УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:760/22269/18

Провадження №: 1-р/755/29/18

"08" листопада 2018 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., секретар судових засідань Ярмак І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву керівника Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного актикорупційного бюро України В. Павлущик про роз`яснення судового рішення від 09.10.2018 у справі № 760/22269/18, встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Керівник Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного актикорупційного бюро України В. Павлущик звернувся до слідчого судді цього місцевого суду із даною заявою про роз`яснення ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва Левко В.Б. від 09.10.2018 у справі № 760/22269/18, якою

зобов`язано уповноважену особу Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України вчинити дію, передбачену ст. 214 КПК України (після подання заяви/повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань) за заявою ОСОБА_1 № 2498/23 від 23 серпня 2018 року, яка надійшла до Національного антикорупційного бюро України 23 серпня 2018 року №В-7871 про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 396 КК України ОСОБА_2 .

Разом з тим, НАБУ у цьому зверненні указує, що ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва Левко В.Б. від 09.10.2018 у справі № 760/22269/18 є незрозумілою в частині вчинення дій щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 396 КК України, так як елементи складу злочину «Приховування злочину» та відповідальність за його вчинення визначено у ч. 1 ст. 396 КК України. Частина 2 статті 396 КК України передбачає лише спеціальний вид звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила заздалегідь не обіцяне приховування злочину.

Таким чином органу досудового розслідування є незрозумілим, у який спосіб необхідно виконати вимоги ухвали щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 396 КК України.

Також, незрозумілим є те, якого змісту має бути короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України.

У світлі чого НАБУ просить роз`яснити, у який спосіб необхідно виконати вимоги ухвали щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 396 КК України та якого змісту має бути короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Позиція сторін

У судове засідання учасники провадження не з`явилися, однак слідчий суддя, враховуючи норми ст.ст. 22, 26, ч. 2 ст. 380 КПК України приходить до висновку, що їх неприбуття не перешкоджає розгляду питання про роз`яснення судового рішення.

Фактичні обставини справи

І. Василевич В.С. звернувся в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою до голови Солом`янського районного суду м. Києва на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року задоволено подання голови Солом`янського районного суду м. Києва та матеріали провадження за скаргою ОСОБА_1 направлені для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що у порушення вимог ст. 214 КПК України, не були внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у передбачений КПК України строк. У зв`язку із чим просить зобов`язати керівника ГПД НАБУ внести відомості до ЄРДР за його заявою від №2498/23 від 23 серпня 2018 року про вчинення кримінального правопорушення суддею Солом`янського районного суду м. Києва за кваліфікацією ст. 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 396 КК України; зобов`язати керівника ГПД НАБУ надати заявнику копію витягу з ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого у вказаному вище кримінальному провадженні; зобов`язати керівника ГПД НАБУ повідомити суд про виконання ухвали суду.

ІІ. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва Левко В.Б. від 09.10.2018 у справі № 760/22269/18 зобов`язано уповноважену особу Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України вчинити дію, передбачену ст. 214 КПК України (після подання заяви/повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань) за заявою ОСОБА_1 № 2498/23 від 23 серпня 2018 року, яка надійшла до Національного антикорупційного бюро України 23 серпня 2018 року №В-7871 про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 396 КК України ОСОБА_2 .

З огляду на те, що заявник уважає за доречне здійснити роз`яснення даного судового рішення, слідчий суддя уважає за необхідне навести мотиви суду з яких воно було ухвалено (дослівно, так як відображено відомості у мотивувальній частині), а саме:

«…Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Під час розгляду скарги встановлено, що 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, яка була зареєстрована за № В-7871 23 серпня 2018 року. Проте на момент звернення до слідчого судді жодної інформації по даній заяві не отримано. Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення, тобто, з часу прийняття такої заяви і виникає обов`язок внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Відповідно до ч. 10 ст. 216 КПК України якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші злочини, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із злочинами, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу, який здійснює у кримінальному провадженні досудове розслідування, прокурор, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення цих матеріалів в окреме провадження своєю постановою визначає підслідність всіх цих злочинів. Згідно ч. 7 ст. 214 КПК України, якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування. Як вбачається з матеріалів доданих до скарги Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України своєчасно не виконано вимоги ст. 214 КПК України. Зважаючи на те, що чинним КПК України оцінка дій осіб, надання правової кваліфікації їх діям чи здійснення інших заходів до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з викладених у заяві обставин не передбачено, а процесуального рішення по заяві ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, яка направлена ним до Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України в порядку, передбаченому положенням ст. 214 КПК України, уповноваженими особами не прийнято, тому скарга підлягає задоволенню в даній частині...».

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Сама заява повинна містити зазначення, що саме в ньому є незрозумілим, у чому полягає ця незрозумілість, які припускаються варіанти тлумачення тих чи інших формулювань, як це впливає на реалізацію судового рішення.

