грн. 67 коп.
В обвинувальному акті окремо викладено формулювання обвинувачення ОСОБА_5 , та правова кваліфікація його дій, де, окрім наведеного вище, зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем.
Крім того, він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, тобто у складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що правова кваліфікація дій, формулювання обвинувачення та викладені фактичні обставини містять суттєві протиріччя, що унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Так, частина 2 ст. 191 КК України передбачає кримінальну відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Отже, частиною 2 ст. 191 КК України визначено три самостійні форми вчинення злочину - привласнення, розтрата або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем.

Так, відповідно до положень ст. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 N 10

у статті 191 КК ( 2341-14 ) передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням

чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.

Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.

Згідно з обвинувальним актом дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 191 КК України - за ознакою заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем.

Між тим, при чи викладенні фактичних обставин кримінальних правопорушень, як зазначено вище, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 став на шлях вчинення привласнення ввірених йому товаро-матеріальних цінностей та посадового підроблення, внаслідок чого заволодів бензином, діючи їз корисливих спонукань, привласнив бензин марки А-95 та А-92, звернувши його на власну користь.

Отже, обвинувальний акт містить суттєві протиріччя, правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ознакою заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем не відповідає викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам, де зазначено про привласнення ввірених йому товаро-матеріальних цінностей та формулюванню обвинувачення.

Крім того, в обвинувальному акті слідчий зазначає, що ОСОБА_5 являвся службовою особою, оскільки фактично обіймав на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, виконуючи такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним особою підприємства.

Отже, слідчий чітко не зазначив, з виконанням яких саме функцій - організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій пов`язана посада, яку займав ОСОБА_5 . Обвинувальний акт в цій частині також містить протиріччя.

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК України він мають право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В обвинувальному акті не зазначено, хто та на підставі чого складав накладні вимоги, за якими ОСОБА_5 отримав в підзвіт бензин для вказаного автомобіля, який був несправним, який порядок отримання та списання бензину, хто та коли заповняв подорожні листи, які підписував ОСОБА_5 , яку функцію виконувала особа, стосовно якої зазначено, що вона, будучи введеною ОСОБА_5 в оману, затвердила складені ним витратні документи, про що зазначено в обвинувальному акті.

Зазначені недоліки обвинувального акту є істотними, оскільки вказують на те, що органом досудового розслідування всупереч вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України належним чином не зазначені всі обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Чітке формулювання обвинувачення та детальне викладення механізму вчинення кримінального правопорушення є необхідним для розуміння суті пред`явленого обвинувачення, недотримання цієї вимоги при складанні обвинувального акта позбавляє обвинуваченого можливості ефективно здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, яке є неконкретним.

Отже, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в даному обвинувальному акті належним чином не викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Відповідно до п. «а» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Незазначення детального опису об`єктивної сторони кримінальних правопорушень позбавляє обвинуваченого можливості ефективно здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, яке є неконкретним.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства, прокурора та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Зміст обвинувального акту у даному кримінальному провадженні свідчить про неконкретність і суперечливість викладення формулювання обвинувачення, а такий недолік обмежує можливості обвинуваченого захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Камасінскі проти Австрії" (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі "Абрамян проти Росії" (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії", № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Неконкретність пред`явленого особі обвинувачення (об`єктивної сторони кримінального правопорушення) та не встановлення органом досудового слідства інших не менш важливих фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також в порушення вимог ст. 20 КПК України позбавляє обвинуваченого права на повноцінний захист.

Суд позбавлений можливості виконати вимоги ст. 348 КПК України щодо роз`яснення ОСОБА_5 суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, згідно з вимогами п.3 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо потерпілого, однак в порушення вказаних вимог в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілого, участь якого у кримінальному провадженні є обов`язковою.

З обвинувального акту вбачається, що своїми діями ОСОБА_5 завдав збитків Регіональній Філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на суму 130 341 грн. 67 коп.

Згідно з положеннями ч.1, п.3 ч.2 ст. 477 КПК України кримінальне провадження, передбачене статтею 191 (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам), якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого, віднесено до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.

Водночас в обвинувальному акті зазначено, що своїми діями обвинувачений завдав державі матеріальну шкоду на суму 130 341 грн. 67 коп., яка не відшкодована.

Незважаючи на встановлене, жодних відомостей про потерпілого обвинувальний акт не містить.

В той же час злочин, передбачений ст.191 ч.2 КК України, є злочином з матеріальним складом.

Наведені недоліки обвинувального акту унеможливлюють забезпечення процесуальних прав учасників судового провадження.

Крім того, в порушення вимог п.9 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначена дата складання, вказана графа в обвинувальному акті залишена незаповненою.

Разом з тим, завданнями кримінального провадження в силу ч. 1 ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Таким чином, вказані вище обставини приводять суд до переконання про невідповідність обвинувального акту наведеним вимогам КПК України, а допущені при його складанні недоліки виключають можливість призначення судового розгляду кримінального провадження, а тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу права на справедливий судовий розгляд справи, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.

Щодо інших доводів захисника, то суд не вдається в оцінку доказів у даному кримінальному провадженні на стадії підготовчого засідання.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Повернути прокурору Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України, для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя - ОСОБА_1