Дата документу 10.01.2019 Справа № 554/3707/16-к
У Х В А Л А

10.01.2019 року

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
заявниці - ОСОБА_4 ,
представника заявниці - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтави заяви ОСОБА_4 і ОСОБА_6 про повернення застави та клопотання прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про звернення застави в дохід держави,
встановив:

I. ПРОЦЕДУРА.

25.10.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_4 про повернення застави на картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», код банку 331467, в сумі 65250 грн., що була внесена нею за обвинуваченого ОСОБА_7 .
02.11.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_6 (яка діє на підставі довіреності реєстровий №1195 від 07.06.2017 року від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про повернення застави на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «ПриватБанк», МФО банку 305299, в сумі 65250 грн., що була внесена за обвинуваченого ОСОБА_9 .
04.12.2017 року до суду надійшло клопотання прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про звернення застави, внесеної за обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на загальну суму 130500 грн. в дохід держави.
Враховуючи, що указані заяви та клопотання подані в межах одного кримінального провадження та стосуються одних і тих же питань, їх розгляд проводиться спільно.
Судовий розгляд цих заяв та клопотання неодноразово відкладався через те, що кримінальне провадження перебувало на розгляді Верховного Суду.

II. ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_6 мотивовані тим, що обвинувачені відповідно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 наразі засуджені, а внесені за них застави не були звернені в дохід держави.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 свою заяву підтримали та просили її задовольнити, доповнивши, що покладені на заявницю судом обов`язки виконувались.
Заявниця ОСОБА_6 просила розглядати справу без її участі.
Клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави мотивоване тим, що, на його думку, обвинувачені порушили покладені на них у зв`язку з обранням запобіжного заходу у виді застави обов`язки. Зокрема, протягом січня-вересня 2017 року без будь-якого попередження компетентного органу залишили місця свого проживання та вчинили кримінальні правопорушення за які були затримані та перебували під вартою, внаслідок чого переносились судові засідання, що вплинуло на своєчасність розгляду справи в суді. При цьому прокурор вважає, що обвинувачені порушили покладені на них обовязки, а саме: не вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні прокурор просив задовольнити своє клопотання, відмовивши у задоволенні заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_6

III. МОТИВИ СУДУ.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходитить до такого висновку.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу (ч. 1 ст. 182 КПК України).

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КК України).

Із цих норм буквально вбачається, що звернення застави в дохід держави є кримінально-процесуальною санкцією для заставодавця лише у разі невиконання обвинуваченим обов`язків, покладених на нього під час застосування цього запобіжного заходу.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08.07.2016 рокуобвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було продовжено запобіжні заходи у виді тримання під вартою на 2 місяці до 14.09.2016 року. При цьому їм було визначено альтернативний триманню під вартою запобіжний захід у виді застави в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, тобто в сумі 65 250 грн. для кожного, після внесення якої обвинувачені мали бути звільнені з під варти.

Цією ухвалою обвинуваченим було роз`яснено, що у разі внесення застави на них покладаються обов`язки прибувати до даного суду за викликами, не відлучатися з України без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого проживання, утриматися від спілкування із потерпілим та свідками у справі. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави (т.1 а.с.155).

Роз`яснення прав та обов`язків заставодавцям судом було покладено на адміністрцію місця попереднього ув`язнення Полтавську УВП №23.

Після внесення застави у визначеному судом розмірі обвинувачені були звільнені з під варти: ОСОБА_9 21.07.2016 року, а ОСОБА_7 03.08.2016 року (т. 1 а.с. 160-162) та з`являлися до Октябрського районного суду м.Полтави за викликами у визначені дати засідань: 19.08.2016 року (т. 1 а.с.165) та 09.09.2016 року ( т.2 а.с. 9-10). Протягом судового розгляду судом першої інстанції не було встановлено порушень обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12.09.2016 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 були визнані винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та їм призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки кожному зі звільненням від відбування вказаного покарання з випробуванням, якщо вони протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені обов`язки. На підставі ст.76 КК України на них було покладено обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи. Запобіжні заходи у виді застави в сумі по 65250 грн. обвинуваченим залишено до вступу вироку в законну силу.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 20.09.2017 року вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12.09.2016 року скасований в частині звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, у іншій частині залишений без змін. При цьому обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 взято під варту (т.2 а.с. 177-180).

