Справа № 462/4452/18
У Х В А Л А

07 травня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судової колегії головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді продовження тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , посилаючись при цьому на те, що ризики ухилення обвинувачених від суду не усунуті, є ризики перешкоджання розгляду справи.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 заперечив проти заявленого клопотання, зазначив, що прокурор не довів наявність ризиків.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_9 зазначив, що відсутні підстави тримання під вартою, ризики прокурором не зазначені, ОСОБА_12 має соціальні зв`язки, малолітніх дітей, дружину.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_8 заперечила проти заявленого клопотання, просила змінити міру запобіжного заходу на заставу, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, також зазначила, що відсутні докази вини ОСОБА_14 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначив, що ризики відсутні.
Обвинувачені підтримали думку своїх захисників.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України застосування запобіжного заходу здійснюється з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також спробам незаконно переховуватись від органів досудового розслідування, та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.
В даному випадку обвинувачені утримуються під вартою, строк тримання спливає.
Суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим, оскільки на даний час у судовому засіданні потерпілі та свідки пояснень не давали, що свідчить про реальну можливість здійснення на останніх тиску зі сторони обвинувачених, тобто на переконання суду існує очевидний ризик, зокрема і втечі обвинувачених, отже ризики, які виправдовують тримання їх під вартою не зменшилися, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також суд враховує, що обмежень щодо тримання обвинувачених під вартою суду не надано.
Застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів про які клопотали обвинувачені та їх захисники, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не овязків, а також не зможе запобігти спробам обвинувачених переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та дані про осіб обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що обрані відносно обвинувачених запобіжні заходи з урахуванням їх тривалості на даний час не виходять за межі розумного строку, відповідають не лише особам обвинувачених, а і характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінуються, не перешкоджаєють інтересам правосуддя.

Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, вважає за доцільним продовжити строк тримання обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 під вартою на 60 днів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України по 05 липня 2019 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України по 05 липня 2019 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України по 05 липня 2019 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України по 05 липня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2