Справа № 404/2515/18
Номер провадження 1-кп/404/462/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0002231 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Мостах Кобяйського району Якутія Росія, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого охоронцем ДУ «Кіровоградський обласний лабораторний центр» МОЗ України, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

У ніч з 11 на 12 березня 2018 року ОСОБА_5 разом з двома неповнолітніми дітьми відпочивала в себе в будинку по АДРЕСА_1 . 12.03.2018 року близько 01 год. 50 хв. до зазначеного будинку зайшов колишній чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та у цей час у ОСОБА_3 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У подальшому, діючи з указаним умислом, розуміючи та бажаючи настання протиправних наслідків, ОСОБА_3 увірвався до приміщення кімнати, де відпочивали малолітня ОСОБА_8 та колишня дружина ОСОБА_5 , після чого підійшов до останньої, в момент коли вона перебувала в положенні стоячи, та кулаком правої руки наніс один удар в область перенісся, від якого ОСОБА_5 не втрималась на ногах та впала на ліжко. Після цього ОСОБА_5 підвелася на ноги, а ОСОБА_3 кулаком лівої руки наніс ще один удар в область правого вуха, від якого ОСОБА_5 знову впала на ліжко. Надалі ОСОБА_3 почав наносити кулаками обох рук удари в область голови потерпілої, від чого остання була змушена прикриватись кистями обох рук, в результаті чого удари прийшлись по тильній поверхні правої кисті.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, синців в ділянці правої вушної раковини, по тильній поверхні правої кисті (2), правому передпліччі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що за часу та місця, вказаному в обвинуваченні, прийшов додому до потерпілої ОСОБА_5 , оскільки донька поскаржилася йому на мати. Під час відкриття міжкімнатних дверей в будинку він міг випадково, неумисно спричинити ОСОБА_5 певні тілесні ушкодження. Також потерпіла, могла попросити сторонніх осіб, щоб їй спричинили тілесні ушкодження та у подальшому скористатися цим і висунути йому звинувачення. Він наполягає на тому, що донька та ОСОБА_5 , яка є його колишньою дружиною, оговорюють його та жодних ударів потерпілій він не спричиняв.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, його вина доводиться дослідженими судом такими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , згідно з якими вона проживає по АДРЕСА_1 та близько 23 год. 11 березня 2018 року вона лягла відпочивати. У цей час старшої доньки ОСОБА_9 вдома не було, оскільки остання пішла гуляти, тому вона зачинила лише ворота, а вхідні двері залишила відчиненими. З маленькою донькою вони зачинилась в спальній кімнаті та вона прокинулась близько 01 год. 50 хв. від того, що хтось відчиняв міжкімнатні двері.

Коли вона відчинила двері, то побачила в темноті колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який відразу штовхнув її, а потім вдарив в область перенісся, від чого вона почала кричати. Її крики почула сусідка, яка живе через стіну в іншій половині будинку. Потім обвинувачений притиснув її до ліжка та почав бити кулаком в голову, вухо та потилицю. Від ударів вона закривалась рукою. Всього було близько 5 ударів, під час шостого удару на неї упала старша донька, закривши її собою. Їй навіть здалося, що вона втратила свідомість на декілька хвилин. Поруч стояла молодша дитина, яка дуже злякалась. ОСОБА_3 відреагував лише коли закричала сусідка та вийшов з кімнати. Старша донька їй сказала зачинитись в кімнаті, що вона і зробила. Вона повністю підтверджує обставини та спосіб нанесення їй тілесних ушкоджень, вказані у висунутому обвинуваченні, що двічі підводилася, та підтверджує ступінь тяжкості отриманих ушкоджень. Вказує, що обвинувачений раніше займався боксом, у зв`язку з чим знав як їй завдати шкоди шляхом нанесення відповідних ударів, щоб залишилося небагато слідів.

Тієї ночі ОСОБА_3 був в сильному алкогольному сп`янінні та його дії припинили поліцейські, які забрали його з собою, яких викликала її сусідка, почувши крики. На її думку до двору ОСОБА_3 потрапив, перелізши через паркан. До вказаного часу із обвинуваченим вона не спілкувалася приблизно протягом останніх двох років. Неприязних стосунків із обвинуваченим вона не мала та пов`язує його дії з сумою аліментів, яку йому нарахували та він повинен сплатити за два роки. У результаті дій обвинуваченого вона проходила лікування, приймала ліки, її родина зазнала сильних душевних хвилювань;

- показаннями допитаної у присутності законного представника неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , згідно з якими вона проживає разом із матір`ю ОСОБА_5 , а їх батько ОСОБА_3 проживає окремо. У ніч з 11 на 12 березня 2018 року ОСОБА_3 прийшов до них додому в стані алкогольного сп`яніння та почав стукати в двері ОСОБА_5 , так як мати спить за зачиненими дверима в своїй кімнаті із її малолітньою сестрою. Її мати подумала, що це вона стукала в двері та відчинила їх.

