УХВАЛА
22 березня 2019 року

м. Київ
справа № 612/390/16-к
провадження № 51-1182 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 5 травня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте наведених положень процесуального закону ОСОБА_4 не дотримано. Зокрема, у скарзі не наведено обґрунтування допущення судами таких істотних порушень вимог процесуального права та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які вплинули на законність прийнятих судових рішень, і, відповідно до статей 412, 413 КПК, тягнуть за собою обов`язкове їх скасування із закриттям кримінального провадження відносно нього на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Також, засуджений не вказує й конкретних порушень закону, які на його думку, були допущені апеляційним судом при апеляційній перевірці вироку (за аналогічними доводами сторони захисту) зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК , а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Окрім цього, в касаційній скарзі ОСОБА_4 наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, та правової оцінки доказів наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Також, ставлячи перед судом касаційної інстанції вимогу про скасування вироку та ухвали, просить закрити кримінальне провадження відносно нього на підставі п. 2 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, що не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК.
Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак жодних застережень щодо цієї обставини скарга не містить.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 5 травня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3