Справа № 191/4777/18
Провадження № 1-кп/191/386/18
У Х В А Л А
іменем України

11 квітня 2019 року м. Синельникове

Колегія суддів Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

За участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове :

клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими, яке заявлено в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , при судовому розгляді обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000772, внесеному в ЄРДР 16.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 28 ч. 3 ст. 311 КК України,

ОСОБА_8 який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Синельникове Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч.2 ст. 342 КК України,

за участю в судовому засіданні: прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,захисника - ОСОБА_5

Встановила:
03.12.2018 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч.3 ст.28 ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч.3 ст.28 ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.3 ст.311, ч.2 ст.342 КК України, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000772 від 16.08.2018 року.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про:
- визнання очевидно недопустимим доказом протоколу від 19 квітня 2018 року № 368т 42-03 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (т. 4, а.с. 232-238), складений на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_11 від 09 лютого 2018року № 478т, та припинити дослідження додатку до цього протоколу - оптичного диску (т. 4 а.с. 238);
- визнання очевидно недопустимим доказом протоколу від 19 квітня 2018 року № 368т 42-03 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (т. 4, а.с. 232-238), складений на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_11 від 09 лютого 2018року № 478т, та припинити дослідження додатку до цього протоколу - оптичного диску (т. 4 а.с. 238);
- визнання очевидно недопустимим доказом протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 09 серпня 2018 року, підставою складання якого вказана «постанова про проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої та оперативної закупки № 97т від 08.02.2018 року» (т. 6, а.с. 23-24).
Своє клопотання обґрунтовував тим, що сторона захисту в порядку ст.290 КПК України взагалі не була ознайомлена з жодним судовим рішенням Апеляційного суду Полтавської області, які зазначені як підстава для проведення негласних слідчий (розшукових дій). В реєстрі досудового розслідування за цим кримінальним провадженням також відсутні відомості про будь які судові рішення Апеляційного суду Полтавської області. В описах всіх 14 томів досудового розслідування відсутні відомості про жодні судові рішення Апеляційного суду Полтавської області, та матеріали досудового розслідування таких судових рішень не містить.
Сторона захисту в порядку ст.290 КПК України взагалі не була ознайомлена з оригіналом постанови про проведення контролю за вчиненням злочину за вих. №97т від 08.02.2018 року. В матеріалах досудового розслідування за цим кримінальним провадженням відсутній оригінал постанови про проведення контролю за вчиненням злочину за вих. №97т від 08.02.2018 року. Перед дослідженням протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 09.08.2018 року сторона обвинувачення також не надала для огляду суду оригіналу постанови про проведення контролю за вчиненням злочину за вих. №97т від 08.02.2018 року.

Прокурор ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання на тих підставах, що вказані в клопотанні захисника докази не є очевидно недопустимими. Крім того, захисник просить визнати недопустимим доказом постанову про проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої та оперативної закупки № 97т від 08.02.2018 року, яка не є доказом, а є процесуальним рішенням у справі.
Прокурор ОСОБА_9 підтримав позицію прокурора ОСОБА_10 і заперечував проти задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У постанові Верховного Суду України від 16.03.2017 у справі №5-364кс16 сформульовано правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Правова позиція ВСУ визначає, що невідкриття процесуальних документів, які стали правовою підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій в порядку статті 290 КПК після закінчення досудового розслідування, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, та результатів проведення таких дій недопустимими як докази.

Зокрема, у цій постанові Верховного Суду України зазначено, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими доказами. Відкриттю, крім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

При цьому Верховний Суд України також зауважив, що чинний КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який згідно з ч. 12 ст. 290 КПК не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, досліджує всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року положення статті 62 Конституції України спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно - розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України № 2135-XII від 18 лютого 1992 року «Про оперативно розшукову діяльність» особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності. У вказаному рішенні Конституційного Суду України, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Згідно з частиною першою статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Зокрема, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина перша статті 84 КПК).

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина друга статті 84 КПК).

Відповідно до вимог частини другої статті 99 КПК матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону № 2135-XII, за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Також згідно приписів ч. 1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Зазначені стороною захисту правові підстави, на думку колегії суддів, не свідчать про очевидну недопустимість перелічених доказів, за яких питання їх недопустимості може бути вирішене на стадії судового розгляду.

Разом з тим, заявлені адвокатом ОСОБА_5 в клопотанні докази, які він просить визнати недопустимими, можуть бути визнані такими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження шляхом дослідження цих доказів у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

За таких обставин у суду, на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидної недопустимості доказів, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.85-89,94,371-372 КПК України, суд -

Постановила:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , яке заявлено в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , при судовому розгляді обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000772, внесеному в ЄРДР 16.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про :

- визнання очевидно недопустимим доказом протоколу від 19 квітня 2018 року № 368т 42-03 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (т. 4, а.с. 232-238), складений на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_11 від 09 лютого 2018року № 478т, та припинити дослідження додатку до цього протоколу - оптичного диску (т. 4 а.с. 238) відмовити;
- визнання очевидно недопустимим доказом протоколу огляду від 9-12 червня 2018 року оптичного носія інформації - компакт-диску, який є додатком до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 19.04.2018 № 368т 42-03 на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2018року (т. 4 а.с. 240-280), та припинити його дослідження - відмовити;
- визнання очевидно недопустимим доказом протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 09 серпня 2018 року, підставою складання якого вказана «постанова про проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої та оперативної закупки № 97т від 08.02.2018 року» (т. 6, а.с. 23-24)- відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1