Справа №590/694/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/23/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 590/694/17 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.07.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 03 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 02 роки. Постановою Ямпільського райсуду Сумської області від 23.04.2012 року іспитовий строк скасовано і направлений для відбуття покарання. Звільнений на підставі Закону України "Про амністію в 2014 році",

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , згідно яких:

- обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, виключивши дані про наявність судимостей, перекваліфікувати його дії з ч. 4 ст. 187 на ч. 2 ст. 187 КК України, виключити кваліфікацію дій за п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, та пом`якшити покарання за ч. 2 ст. 187, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, призначивши відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_7 за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 05 років. За п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 виправдати, та відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31.03.2017 року до завершення апеляційного провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 4 ст. 187 на ч. 2 ст. 187 КК України, зменшивши відповідно покарання в межах санкції даної норми. Також зменшити покарання за п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України, на певний строк, виключивши остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.4 ст.187 КК України 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна; за п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбування ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення оскільки він засуджений до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до нього було застосовано попереднє ув`язнення в період часу з 31.03.2017 року по 18.12.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.4 ст.187 КК України 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна; за п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбування ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення оскільки він засуджений до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до нього було застосовано попереднє ув`язнення в період часу з 30.03.2017 року по 18.12.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 солідарно матеріальну шкоду у розмірі 24 436,14 грн. та в дольовому порядку моральну шкоду у розмірі 500 000 грн., стягнувши з кожного по 250 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Фінансового управління Ямпільської районної державної адміністрації Сумської області солідарно витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_13 у розмірі 20 408, 61 грн.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що його у 2014 році було звільнено від відбування покарання відповідно до Закону України "Про амністію у 2014 році", а тому він є особою, яка раніше не судима. Судом не встановлено того факту, що попередня домовленість була лише стосовно вчинення розбійного нападу з застосуванням фізичного насильства, змови на вбивства не було. Розбійний напад був вчинений та повністю закінчений з завданням потерпілій лише одного удару, від якого вона впала з велосипеду. Подальші нанесення тілесних ушкоджень, були вчиненні лише з метою приховати вчинений грабіж. Висновок суду про те, що вбивство потерпілої відбулося під час та в ході розбійного нападу, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і не підтверджується належними, і допустимими доказами. Під час розбійного нападу, потерпілій було завдано лише один удар, від якого остання впала знаходячись у свідомості. Під час судового розгляду не було розмежовано отримані потерпілою тілесні ушкодження, а саме під час розбійного нападу та вбивства.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає вирок суду необґрунтованим. Сторона захисту неодноразово вказувала на протиріччя у показах наданих ОСОБА_6 , який під час слідчого експерименту та допиту вказував, що після багато численних ударів по голові потерпілої, коли цеглина випала у нього з рук, він наступив на руку потерпілої і наказав ОСОБА_14 "добивати" останню. ОСОБА_7 взяв цеглину та наніс декілька ударів по голові потерпілої. Проте суд дослідивши надані матеріали, дійшов висновку, що ОСОБА_7 взагалі не брав до рук цеглину, тому покази надані ОСОБА_6 є недопустимим доказом. Судом також не взято до уваги покази потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що мати на запитання хто вчинив злочин, сказала їй " ОСОБА_15 ". Судом не було досліджено деякі обставини справи, а саме погодні умови, в чому була одягнена потерпіла, а без встановлення даних фактів не можливо встановити чи потрапили волокна волосся потерпілої на держак лопати після першого удару чи в іншій спосіб. Признаючи покарання за ч. 4 ст. 187 КК України суд не врахував щире каяття обвинувачення, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, написання явки з повинною.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі зазначає, що обвинувачений відразу після затримання визнав свою вину у вчиненні злочинів, щиро розкаявся та активно сприяв досудовому слідству. Моментом розбійного нападу являється нанесення удару палкою по голові потерпілої, від якої остання не втратила свідомість. Досудовим і судовим слідством не встановлено якої тяжкості тілесні ушкодження були завдані потерпілій цим ударом. Умисне вбивство відбулося не під час розбійного нападу, а після нього, оскільки обвинувачені впевнилися, що потерпілій не завдано серйозних тілесних ушкоджень, так як вона впізнала нападників, назвавши їх. Тобто умисел на вбивство у обвинувачених виник після того коли вони зрозуміли, що залишивши потерпілу живою, вони будуть викриті і понесуть суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційні скарги захисників, оскільки не погоджується з позицією адвоката ОСОБА_9 в частині кваліфікації його дій за п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України. Крім того обвинувачений вважає не обґрунтованим вимоги захисника ОСОБА_8 про виправдування ОСОБА_16 за п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Потерпіла ОСОБА_12 у поданому запереченні на апеляційні скарги, вважає вирок суду законним, вмотивованим та обґрунтованим. Судом вірно кваліфіковано дії обвинувачених, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто вчинення розбою, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. У своїх показах, обвинувачені пояснили, що мали змогу забрати сумку потерпілої та втекти з місця події, однак цього не розбили, потерпіла їм опору не чинила, та після того, як остання їх впізнала, нанесли їй множинні удари по голові цеглиною та палкою з великою силою по життєво важливому органу голові. Розуміючи, що потерпіла була без свідомості, відтягнули її від дороги у глибину ліса. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів. Просить вирок суду залишити без змін, а подані апеляційні скарги без задоволення.