При цьому, виходячи з передбачених ст. 380 КПК України вимог таке роз`яснення не повинне бути обумовлене потребою усунення його формальних чи змістовних недоліків, роз`ясненням норми права.

Якщо фактично порушено питання про зміну такого рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

14 червня 2018 року у справі № 800/507/17 Велика Палата Верховного Суду указала, що підстави для роз`яснення судового рішення існують тоді, коли постанова чи ухвала суду є незрозумілою, та без такого роз`яснення її тяжко виконати, оскільки, високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнюючи чи унеможливлюючи його виконання.

У цій ситуації, саме роз`яснення обумовлене потребою усунення формальних, змістовних недоліків ухвали слідчого судді, розясненням норми права.

Усунення цих обставин є можливим тільки шляхом зміни такого рішення або внесення в нього нових даних.

З огляду на, що слідчий суддя не убачає передумов для роз`яснення указаної ухвали у порядку ст. 380 КПК України.

Фактично, з цього питання, НАБУ всього-на-всього потрібно дотримуватися вимог КПК та при виконанні указаної ухвали ураховувати його положення, тобто забезпечити саме виконання судового рішення через призму норм права визначених указаним законом і все.

Не у компетенції суду наділяти заявника повноваженнями не передбаченими Законом, або ж роз`яснювати, тому чи іншому органу його повноваження у ракурсі положень діючого законодавства.

Заявник повинен виходити з того, що є наявним судове рішення, яке породжує для нього певні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ст. 534 КПК України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Поняття «безумовний» слідчий суддя, сприймає у розрізі таких понять, як беззастережний, незаперечний, безсумнівний (який не потребує доказів у своїй істинності, не викликає сумнівів щодо себе), видимий, очевидний, прямий, явний, ясний (звичайно в складі присудка); самочевидний (очевидний без додаткового розгляду, обґрунтування); доведений (який спирається на докази), безперечний(не обмежений ніякими умовами, застреженнями), безоглядний, та у поєданні з поняттям «виконання», розмує їх, як те, що беззастережно має бути виконано, у ракурсі норм ст. 533 КПК України, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також усіма фізичними та юридичними особами, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб на всій території України, а у цій ситуації, НАБУ має забезпечити вчинення дії регламентовнаої ст. 214 КПК через призму наявних у нього повноважень, без урахування інших супутніх факторів, так як такі повноваження НАБУ розширенню чи звуження у будь-який спосіб, у тому силі і за судовими рішенням, не породжують обов`язку у посадових осіб такого агентства до їх здійснення у разі коли вони не є тотожними з нормами самого КПК.
Тобто, є установлений єдиний беззаперечний факт, що НАБУ має, у силу норм ст.ст. 533, 534 КПК України, забезпечити виконання судового рішення, яке породжує для нього певні права та обов`язки.

Питання про те, у який спосіб НАБУ буде виконувати судове рішення, знаходиться у площині його дискреційних повноважень.

Дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Слід також додати, що згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Як наслідок, фактично це звернення щодо першого та другого питання стосується необхідності роз`яснення норми права в частині питання дискреційних повноважень НАБУ, що не кореспондується з нормами ст. 380 КПК України, а тому не може бути роз`яснене.

НАБУ при виконанні судових рішень з того, чи іншого питання має керуватися нормами КПК з урахуванням того, що ним має бути забезпечено виконання судового рішення та досягнуто мету указану в ньому.

При виконанні такого судового рішення з метою досягнення зазначеної мети НАБУ має можливість, як користуватися порядком указаним в зазначеній ухвалі, так і діяти у межах своїх повноважень прямо визначених Закон, тобто у межах дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин справи.

Однак, при здійсненні таких повноважень у будь-якому випадку НАБУ має ураховувати при вчиненні дії у межах наявних дискредаційних повноважень, що має бути досягнута мета, з якою власне таке судове рішення було ухвалено унесення відомостей за азявою до ЄРДР.

Адже, першочерговим, є мета, а похідними до неї самі способи її досягнення.

Інших питань, у зверненні заявник не порушує, як наслідок слідчий суддя враховуючи вищезазначене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що заява не підлягає задоволенню, як необґрунтована, так, як приводів та підстав для роз`яснення судового рішення, регламентованих ст. 380 КПК України, не установлено.

У той час, як саме звернення не може бути обумовлене потребою роз`яснення формальних чи змістовних недоліків, шляхом внесення в нього нових даних, їх зміни, як і роз`яснення норми права, чи мотивів ухвалення такого типу рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 376, 380 КПК України, слідчий суддя постановив:

у задоволенні заяви керівника Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного актикорупційного бюро України В. Павлущик про роз`яснення судового рішення від 09.10.2018 у справі № 760/22269/18, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:00 год. 13.11.2018.

Слідчий суддя : О.В. Бірса