Справа № 333/5257/18
Провадження № 1-кп/333/628/18
В И Р О К
Іменем України
30 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта неповна середня, не працюючої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

-29.01.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт;

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
В С Т А Н О В И В:
29 січня 2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_5 була засуджена за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

06.03.2018 року до Вознесенівського РВ Запорізького міжрегіонального управління уповноваженого органу з питань пробації Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України надійшов вирок, який набрав законної сили 01.03.2018 року відносно ОСОБА_5 для виконання за місцем мешкання останньої, а саме: АДРЕСА_3 . 06.03.2018 року ОСОБА_5 ознайомлено особисто під підпис з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт. Згідно з обліковою карткою станом на 31.05.2018 року відбутий строк покарання ОСОБА_5 становить 60 годин громадських робіт.

13.06.2018 року у зв`язку зі зміною місця мешкання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2018 року разом з особовою справою відносно останньої надійшов з вищевказаної установи до Комунарського районного відділу Запорізького міжрегіонального управління уповноваженого органу з питань пробації Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України для подальшого його виконання.

18 червня 2018 року ОСОБА_5 повторно, особисто під підпис ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт.

03 липня 2018 року ОСОБА_5 для відбування покарання направлено до КСП «Запоріжзеленгосп», де вона повинна була приступити до роботи з 04 липня 2018 року.

Далі ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що їй необхідно являтися до КСП «Запоріжзеленгосп», розташованого за адресою: вулиця Оріхівське шосе, будинок 9, м. Запоріжжя, для виконання покарання у виді громадських робіт, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного їй покарання, у період часу з 04.07.2018 року до теперішнього часу без поважних на те причин, систематично не з`являлася до КСП «Запоріжзеленгосп» та жодного разу не вийшла для виконання призначеного судом покарання, тим самим ухилилася від виконання громадських робіт.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, зазначивши, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок та суду пояснила, що відносно неї було ухвалено вирок, визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вказаний вирок вона отримала та ознайомилася. Вона була попереджена про наслідки невиконання вироку суду, не відбування громадських робіт. Відбула зі 240 годин лише 60 годин. Причини невиконання не пояснила, зазначивши їх неповажним, окрім того періоду, коли хворів її батько. Інспекторів та працівників не попереджала. У скоєному щиро розкаюється, проте зазначила, що не буде відбувати 180 годин, які залишилися.
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються. При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останньої.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особистість останньої, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 повністю доведена і її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше судима, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері не перебуває, на обліку в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває. Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому їй необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту із застосуванням положень ст.ст. 71, 72 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, судові витрати відсутні.

Доля речових доказів і документів по даному провадженню підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2018 року у вигляді громадських робіт, із застосуванням ст. 72 КК України, та остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у виді 1 (одного) місяця 10 (десяти) днів арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту фактичного затримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1