Згідно з вироком, 29 березня 2017 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , та розпиваючи разом спиртні напої, запропонував останньому здійснити розбійний напад на знайому їм ОСОБА_13 , з метою заволодіння її грошовими коштами у виді виручки, які вона щовечора возила з торгового кіоску додому через лісосмугу. Спланувавши дії, ОСОБА_7 пішов додому, а вже близько 19 год. 15 хв. цього ж дня повернувся до ОСОБА_6 , який передав йому дерев`яний держак від лопати, за допомогою якого будуть наноситися удари потерпілій ОСОБА_13 з метою безперешкодного заволодіння грошовими коштами.

Узгодивши дії між собою, направляючись до лісосмуги, ОСОБА_6 по дорозі, біля покинутої естакади, підібрав і взяв із собою половину білої силікатної цеглини, з метою її застосування у разі, якщо під час нападу на потерпілу, щось піде не за їхнім планом.

Прийшовши в лісосмугу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сховались за деревами біля ґрунтової дороги, неподалік від будинку АДРЕСА_2 . Пропустивши потерпілу вперед, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_7 першим побіг за ОСОБА_13 та наздогнавши позаду, забігши з лівого боку, вчинив напад з метою заволодіння майном потерпілої, поєднаний з насильством небезпечним для життя і здоров`я потерпілої та наніс один удар держаком від лопати в ділянку затилка ОСОБА_13 , на голові якої була зимова жіноча шапка. Від удару потерпіла впала з велосипеду на правий бік, та ставши на коліна і впершись руками в землю, впізнала нападників, назвавши їх по прізвищам і іменам, та прохала, щоб вони її не чіпали і забирали все.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи можливість заволодіти грошовими коштами потерпілої та втекти з місця злочину, оскільки остання не чинила опір і сумка з грошима лежала на землі, та таким чином довести свій злочинний намір до кінця, але з метою щоб не бути викритими і з метою приховати вчинений розбійний напад, вийшли за межі своєї домовленості та вступили між собою в попередню змову на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілій, з корисливих мотивів, та з метою приховування вчиненого розбійного нападу.

Діючи узгоджено, ОСОБА_7 підбіг до потерпілої, наніс декілька ударів держаком від лопати по волосяному покрову голови потерпілої, від чого держак лопати розламався на три уламки. У цей час ОСОБА_6 , тримаючи цеглину в одній руці, наніс багаточисленні удари в праву скроневу частину голови потерпілої, яка в цей момент ще стояла на колінах, а потім впала та перевернулась на спину, обличчям вверх. Після чого взяв цеглину обома руками та замахуючись нею із-за голови, ОСОБА_6 наніс ще з силою близько 6-7 ударів в ту ж саму область скроні потерпілої.