Постановою Верховного Суду від 15.11.2018 року вироки Октябрського районного суду м. Полтави від 12.09.2016 року та Апеляційного суду Полтавської області від 20.09.2017 року залишені без змін (т.3 а.с. 128-131).

Під час розгляду та прийняттям рішень апеляційною та касаційною судовими інстанціями також не було встановлено порушення обвинуваченими ОСОБА_9 і ОСОБА_7 покладених на них при обранні застави обов`язків, відтак застава в дохід держави не зверталась.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 зі своїм захисником з`являлись в судові засідання Апеляційного суду Полтавської області 18.01.2017 року (т. 2 а.с.107-108), 06.03.2017 року (т.2 а.с.118-119), 17.07.2017 року (т. 2 а.с.147-148), 20.09.2017 року (т.2 а.с. 173-176). Під час апеляційного розгляду на нього не накладались стягнення за неявку до суду, не застосовувався привід , в розшук він не оголошувався.

При цьому за даними довідки УІАЗ ГУНП в Полтавській області від 08.11.2017 року ОСОБА_7 з 22.03.2017 року по 12.04.2017 року перебував під вартою за ухвалою Хмельницького міськрайонного суду і був звільнений під заставу.

Обвинувачений ОСОБА_9 зі своїм захисником з`являлись в судові засідання Апеляційного суду Полтавської області 29.03.2017 року (т.2 а.с.127), 20.09.2017 року (т.2 а.с.173-176). Під час апеляційного розгляду на нього не накладались стягнення за неявку до суду , не застосовувався привід, в розшук він не оголошувався.

Водночас, за даними довідки УІАЗ ГУНП в Полтавській області від 17.11.2017 року обвинувачений ОСОБА_9 з 24.02.2017 року по 20.03.2017 року перебував під вартою за ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області і був звільнений під заставу та з 21.06.2017 року перебував під вартою за ухвалою Тернопільського міського суду .

На підтвердження клопотання щодо звернення застави в дохід держави прокурором інших доказів суду не надано.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що прокурором в установленому законом порядку не доведено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 порушили покладені на них ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08.07.2016 року обов`язки.

При цьому судом не було установлено, що вони: не прибували до суду без поважних причин за викликами, будучи належним чином повідомлені про дату і час слухання справи; відлучалися з України без дозволу суду; змінювали місце свого проживання; спілкувалися із потерпілим та свідками у справі.

Суд зазначає, що перелік обов`язків, покладених на обвинувачених, забезпечення яких має здійснювати заставодавець за відповідною ухвалою суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

На заставодавців у даному провадженні не покладався обов`язок запобігти вчиненню обвинуваченими повторних злочинів, позаяк таке зобов`язання не передбачено і чинним законодавством.

Відтак, у разі встановлення у діях обвинувачених, повторних кримінальних правопорушень, останні несуть індивідуальну кримінальну відповідальність, в тому числі виходячи із вимог ст. 71 КК України. При цьому невідбута частина покарання за попереднім вироком приєднується повністю або частково до покарання за основним вироком. Або ж ці обставини можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш суворий.

Враховуючи, що застава, внесена за обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 до цього часу не була звернута в дохід держави і підстав цьому суд наразі не вбачає, вона підлягає поверненню заставодавцям на вказані ними банківські рахунки.

Керуючись ст. ст. 182, 537-539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про повернення застави задовольнити повністю, а у задоволенні клопотання прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про звернення застави в дохід держави відмовити.

Повернути заставодавцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 на картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», код банку 331467, заставу в сумі 65250 (шістдесят п`ять тисяч двісті пятдесят) грн., внесену за ОСОБА_7 на підставі ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 08.07.2016 року, в справі №554/3707/16-к, відповідно до квитанції № 78 від 01.08.2016 року.

Повернути заставодавцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «ПриватБанк», МФО банку 305299, заставу в сумі 65250 (шістдесят п`ять тисяч двісті пятдесят) грн., внесену за ОСОБА_9 на підставі ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 08.07.2016 року, в справі №554/3707/16-к, відповідно до квитанції № 1 від 20.07.2016 року.

Виконання ухвали покласти на ТУ ДСА України в Полтавській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1