Далі вона бачила як ОСОБА_3 близько двох разів ударив ОСОБА_5 в область голови та потилиці, штовхав в верхню частину тулубу, від чого остання впала на ліжко на спину. Потім обвинувачений заліз на потерпілу та почав її бити, а вона, побачивши це, лягла на мати, закривши її собою, після чого забрала ОСОБА_3 до кухні та заспокоїла його. Всього вона бачила близько двох ударів рукою та наступного дня у ОСОБА_5 були виявлені синці на правій руці та на правому вусі, яких до вказаних подій не було. Обставини нанесення ушкоджень матері вона бачила зі свого ліжка, яке знаходилось навпроти дверей до кімнати ОСОБА_5 . Вказує, що приблизно за два тижні до події вона спілкувалася із батьком в останнього на роботі та повідомляла про проблеми в спілкуванні із матір`ю, які були на той час, що на її думку могло спровокувати такі дії батька;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , згідно з якими вона проживає в іншій половині будинку, де проживає потерпіла ОСОБА_5 з дітьми по АДРЕСА_1 . 12 березня 2018 року близько 2 год. ночі вона прокинулась вдома від шуму та почула, що хтось вибивав двері у сусідки ОСОБА_5 , а потім почула як остання почала їй кричати, що приїхав ОСОБА_3 . Вона почала бити по стіні до тих пір, поки не перестали звучати крики. Пізніше ОСОБА_3 прийшов до неї та просив, щоб вона вийшла поговорити. Коли вона почула крики, то викликала поліцейських. До події вона бачила ввечері ОСОБА_5 , на якій не було тілесних ушкоджень, а наступного дня вони з`явилися, зокрема, в області вуха. До вказаної події ОСОБА_3 не проживав за зазначеною адресою близько 2 років;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який, зазначивши, що працює поліцейським у патрульній поліції, підтвердив, що відбирав заяву та пояснення, долучені до справи (а.с.9-11), оскільки вони містять відповідні записи, здійснені ним, але зазначив, що самої події не пам`ятає у зв`язку із великою кількістю аналогічних подій;

- заявою ОСОБА_5 від 12.03.2018 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який 12.03.2018 року близько 01 год. 50 хв. зайшов до її будинку АДРЕСА_1 та спричнив їй тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів кулаками в область голови та обличчя (т.1 а.п.9);

- копією заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.05.2016 року, яким розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 (т.1 а.п.17);

- висновком судово-медичної експертизи № 224 від 12.03.2018 року, згідно з яким у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження, що виникли за 1-3 доби до моменту огляду у вигляді синців в ділянці правої вушної раковини, по тильній поверхні правої кисті (2), правому передпліччі (т.1 а.п.13);

- копією довідки від 14.03.2018 року про заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_12 , розмір якої станом на 01.02.2018 року становив 35236 грн. 33 коп. (т.1 а.п.18);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2018 року, під час якого потерпіла ОСОБА_5 відтворила обставини нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 аналогічні тим, що вона вказує у свої показаннях в суді (т.1 а.п.21-24);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2018 року, під час якого неповнолітня свідок ОСОБА_9 в присутності свого законного представника відтворила обставини нанесення потерпілій ОСОБА_13 ударів та тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 , які збігаються щодо способу з висунутим обвинуваченням (т.1 а.п.33-35);

- висновком судово-медичної експертизи №250/224 від 16.03.2018 року, згідно з яким у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правої вушної раковини, по тильній поверхні правої кисті (2), правому передпліччі, механізм та локалізація яких відповідає обставинам, вказаним у протоколах слідчих експериментів за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (т.1 а.п.41-42);

- висновком судово-медичної експертизи №277/224 від 27.03.2018 року, згідно з яким у ОСОБА_5 із врахуванням додатково наданої медичної документації про лікування після вчинення кримінального правопорушення виявлено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців в ділянці правої вушної раковини, по тильній поверхні правої кисті (2), правому передпліччі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, викликали короткочасний розлад здоров`я та утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами) (т.1 а.п.56-57);

- висновком судово-медичної експертизи № 319/224 від 19.04.2018 року, згідно з яким, виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження не могли утворитися за обставин (механізму), на які вказує ОСОБА_3 у протоколі проведення слідчого експерименту, тобто від удару дверима при їх відкритті (т.1 а.п.99).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, вважає доведеною вину ОСОБА_3 у заподіянні ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуючи вказані дії за ч.2 ст.125 КК України.

При цьому суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення злочину, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, оскільки вони спростовуються сукупністю належних, достовірних та допустимих доказів у справі, які зазначені раніше, які у своєму взаємозв`язку безсумнівно спростовують показання обвинуваченого.

Так, показання потерпілої ОСОБА_5 у суді та свідка ОСОБА_9 прямо вказують на те, що злочин вчинив обвинувачений ОСОБА_3 за обставин, встановлених судом та саме внаслідок його умисних дій утворилися тілесні ушкодження у потерпілої. Показання свідка ОСОБА_10 підтверджують показання потерпілої та свідка ОСОБА_9 , оскільки свідок безпосередньо спостерігала тілесні ушкодження у потерпілої після події, яких в неї до цього напередодні не було, чула конфлікт за участю ОСОБА_3 , що підтверджує обставини, встановлені судом.