В цей час, потерпіла почала хрипіти та знепритомніла,а ОСОБА_7 , виконуючи вказівку ОСОБА_6 , закинув клітчату сумку з цигарками, картонні ящики та велосипед потерпілої в лісосмугу, щоб їх не було видно з дороги, після чого разом за руки відтягнули непритомну ОСОБА_13 в глибину лісосмуги. Діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 підібрав жіночу сумку потерпілої, спільно із ОСОБА_7 заволодівши майном потерпілої ОСОБА_13 на загальну суму 20 240 грн. та зникли з місця злочину.

20 квітня 2017 року, не приходячи в свідомості, потерпіла ОСОБА_13 померла в Ямпільській ЦРЛ.

Спільними діями, потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження у виді: рани в правій скроневій ділянці з переходом на лобну ділянку справа, на волосистій частині голови, рани верхньої повіки на фоні синця та крововилив у склеру правого ока, садна на зданій поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу, відкритої проникаючої черепно-мозкової травми. Забою головного мозку важного ступеню. Обширного вдавленого уламкового перелому правої лобно-скроневої-тім`яної ділянки, з проникненням уламків інтрацеребрально. Обширної забійно-скальпованої рани правої лабно-скроневої-тім`яної ділянки голови. Постравматичний менінгоенцефаліт.

Тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню, обширного вдавленого уламкового перелому правої лобно-скроневої-тім`яної ділянки, з проникненням уламків інтрацеребрально, обширної забійно-скальпованої рани правої лобно-скроневої-тім`яної ділянки голови, з розвитком посттравматичного менінгоенцефалу по ступеню тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя. Тілесні ушкодження у вигляді ран волосистої частини голови по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді садна на поверхні в проекції ліктьового суглобу по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Смерть потерпілої настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми, що включає множинні рани голови, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови у лобній, скроневій справа, тім`яних, частково потиличній ділянках, розмізчення скроневого м`язу справа, відкритий перелом скроневої та лобної кісток справа з переходом на задню стінку орбіти та пірамідку скроневої кістки справа, забій-розмізчення правої півкулі головного мозку, що ускладнилися набряком тканини та оболонок головного мозку, розвитком посттравматичного менінгоенцефаліту.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які вимоги поданих апеляційних скарг підтримали у повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 , який вимоги апеляційної скарги захисника підтримав, прокурора, який вважає вирок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Свій висновок щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що 29 березня 2017 року у денний час прийшов до знайомого ОСОБА_6 , якому запропонував "зірвати" сумку у потерпілої ОСОБА_13 , яка при собі повинна мати кошти. ОСОБА_6 на пропозицію погодився і разом вирішили напасти на потерпілу в лісосмузі в цей же день, у вечорі, коли остання буде їхати додому з кіоску. Ввечері, близько 20 год. 00 хв., він прийшов до ОСОБА_6 , який взяв у себе в сараї дерев`яний держак від лопати, за допомогою якого вирішили "оглушити" потерпілу, збити її з велосипеду та забрати кошти. Вказаний держак ОСОБА_6 передав йому. У лісосмузі вони сховалися за деревами, близько 50-70 метрів від будинку потерпілої. Почекавши хвилин 15-20, він побачив потерпілу, яку пропустив вперед, а потім вискочив із-за дерева, наздогнав її, та вдарив держаком від лопати в область затилка чи шиї, точно не бачив куди, від удару, якого потерпіла впала на правий бік. Від удару дерев`яний держак зламався на три частини. Удар наніс лише один раз. Повернувшись до потерпілої побачив, як ОСОБА_6 вже наносив їй удари по голові, як йому здалося цеглиною. Кількість ударів нанесених ОСОБА_6 не пам`ятає та не бачив, щоб останній брав цеглину. Потерпіла їх взнала так як назвала їх прізвища. Він особисто сховав велосипед і сумку клітчату, а потерпілу разом з ОСОБА_6 відтягнув в лісосмугу. Після чого ОСОБА_6 підняв з землі жіночу сумку коричневого кольору, яку поклав за пазуху. По дорозі, біля залізничної колії, ОСОБА_6 оглянув сумку і дістав з неї кошти, а сумочку закинув у кущі. Знаходячись дома у ОСОБА_6 , останній віддав йому 3500 грн. та разом на попутці направились в смт. Ямпіль. Наступного дня був затриманий працівниками поліції.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин вчинення вбивства потерпілої, заволодіння майном ОСОБА_13 спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтвердив суду, що 29 березня 2017 року у денний час до нього прийшов ОСОБА_7 та запропонував здійснити напад на потерпілу. У ввечері ОСОБА_7 повернувся до його дому та дав йому з сараю держак дерев`яний, щоб "оглушити" потерпілу та направились в сторону лісосмуги. По дорозі, проходячи мимо покинутої естакади, підняв та взяв з собою половину білої цеглини. У лісосмузі вони сховалися за деревами біля ґрунтової дороги по якій повинна була проїхати на велосипеді потерпіла. Пропустивши ОСОБА_13 вперед, ОСОБА_7 погнався за нею та наздогнавши її наніс удар держаком від лопати по затилку від чого потерпіла впала на землю на правий бік. Він підбіг до них слідом, тримаючи в руках половину цегли. Потерпіла впізнала їх та назвала їх прізвище. ОСОБА_7 наніс декілька ударів держаком по голові ОСОБА_13 , коли вона стояла на колінах, від чого держак поламався на декілька частин. Після чого він особисто наніс декілька ударів цеглою по голові потерпілої, від чого остання впала та перевернулась на спину, обличчям верх. Після чого наніс ще декілька ударів цеглою в область скроні та ока, тримаючи спочатку цеглу однією рукою, а потім двома руками наніс ще 6-7 ударів по голові. Після того, як цеглина випала з його рук, він наказав ОСОБА_7 , щоб він взяв цеглу і "добив" потерпілу, на що останній погодився і наніс ще декілька ударів по голові ОСОБА_13 . ОСОБА_7 закинув сумку, картонні ящики та велосипед потерпілої в лісосмугу, куди разом, за руки відтягнули і саму потерпілу. Повернувшись назад, він підібрав із землі жіночу сумочку та поклав її за пазуху. По дорозі, направляючись додому, біля залізничного мосту, він передивився вміст сумки, знайшов кошти близько 7 000 грн. та ваучери поповнення рахунку мобільного зв`язку і поклав собі в кишеню, а сумочку закинув у кущі. В подальшому, віддав ОСОБА_7 половину грошових коштів та половину ваучерів поповнення рахунку та перевдягнувшись поїхали разом в смт. Ямпіль.

Факт вбивства потерпілої ОСОБА_13 та обставини злочину, викладені у вироку і встановлені судом підтверджуються і показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка повідомила суду, що загибла ОСОБА_13 є її матір`ю, яка займалась підприємницькою діяльністю та торгувала в кіоску в с. Привокзальне, Япільського району. 29 березня 2017 року близько 19 год. 45 хв. ОСОБА_13 зателефонувала їй і сказала, що все добре і вона їде додому. Після 21 год., її чоловіку подзвонили на мобільний телефон і повідомили, що знайшли матір у лісі. Приїхавши на місце події, побачила ОСОБА_17 у лісі, метрів за 20 від дороги, сумка та велосипед також були закинуті подалі від дороги. Мати хрипіла, вона підняла їй голову і запитала, хто вчинив такі дії, на що загибла повідомила " ОСОБА_15 ". ОСОБА_13 померла в лікарні не приходячи у свідомість. Із сумочки пропало 7 000 грн., а ще 12 000 грн. 00 грн. обвинувачені в сумочці не знайшли.

