Справа № 638/2853/19
Провадження № 1-кп/638/1099/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

прокурора - ОСОБА_2

секретаря - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000385, внесеному до ЄРДР 27.01.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кукільня, Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично останні три місяця проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 27.06.2017 рокуза вироком Черновицького районного суду Винницкої області за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України іспитовий строк 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , останній місяць фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 20.09.2012 року за вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

установив:

В провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, оскільки вважає, що ризики , наявність яких була встановлена при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати. Так , обвинувачені не мають місця проживання в м. Харкові , не маю місяця роботи та доходу, можуть переховуватися від суду , чим перешкодити встановленню істини по справі.

Обвинувачені не завперерчували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими інкримінує мого їм злочину , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватим у скоєні інкримінуємого злочину, приймає до уваги, дані про особу останніх. Так, обвинувачені раніше судимі, утриманців не мають, до моменту затримання офіційно не працювали, відповідно законних джерел отримання прибутку не мають, не одружені, не мають міцних соціальних зв`язків в м. Харкові , суд не вбачає можливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених у разі застосування до них більш м`якого запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Судом розглянуто всі обставини, які дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення інших злочинів, тому що обвинувачені мають схильність до вчинення злочинів з урахуванням попередніх судимостей.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тобто з метою запобігання спробам: переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані обставини судом враховані при продовженні запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Продовжуючи обвинуваченим міру запобіжного заходу тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, покази по пред"явленому обвинуваченню суду не давали.

Враховуючи вказане, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов"язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому ведеться судочинство .

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд доходить висновку, що при доведеності вини, та обізнаності щодо міри покарання, яка може загрожувати, обвинувачені можуть переховуватися від суду, тобто наявний ризик втечі обвинувачених та ухилення від правосуддя.

Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який , тому що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час є неможливе, через те, що ризики не зменшилися.

За вказаних обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб, який відраховувати з 25 травня 2019 року.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.177,178,183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 25 травня 2019 року , тобто до 22 липня 2019 року .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 25 травня 2019 року , тобто до 22 липня 2019 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1