490/935/19 02.02.2019
н/п 1-кс/490/643/2019
Справа № 490/935/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000018 внесеного 18.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань підозрюваному: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українцю, громадянину України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого не офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_7

в с т а н о в и в:
22 лютого 2019 року старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України у кримінальному провадженні №0000036, відомості про яке 01.02.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши думку прокурора, яка доводи клопотання підтримала, думку підозрюваного, захисника які проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту, оскільки вважають що ризики, на які посилається прокурор не є реальними, а повідомлена підозра не обґрунтована, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.

Так, з клопотання та наданих слідчому судді матеріалів досудового розслідування вбачається, що 18.01.2019 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, суть якого полягає у наступному.

Відповідно до наказу №46 о/с начальника ГУНП в Миколаївській області від 12.02.2018 ОСОБА_9 призначено на посаду заступника начальника слідчого відділення Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області.

Відповідно до п. 3.4. посадової інструкції заступника начальника СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 має право «Здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого».

Відповідно до примітки 2 ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є, зокрема, слідчі.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

19.06.2018 ОСОБА_9 , перебуваючи в складі слідчо-оперативної групи Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області на посаді чергового слідчого, за вказівкою оперативного чергового Вітовського ВП разом зі слідчо оперативною групою був направлений до місця події, що знаходилось біля с. Мішково Погорілове, Вітовського району, Миколаївської області, по трасі Н-14, сполученням Дніпропетровськ Миколаїв.

По приїзду на вказане місце працівники УПП В Миколаївській області, звернули увагу на номер зображений на кузові автомобіля BMW 524 із державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , а саме на те, що останні цифри за візуальними ознаками піддавались зміні. На місці події перебував власник автомобіля ОСОБА_3 , який пояснив, що купив вказаний автомобіль без переоформлення близько року тому, ніяких питань з приводу номерів на кузові у нього не виникало.

На місці події, 19.06.2018 ОСОБА_3 запропоновано добровільно видати автомобіль BMW 524 із державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , для проведення судової експертизи, на що останній погодився.

Відомості за вищевказаним фактом ОСОБА_9 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690 від 20.06.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

20.06.2018 ОСОБА_9 користуючись правами керівника заступника начальника СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області п. 3.1. посадової інструкції, визначив себе, як слідчого який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000690 від 20.06.2018, та з цього часу при проведенні досудового розслідування у вказаному провадженні був службовою особою, яка займає відповідальне становище.

31.08.2018 у кримінальному провадженні №0000690 Миколаївським НДЕКЦ МВС України проведено судову трасологічну експертизу, відповідно до висновку якої встановлено, що ідентифікаційний номер кузова наданого на дослідження транспортного засобу НОМЕР_2 , чорного кольору, з закріпленими на ньому реєстраційними знаками НОМЕР_1 , піддавався змінам.

На початку січня 2019 року, більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на висунення пропозиції та в подальшому надання неправомірної вигоди в сумі 10000 грн. заступнику начальника СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 , який в межах кримінального провадження № 0000690 від 19.06.2018 виконує повноваження слідчого та є службовою особою, яка займає відповідальне становище, за вчинення з використанням наданого йому службового становища, в інтересах ОСОБА_3 дій, а саме, у не накладенні арешту на автомобіль BMW 524 із державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , який є речовим доказом у кримінальну провадженні №0000690, та його повернення ОСОБА_3 .

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на висунення пропозиції щодо надання неправомірної вигоди ОСОБА_3 17.01.2019 прибув до Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, де зустрівся зі ОСОБА_9 , який є службовою особою, що займає відповідальне становище та висунув останньому пропозицію щодо надання неправомірної вигоди в сумі 10000 грн. за не накладення арешту на автомобіль BMW 524 із державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , який є речовим доказом у кримінальну провадженні № 0000690, та його повернення ОСОБА_3 .

В подальшому, 28.01.2019 ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, ОСОБА_3 прибув до службового кабінету №311 Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, який розташований в адміністративній будівлі поліції за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводська 10-а та використовується заступником начальника СВ вказаного відділення поліції ОСОБА_9 , який в межах кримінального провадження №0000690 від 19.06.2018 виконує повноваження слідчого, та згідно раніше висунутої пропозиції надав останньому неправомірну вигоду в сумі 9000 грн., за вчинення ОСОБА_9 дій з використанням наданого йому службового становища, а саме - не накладення арешту на автомобіль BMW 524 із державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , який є речовим доказом у кримінальну провадженні № 0000690, та його повернення ОСОБА_3 .

Після передачі неправомірної вигоди, 28.01.2019 ОСОБА_3 затримано в порядку ст.208 КПК України.

За вказаних дій ОСОБА_3 підозрюється у пропозиції та наданні службовій особі, яка займає відповіальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигодубудь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

29.01.2019 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Підозру ОСОБА_3 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема: заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 18.01.2019; поясненням ОСОБА_9 від 18.01.2018; витягом з ЄРДР стосовно кримінального провадження №0000690 від 18.01.2019; заявою ОСОБА_9 про конфіденційне співробітництво; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.01.2019; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 25.01.2019; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 29.01.2019; Листом МУ ДВБ НП України від 21.01.2019; інформацією з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 21.01.2019; наказом №46 о/с від 12.02.2019 про призначення ОСОБА_9 на посаду заступника начальника СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області; заявами про надання дозволу на проведення слідчих дій в приміщення №311 Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області складеними заступником та начальником СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, від 28.01.2019;

Протоколом огляду в приміщенні від 28.01.2019№311 Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, в ході якого виявлено та вилучено предмети візуально схожі до банкнот номіналом по 200 грн., в кількості 45 штук; протоколом затримання ОСОБА_3 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України; матеріалами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні; іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисного злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років із конфіскацією майна або без такої.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 заперечував участь у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 369 КК України, у якому підозрюється, показаннями з приводу повідомленої підозри зазначив, що дій направлених на надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди не вчиняв.

З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття підварту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Проте, прокурором у судовому засіданні не доведено той ризик, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, разом із цим не доведено що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює не офіційно.
Встановлена інформація про особу підозрюваного, свідчить про його міцні соціальні зв`язки, і застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про часткове задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяця.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання: АДРЕСА_1 та звільнити.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1