Показання потерпілої, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю узгоджуються із доказами, зібраними у кримінальному провадженні, які зазначені раніше, та підтверджують звернення потерпілої про злочин (т.1 а.п.9), а також відтворені та встановлені характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої (т.1 а.п.13, 21-24, 33-35, 41-42, 56-57, 99).

При цьому суд не бере до уваги як доказ протокол проведення слідчого експерименту від 18.04.2018 року із фотоатблицею, під час якого ОСОБА_3 відтворив обставини події, що трапилася 12.03.2018 року близько 01 год. 50 хв. у будинку потерпілої ОСОБА_5 , під час якої остання вдарилася об двері, які він різко відчинив (т.1 а.п.94-97), в частині обставин отримання тілесних ушкоджень потерпілою, на які посилається обвинувачений в ньому, а також відповідні показання обвинуваченого в суді, оскільки вони не знайшли свого підтвердження та прямо спростовуються раніше вказаною сукупністю доказів, досліджених у кримінальному провадженні, які містять відомості про умисне спричинення обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень. Також суд враховує, що згідно з висновком судово-медичної експертизи №319/224 від 19.04.2018 року виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження не могли утворитися за обставин (механізму), на які вказує ОСОБА_3 у протоколі проведення слідчого експерименту, тобто від удару дверима при їх відкритті (т.1 а.п.99), що також безпосередньо спростовує доводи ОСОБА_3 . Водночас у висновках судово-медичного експерта №250/224 від 16.03.2018 року встановлено відповідність механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої із врахуванням обставин, відтворених за участю потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 .

Показання потерпілої та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 є логічними та послідовними щодо обставин вчинення злочину, які вони вказують протягом усього кримінального провадження. Таким чином будь-які підстави ставити під сумнів наведені судом докази не встановлені, вони відповідають вимогам кримінального процесуального закону, на переконання суду, зважаючи на свою сукупність та встановлені обставини, є достовірними та стосуються обставин кримінального провадження. Свідок ОСОБА_9 є донькою обвинуваченого, зазначила про нормальні стосунки із батьком, що підтвердив обвинувачений, підстави оговорювати останнього з боку доньки не встановлені. Також не встановлено жодного впливу потерпілої на показання свідка ОСОБА_9 , остання допитана безпосередньо перед судом у присутності законного представника, сторони захисту та обвинуваченого, її показання узгоджуються із іншими доказами, тому такі доводи обвинуваченого є надуманими.

Наведені докази безумовно та безсумнівно вказують про наявність намірів та умислу обвинуваченого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, який був ініціатором конфлікту, турбував її вдома, не маючи ніякої загрози цілеспрямовано наніс їй удари, що призвело до легких тілесних ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, аналізуючи сукупність доказів, взятих судом до уваги, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінального правопорушення, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисний закінчений злочин невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_3 характеризується позитивно, працює, раніше не судимий, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, осудний, на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.125 КК. Підстави для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлені.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього 2140 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином (т.2 а.п.28-35), який не визнав обвинувачений, суд керується наступним.

Вимоги, вказані в цивільному позові про стягнення із обвинуваченого 2140 грн. на відшкодування майнової шкоди завданої злочином, пов`язаної із необхідністю проходження потерпілою лікування і придбання ліків, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які не визнав обвинувачений, відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1195 ЦК України підлягають задоволенню в частині, які містять документальне підтвердження відповідними документами щодо вартості придбаних потерпілою ліків для проходження відповідного лікування (т.2 а.п.35), тобто на загальну суму 446 грн. 84 коп. При цьому суд також враховує показання потерпілої, та те, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину та відповідно заподіянні матеріальної шкоди доведена.

Водночас, оскільки обвинувачений не погоджується із заявленими позовними вимогами, суд вважає недоведеними інші вимоги потерпілої, пов`язані із відшкодуванням майнової шкоди, які стосуються компенсації їй інших витрати, пов`язаних із лікуванням та придбанням ліків, які жодним чином документально не підтверджено.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 в частині вимог про стягнення з останнього 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, який не визнав обвинувачений, суд керується таким.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілій дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення та порушенням нормального ритму життя потерпілої внаслідок цього, що і фактично пояснила потерпіла в суді, вказавши, що після події зазнала стресу та переживає додаткові хвилювання, лікувалася та не могла вийти на роботу, де працює педагогом.

При цьому, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, порушені загальноприйняті моральні принципи, із врахуванням принципів розумності і виваженості, суд вважає, що справедливим та доведеним наданими доказами з огляду на всі істотні обставини справи буде часткове задоволення позовних вимог потерпілої, згідно з якими необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 8000 грн.

Таким чином у задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 слід відмовити.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 446 грн. 84 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 8000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням.
У задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 - відмовити.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1