Показання потерпілої та обвинувачених стосовно обставин вчиненого злочину підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_18 , який суду показав, що загибла є його дружиною, яка торгувала у кіоску в с. Привокзальна, Ямпільського району. 29 березня 2017 року розшукуючи дружину, яка не повернулася додому, в лісосмузі почув, як хтось хрипить. Підсвітивши ліхтариком, побачив дружину ОСОБА_13 , яка лежала скривавлена, вся голова була в крові. Сусід ОСОБА_19 викликав поліцію та швидку.

Свідок ОСОБА_19 повідомив суду, що 29 березня 2017 року до нього додому постукав ОСОБА_18 та розповів, що знайшов дружину у лісі. Прибувши на місце події, виявив потерпілу, у якої була розбита голова, велосипед був в стороні. З дому викликав поліцію, яку зустрічав на дорозі. На узбіччі біля дороги в лісосмузі побачив половину цеглини в крові, бачив , як поліція знайшла палку в крові.

Свідок ОСОБА_20 підтвердила, що працювала продавцем у кіоску ОСОБА_13 . Безпосередньо 29 березня 2017 року у неї був вихідний, а 30 березня 2017 року від працівників поліції дізналась, що трапилось з ОСОБА_13 . Всю виручку, загибла забирала з собою додому. ОСОБА_7 неодноразово заходив до кіоску.

Протоколом огляду місця події від 29.03.2017 року встановлено, що на місці події були виявлені чисельні плями бурого кольору схожі на кров, половинка цеглини з плямами бурого кольору також схожими на кров, біля якої було два уламки палиці зі слідами бурого кольору, а ще один уламок з кінцем округлої форми був виявлений за декілька метрів від цих двох уламків та цеглини.

Згідно висновку експерта № 33 від 31.05.2017 року, у потерпілій ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження: рани: в правій скроневій ділянці з переходом на лобну ділянку справа, на волосистій частині голови, рана верхньої повіки на фоні синця та крововилив у склеру правого ока; садно на задній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу; розрив слизової оболонки, множинні садна і крововиливи по задній стінці піхви. Характер виявлених пошкоджень (а саме травми голови, що включать відкриту проникаючу черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеню, обширний вдавлений уламковий перелом правої лобно-скроневої-тім`яної ділянки, з проникненням уламків інтрацеребрально, обширну забійно-скольповану рану правої лобно-скроневої-тімяної ділянки голови), а також рани голови волосистої частини голови, свідчить про те, що вони утворилися від ударної дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмета (предметів), характерні особливості травмуючої поверхні якого (яких) у пошкодженнях не відобразилися. Таким чином встановити травмуючий предмет не виявляється можливим, але враховуючи характер пошкоджень, можливо припустити, що вони могли утворитися в результаті численних ударів в ділянку голови та правого ока дерев`яним руків`ям від лопати та цеглою.

Висновком експерта № 27 від 31.05.2017 року встановлено, що смерть ОСОБА_13 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми, що включає множинні рани голови, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови у лобній, скроневій справа, тім`яних, частково потиличній ділянках, розмічення скроневого м`язу справа, відкритий перелом скроневої та лобної кісток справа з переходом на задню стінку орбіти та пірамідку скроневої кістки справа, забій-розмізчення правої півкулі головного мозку, що ускладнилися набряком тканини та оболонок головного мозку, розвитком посттравматичного менінгоенцефаліту. Виявлені тілесні ушкодження, що знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті відкрита черепно-мозкова травма.

