гСправа № 358/1329/17 Провадження № 1-в/358/11/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Богуславського відділу ДУ Центра пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Богуславського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у міста Києві та Київській області Міністерства юстиції України ОСОБА_5 про скасування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2019 року начальник Богуславського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у міста Києві та Київській області Міністерства юстиції України ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 , засудженого 12 січня 2018 року Богуславським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 3, ст. 309, ч. 1, ст. 289 ч. 2 КК України до позбавлення волі на підставі ст. 70 КК України строком на п`ять років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком три роки з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_6 27.02.2018 року було роз`яснено порядок та умови відбування призначено судом іспитового строку, а також йому було роз`яснено, що в разі невиконання обов`язків покладених на нього судом, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасовано судом з подальшим направленням для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, та відібрано підписку.

Постановою районного відділу з питань пробації від 27.02.2019 року ОСОБА_6 з урахуванням місця проживання, роду занять були призначені дні явки на реєстрацію до Богуславського районного відділу з питань пробації - перша та третя середа щомісяця (а.с. особової справи 19).

В період іспитового строку ОСОБА_6 18.07.2018 року без поважної причини не з`явився на реєстрацію у встановлений за постановою день. 23.07.2018 року ОСОБА_6 було винесено письмове попередження про можливість відміни покарання з випробуванням та попереджено про правові наслідки в разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків.

Але ОСОБА_6 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову 19.09.2018 року не з`явився на реєстрацію, в зв`язку з чим 20.09.2018 року засудженому був надісланий виклик до Богуславського районного відділу. 27.09.2018 року ОСОБА_6 , в телефонній розмові повідомив, що на даний час хворіє та перебуває на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській клінічній лікарні №3. В ході перевірки даної інформації встановлено, що засуджений ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-дерматовенеролога та у зв`язку із загостренням хвороби, 31.08.2018 року Богуславською ЦРЛ було видане направлення на проходження стаціонарного лікування до КЗ БМР "Білоцерківська міська лікарня №3", підтвердження №1724-11 від 01.10.2018 року.

03.10.2018 року, 17.10.2018 року, 07.11.2018 року, 21.11.2018 року, 05.12.2018 року, 19.12.2018 року, ОСОБА_6 не з`являвся на реєстрацію без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідав, відповідно 17.10.2018 року, 26.10.2018 року, 05.11.2018 року, 12.11.2018 року, 19.11.2018 року, 27.11.2018 року, 04.12.2018 року, 12.12.2018 року йому були надіслані виклики.

11.12.2018 року ОСОБА_7 , який являється сином засудженого ОСОБА_6 , повідомив, що місце перебування останнього йому не відомо.

14.12.2018 року, до уповноваженого органу з питань пробації надійшла відповідь з КНП БМР "Білоцерківська міська лікарня №3" №1514 від 15.11.2018 р., в якій зазначається, що ОСОБА_6 в даний лікувальний заклад за медичною допомогою не звертався.

Також 19.12.2018 року, 02.01.2019 року та 16.01.2019 року засуджений ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію до Богуславського районного відділу без поважної причини, у зв`язку з цим 20.12.2018 року, 29.12.2018 року, 09.01.2019 року та 17.01.2019 року йому були надіслані виклики.

Крім того, 16.01.2019 року працівниками відділу був здійснений виїзд по місцю проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 , але за даною адресою засуджений був відсутній.

18.01.2019 року працівником відділу було зателефоновано до засудженого ОСОБА_6 , на що в ході розмови останній повідомив, що він перебуває у м. Богуслав та знає про необхідність з`явитися до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно характеристики, наданої Богуславською міською радою №205 від 12.11.2018 р. вбачається, що по місцю проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, компрометуючих матеріалів до міськвиконкому не надходило.

З урахуванням викладеного та посилаючись на положення ст. 78 ч. 2 КК України, ст. 166 ч.2 КВК України начальник Богуславського районного відділу з питань пробації з метою попередження вчинення засудженим ОСОБА_6 нових злочинів просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо останнього.

В судове засідання, призначене на 27 лютого та 20 березня 2019 року, засуджений ОСОБА_6 не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні вважав, за не можливе розглядати подання без участі засудженого.

Представник органу пробації ОСОБА_4 підтримала думку прокурора.

Заслухавши думку прокурора, представника органу з питань пробації та враховуючи строки розгляду подання, передбачені ч.3 ст. 539 КПК України та те, що розгляд даного подання вже відкладався через неявку засудженого ОСОБА_6 в судове засідання, та зважаючи, що явка засудженого в судове засідання є обов`язковою і він має право на правову допомогу, тому з метою не порушення вищевказаних його прав, суд вважає, що дане подання необхідно розглянути та відмовити у його задоволенні з наступних підстав.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно вимог ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною третьою даної статті передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Частиною 2 ст. 78 КК України встановлено підстави направлення засудженого для відбування покарання призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Судом встановлено та підтвердженого матеріалами особової справи, що ОСОБА_6 до кримінальної чи адміністративної відповідальності в період іспитового строку не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо.

Таким чином, наведені обставини не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, відповідно до «Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», яка була чинною на момент звернення до суду із поданням (втрата чинності 19.02.2019 року) передбачено, якщо місце знаходження осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням невідоме, працівник підрозділу інспекції, у якому засуджена особа перебуває на обліку проводить такі початкові дії: опитує родичів, сусідів та знайомих засудженої особи, установлює її можливе місцеперебування і зв`язки за межами місця проживання; через працівників відділу кадрів за місцем роботи або навчання встановлює осіб, які можуть знати місцезнаходження засудженої особи; направляє запити за місцем проживання родичів та знайомих засудженої особи, до адресно-довідкового бюро, ЖЕКу, селищної, сільської чи міської ради; перевіряє медичні установи за місцем проживання, морги, за обліками органів внутрішніх справ. Якщо після здійснення зазначених заходів місцезнаходження засудженої особи не встановлено, за поданням інспекції органом внутрішніх справ оголошується її розшук та до суду надсилається подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Подальші розшукові заходи здійснюють відповідні органи внутрішніх справ.

Однак до матеріалів подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням не надано які конкретні дії були фактично здійсненні працівником органу з питань пробації щодо встановлення місця знаходження засудженого ОСОБА_6 та відсуне подання про оголошення його у розшук.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного судом покарання.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 166 КВК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Богуславського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у міста Києві та Київській області Міністерства юстиції України ОСОБА_5 про скасування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1