Справа № 461/8181/18
Провадження № 1-кс/461/9510/18
УХВАЛА
06.11.2018 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 11 вересня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0004053, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що у провадженні слідчого СВ Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України. 10 вересня 2018 року заявник звернувся до слідчого із заявою про визнання його потерпілим. 02 жовтня 2018 року слідчим було винесено постанову про відмову у задоволенні вказаної заяви. ОСОБА_3 з постановою слідчого не згоден та просить слідчого суддю скасувати її та зобов`язати слідчого залучити його до участі у кримінальному провадженні у якості потерпілого.

ОСОБА_3 під час розгляду скарги підтримав її та просив задовольнити. Пояснив, що кримінальне провадження відкрите за фактом завідомо неправдивих показань державного виконавця Галицького відділу ДВС щодо закриття виконавчого провадження, де він є стягувачем.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча Галицький відділ поліції був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав, про причини своєї неявки суд повідомив, тому суд на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України, проводить розгляд скарги у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши інші матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора

про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Галицького відділу поліції ГУНП перебуває кримінальне провадження № 0004053, яке відкрите за заявою ОСОБА_3 від 04 вересня 2018 року за фактом того, що державним виконавцем Галицького відділу ДВС м. Львів були дані слідчому в іншому провадженні завідомо неправдиві покази.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину, державний виконавець ОСОБА_5 зазначив слідчому, що жодного відношення до виконавчого провадження № 34478672 на момент його закриття не мав. Однак, відповідно до документів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, 03 квітня 2014 року виконавче провадження було передане ОСОБА_5 , і ним 27 червня 2014 року провадження було закрите. Виконавче провадження № 34478672 стосується стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 6000 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
10 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Слідчого відділу Галицького ВП із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадження. Заяву мотивував тим, що у зв`язку з діями державного виконавця не виконується рішення суду про стягнення грошових коштів. Зазначає, що кримінальним правопорушенням йому завдано моральну шкоду.
Постановою слідчого від 02 жовтня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілим було відмовлено. Постанова обґрунтована відсутністю відомостей про завдання заявникові матеріальної шкоди.
Слідчий суддя вважає, що діями осіб заявнику могла бути спричинена матеріальна та моральна шкода. Встановлення саме цих обставин необхідне для повного та всебічного розслідування кримінального провадження та належної і правильної кваліфікації дій винних осіб.
З урахуванням викладеного, а також з метою надання ОСОБА_3 можливості користуватися широким спектром процесуальних прав, такий має бути визнаний потерпілим у кримінальному провадженні за фактом завідомо неправдивих свідчень.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову у визнанні заявника потерпілим є протиправною та підлягає скасуванню.
Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не передбачають прийняття органом досудового розслідування процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування слідчим суддею відповідної постанови, особа, яка звернулася із заявою про вчинення щодо неї злочину, набуває статусу потерпілого та у подальшому користується відповідними процесуальними правами.
Відтак, слідчий суддя відмовляє у задоволенні вимоги ОСОБА_3 про зобов`язанні слідчого залучити його до участі у кримінальному провадженні у якості потерпілого.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 11 вересня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0004053.
Повний текст ухвали проголошений 09 листопада 2018 року.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1