Ухвала
Іменем України
20 травня 2019 р.

м. Київ
Справа № 711/7704/18
Провадження № 51-1646 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2019 року,
встановив:
Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 201 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 359 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язок передбачений п. 2 ч. 1 ст.76 КК України.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 .

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2019 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки, зазначивши, що касаційну скаргу подано на вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду, ОСОБА_4 , посилається виключно на порушення, допущені судом першої інстанції, однак не зазначає яких саме порушень допустився апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо нього в апеляційному порядку, не мотивує у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412- 414, 419 цього Кодексу.

Крім того, засуджений не вказує, які доводи його апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також, зазначена засудженим вимога до суду касаційної інстанції не узгоджується з положеннями ст. 436 та ч. 2 ст. 437 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Усупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Водночас, вирішення судом долі речових доказів, сумніви і протиріччя щодо розв`язання даного питання, можуть бути вирішені під час виконання вироку судом, який його ухвалив, у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3