В ході проведення слідчого експерименту від 30.03.2017 року, проведеного з підозрюваним ОСОБА_7 , останній показав, як наносив один удар держаком потерпілій в ділянку затилка, коли вона їхала на велосипеді. Після того, як потерпіла впала, до неї підбіг ОСОБА_6 , який держав в руці половину цеглини та наніс 1-2 удари по голові, при цьому сам обвинувачений стояв поряд. Він відкинув сумку, картонні ящики та велосипед в кущі, а ОСОБА_6 продовжував наносити удари цеглиною. Далі вони разом взяли потерпілу за руки і відтягнули її з дороги в лісосмугу.

Відповідно висновку № 46 від 06.06.2017 року, враховуючи характер зазначених пошкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_13 та обставини, продемонстровані підозрюваним ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, можливо припустити, що тілесні ушкодження у потерпілої (окрім пошкодження задньої стінки піхви) могли утворитися при вищезазначених обставинах, і таким чином механізм утворення тілесних ушкоджень частково відповідає продемонстрованим під час проведення слідчого експерименту (згідно протоколу слідчого експерименту від 30.03.2017 року). Під час слідчого експерименту не відображено механізм утворення тілесних ушкоджень, у вигляді розриву слизової оболонки, множинних саден і крововиливів по задній стінці піхви.

В ході проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 , останній показав місце події, де ОСОБА_7 наздогнав потерпілу та ззаду наніс їй удар держаком від лопати по затилку від чого остання впала з велосипеду на правий бік, він також підбіг до неї тримаючи в руках цеглину. Після падіння потерпіла встала на коліна, обличчям вниз та назвала їх по прізвищем, після чого ОСОБА_7 першим підійшов до неї і почав бити держаком в ділянку затилка, від чого держак розламався на декілька частин. Він особисто почав наносити удари цеглиною по голові потерпілої, спочатку однією рукою вдарив разів 5-6, а потім двома 7 разів. Коли потерпіла перевернулась на спину, обличчям вверх, він наніс їй ще декілька ударів цеглиною в область ока. Сказав ОСОБА_7 закинути сумку, картонні ящики та велосипед потерпілої подалі від дороги в лісосмугу, що останній і зробив. Коли цеглина випала з його рук, пошкодивши пальці, він сказав ОСОБА_7 взяти цеглину і нанести ще декілька ударів. Після нанесення ударів, вони взяли потерпілу за руки та відтягнули від дороги, а він підняв жіночу сумку, та поклав до пазухи. Біля залізниці знайшов у сумці 7000 грн., які забрав, а сумку закинув у кущі. Поливну коштів віддав ОСОБА_7 . Спростував показання обвинуваченого ОСОБА_21 щодо непричетності останнього до нанесення ударів потерпілій.

Висновком експерта № 47 від 06.06.2017 року, встановлено, що продемонстровані підозрюваним ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту, можливо припустити, що тілесні ушкодження у потерпілої (окрім пошкодження задньої стінки піхви) могли утворитися при вищезазначених обставинах, і таким чином механізм утворення тілесних ушкоджень частково відповідає продемонстрованим під час проведення слідчого експерименту (згідно протоколу слідчого експерименту від 31.03.2017 року). Під час слідчого експерименту не відображено механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді розриву слизової оболонки, множинних саден і крововиливів по задній стінці піхви.

Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення та правильно, визнавши їх винуватими, кваліфікував дії за ч. 4 ст. 187, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою під час розбійного нападу, вчинили умисне вбивство ОСОБА_13 за попередньою змовою з корисливих мотивів, та з метою приховати інший злочин.

Всі докази, надані стороною обвинувачення, отримані в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом України, ретельно перевірені судом, проаналізовані та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, а їх сукупність поза всяким сумнівом доводить винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих ним злочинів.

Колегією суддів із фактичних обставин встановлено, що поштовхом до насильства відносно ОСОБА_13 стало бажання обвинувачених заволодіти її майном.

Оцінюючи спрямованість умислу обвинувачених саме на умисне вбивство потерпілої, в ході розбійного нападу, за попередньою змовою, з метою приховування іншого злочину, суд першої інстанцій обґрунтовано послалися на показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував обставин завдання потерпілій ударів ним та ОСОБА_7 , зокрема того, якими знаряддям та яку кількість ударів завдано потерпілій. Ці показання повністю узгоджуються із даними протоколу огляду місця події, даними висновків експертів щодо характеру, кількості та локалізації завданих потерпілій тілесних ушкоджень та причини смерті.

Тілесні ушкодження наносилися предметами (дерев`яним держаком, половиною цеглини), тобто знаряддями, які об`єктивно могли спричинити смерть, оскільки удари завдавалися обвинуваченими тільки в життєво важливий орган потерпілої голову. Крім того ОСОБА_6 , ОСОБА_7 намагалися приховати сліди злочину, ховаючи сумку, велосипед, картонні ящики та саму потерпілу в глибину лісосмуги.

Характер, послідовність і динамічність дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої та механізм їх спричинення, кількість ушкоджень, знаряддя злочину свідчать про те що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у даному випадку діяли за попередньою змовою, з прямим умислом на позбавлення життя потерпілої з корисливих мотивів та з метою приховати інший злочин.

Відповідно до положень п. 10 постанови Пленуму ВСУ України від 07.02.2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочин проти життя та здоров`я особи" за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном, тощо), одержати чи зберегти певні майнові права або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину. У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майно (ч. 4 ст. 187 КК України).

Крім того з роз`яснень, викладених у п.п. 6,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочин проти власності" від 06.11.2009 року № 10, якщо під час розбою було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, або останнього було умисно вбито, дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів за ч. 4 ст. 187 і ч. 2 ст. 121 або п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчинення діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, поведінку винних і потерпілої, що передувала події, їх стосунки.

Зміст та спрямованість умислу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтверджується сукупністю всіх обставин вчиненого ним діяння, способом та знаряддями злочину, а саме нанесення заздалегідь підготовленим дерев`яним держаком та цеглиною ударів відразу і тільки по голові потерпілої, кількість нанесення обвинуваченими ударів після яких потерпіла знепритомніла, місце і час вчинення злочину безлюдне місце в районі лісосмуги, обізнаність обвинувачених про наявність у потерпілої грошей.

Крім того, судом встановлено та не заперечується обвинуваченими, що після втрати свідомості потерпілою, вони сховали у кущах велосипед померлої, сумку та картонні ящики а потім разом перенесли саму ОСОБА_13 у глибину лісосмуги. Вчинені дії вірно кваліфіковані судом, як вбивство, вчинене з метою приховати інший злочин, оскільки обвинувачені ховаючи особисті речі померлої та саму загиблу переслідували мету приховати вчинений злочин, обставини, які впливають на кваліфікацію і міру покарання.

Послідовність та узгодженість дій обвинувачених, яке полягає у спільному готуванні до вчинення розбою, підшукування знаряддя вчинення злочину, застосування насильства відносно потерпілої з метою приведення її в безпорадний стан, нанесення численних тілесних ушкоджень, один за одним, надання допомоги один одному під час вчинення злочину у виді порад, ведення спостереження за потерпілою, все це у своїй сукупності складає об`єктивну сторону вбивства вчиненого за попередньою змовою групою осіб під час розбійного нападу.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що у нього не було умислу на вчинення вбивства з корисливих мотивів та за попередньою змовою з ОСОБА_7 спростовується вищевикладеним.

Згідно протоколу огляду місця події, розташування виявлених предметів, а саме три частини дерев`яного держака з лопати та цеглини, підтверджує покази ОСОБА_6 про те, що дерев`яний держак, який тримав ОСОБА_7 та який наносив удари потерпілій, поламався на три частини саме після того, як потерпіла впала з велосипеду, а не в момент коли вона рухалася, а ОСОБА_7 її наздоганяв.

Крім того, факт нанесення ОСОБА_7 ударів потерпілій, коли вони знаходилася на землі, після падіння з велосипеду, підтверджується висновком експерта № 156 від 09.06.2017 року, згідно якого на фрагменті із середньої частини дерев`яного держака виявлені волокна схожі на волосся.

Суд дійшов до вірного висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 наніс декілька ударів держаком по волосяній частині голови потерпілої, котра вже знаходилася на землі після падіння та під час якої спала зимова шапка, оскільки на уламку залишилося волосся, яке не могло бути, якби удар було заподіяно потерпілій коли вона знаходилася на велосипеді та була одягнута в зимову шапку.

Крім того, колегією суддів встановлено, що дерев`яний держак тримав лише ОСОБА_7 , а тому такі пояснення суд вірно розцінив як обрання останнім способу захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення відповідальності за злочин.

Вище зазначений висновок цитологічної експертизи підтверджую вірність наданих пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що ОСОБА_7 наніс потерпілій декілька ударів держаком по голові коли та стояла на колінах.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи поданих апеляційних скарг в частині необхідності кваліфікації дій обвинувачених з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 187 КК України, виправдання ОСОБА_7 за п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України, а обвинуваченого ОСОБА_6 визнання винним лише за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_22 вірно кваліфіковані за п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, вчинене за попередньою змовою групою осіб та розбій з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до закону України про кримінальну відповідальність, на підставі закону про амністію або акту про помилування, засуджений може бути повністю або частково звільнений від відбування основного і додаткового покарання.

Тому, звільнившись з ДУ "Шосткинська виправна колонія № 66" на підставі ст. 4 п. А Закону України "Про амністію в 2014 році", ОСОБА_6 вважається особою, яка відбула покарання, а не особою, яка не має судимостей, оскільки судимість за вироком Ямпільського районного суду Сумської області не погашена, відповідно до ст. 89 КК України. Підстав для виключення з резолютивної частини вироку посилання про те, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, колегія суддів вважає не законним та таким, що суперечить вимогам чинного закону України про кримінальну відповідальність.

Призначене обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50,65,66,67 КК України.

Судом в повній мірі враховано: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є особливо тяжкими, особу обвинувачених, які під час судового розгляду та надаючи покази намагалися уникнути відповідальності, а ОСОБА_7 взагалі намагався перекласти вину щодо умисного вбивства на ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за цей злочин, Обвинувачені раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, а тому схильні до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того злочин було вчиненого відносно особи похилого віку, зухвало та безжалісно шляхом нанесення численних ударів в голову дерев`яним держаком та цеглиною, після цього заховали потерпілу в лісосмузі, подалі від дороги, щоб її ніхто не знайшов. Після вчиненого поїхали в смт. Ямпіль, витрачати викрадені кошти потерпілої.

Вказані обставини в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 становлять особливу небезпеку для суспільства.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_6 і ОСОБА_7 шляхом довічного позбавлення волі відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари, і тільки таке покарання буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання у виді позбавлення волі на певний строк не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та не слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим й підстав для скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що у відношенні обвинувачених був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає зарахуванню у строк покарання у порядку ч.5 ст.72 КК України.

21.06.2017 року набули чинності зміни до ст. 72 КК України, внесені ЗУ від 08.05.2017 року №2046- VIII, згідно з якими змінився порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі.

Згідно чинної редакції ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 58 Конституції України та ч.1 ст. 5 КК України під законом, що іншим чином поліпшує становище особи, слід розуміти закони, які змінюють на користь особи такі визначені в КК наслідки вчинення злочину, які не пов`язані з кримінальною відповідальністю.

Слід зазначити, що згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та КК України передбачено поняття зворотної сили закону.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк їхнього попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_6 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ), зарахувати час попереднього ув`язнення - з 31 березня 2017 року по 23 січня 2019 року, в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, включно.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_7 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ), зарахувати час попереднього ув`язнення - з 30 березня 2017 року по 23 січня 2019 року, в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженими в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4