н/п 1-кс/640/2152/19
"26" лютого 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2015 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 та накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2013 року, серія та номер: 1183, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .
Вважає, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, та арешт було накладено необґрунтовано. Так, зазначила, що арешт на вказане майно накладено ухвалою слідчого судді 10 жовтня 2015 року в кримінальному провадженні, яке було розпочате в жовтні 2013 року. З цього моменту пройшов значний проміжок часу, але за інформацією, яку вона отримала від органу досудового розслідування, повідомлення про підозру нікому не вручено, з обвинувальним актом сторона обвинувачення до суду не звернулась.
Посилаючись на ст. ст..2, 7, 28 КПК України, вважала не обґрунтованим розумність такого строку арешту майна, а тому вважає, що в подальшому арешті відпала потреба.
Вказала, що на теперішній час право власності на спірну квартиру зареєстровано за нею, докази, які б доводили недобросовісність її, як набувача нерухомого майна в ході слідства не встановлені.
Зазначила, що подальший арешт майна грубо порушує її гарантоване ст..41 Конституції України право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю.
ОСОБА_12 в судовому засіданні 11.02.2019 клопотання підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені у клопотанні.
Враховуючи вищевказане клопотання слідчим суддею проведення судового засідання було відкладено до 26.02.2019, однак 26.02.2019 в судове засідання заявниця не з"явилася, до суду через канцелярію суду адвокатом ОСОБА_14 , діючого в інтересах ОСОБА_3 подано заяву про перенесення судового засідання, з тих же підстав, що були викладені в заяві від 15.02.2019 (а.с.77,78,79).
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа за клопотанням якої було арештовано майно.
Отже, враховуючи вимоги ч.2 ст.174 КПК України, повідомлення заявника про час та місце розгляду клопотання, строки розгляду клопотання, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання про скасування арешту майна за відсутності заявника чи її адвоката.
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 , в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, проти задоволення клопотання заперечує (а.с.22). Крім того надав Заперечення на клопотання та копії документів, на обґрунтування поданих заперечень (а.с.23-70). В запереченнях повідомив, що на теперішній час досудове розслідування триває, ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2015 року накладено арешт на вище вказану квартиру.
Крім того, 12 червня 2015 року невстановлені особи разом з приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартирою АДРЕСА_3 , підробивши документи від його імені після смерті.
Так встановлено, що приватним нотаріусом ОСОБА_17 посвідчено підроблену довіреність від імені ОСОБА_15 на ім`я ОСОБА_7 від 13.07.2013, зареєстровану в реєстрі вчинення нотаріальних дій під № 1723, яка згідно висновку судової почеркознавчої експертизи підписана не ОСОБА_15 , а іншою особою, після чого по зазначеній довіреності, після смерті ОСОБА_15 , 28.08.2013 ОСОБА_17 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від продавця ОСОБА_7 на покупця ОСОБА_9 , зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під № 2094, а 04.10.2013 приватним нотаріусом ОСОБА_18 посвідчено договір купівлі-продажу тієї ж квартири від продавця ОСОБА_9 на покупця ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під № 1183. Всі зазначені нотаріальні дії проводились в дуже стислий строк, що свідчить про відсутність волевиявлення власника квартири на її продаж та вказує на нікчемність правочинів купівлі - продажу, які укладені з метою незаконного заволодіння чужим майном.
Зазначив, що 21.07.2017 слідчим винесено постанову про визнання квартири АДРЕСА_1 речовим доказом.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2015 накладено арешт на вказану квартиру. Арешт на майно накладено враховуючи те, що зазначене майно є предметом вчиненого злочину, а також у зв`язку з необхідністю виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, оскільки його відчуження в подальшому унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Вказав, що 20.06.2018 ОСОБА_3 вже зверталася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2015 на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2018 в задоволенні клопотання ОСОБА_3 було відмовлено.
На даний час у провадженні здійснюється дослідження всіх обставин заволодіння шахрайським шляхом вказаним вище майном, в тому числі встановлюються особи, які діяла від імені померлої ОСОБА_15 за підробленими документами.
Крім того, у провадженні встановлений та підтверджений доказами факт нікчемності правочину щодо відчуження на користь покупців майна, яке арештоване.
Так, відповідно до положень ч.1 ст.228 ЦК України, правочин, спрямований на незаконне заволодіння майном є таким, що порушує публічний порядок. Згідно з ч.2 ст.228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Відповідно до положень ч.2 ст.215 ЦК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», визнання судом нікчемного правочину недійсним не вимагається, оскільки його недійсність встановлена самим законом, тобто нормами ЦК України.
Таким чином, заявник - ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем арештованого майна, оскільки набуття нею права власності на нього здійснено за нікчемним правочином, обставини укладення якого у тому числі є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Отже, на даний час не відпала потреба у застосуванні арешту на вищезазначене майно і скасування накладеного на нього арешту буде суперечити вимогам ст.174 КПК України.
Крім того, на теперішній час потерпілим ОСОБА_11 у судовому порядку ініційовано питання щодо необхідності визнання всіх договорів купівлі-продажу зазначених вище квартир, які належали його матері нікчемними для можливості подальшого набуття на них права власності як спадкоємцю.
Слідчий суддя, вислухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2015 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , набута в результаті вчинення кримінального правопорушення, а саме шахрайським шляхом. Тому, виникла необхідність накладення арешту, шляхом заборони відчуження.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Стороною обвинувачення доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного нерухомого майна.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки можливе відчуження вказаного вище нерухомого майна..
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Так, як зазначає слідчий в поданих до суду запереченнях, на даний час у провадженні здійснюється дослідження всіх обставин заволодіння шахрайським шляхом вказаним вище майном, в тому числі встановлюються особи, які діяла від імені померлої ОСОБА_15 за підробленими документами.
Отже, обставини, встановлені ухвалою слідчого судді від 30.10.2015р. при розгляді клопотання про арешт майна, не змінилися, а саме те, що арештоване майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, а саме шахрайським шляхом, а також у зв`язку з необхідністю виключити можливість протиправно відчуження вказаним об`єктом нерухомості.
Тому слідчий суддя не приймає до уваги посилання заявниці на те, що вона є добросовісним набувачем нерухомого майна, а також посилання на ухвалу суду по цивільній справі, на підставі якої закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_11 про визнання недійсним правочину.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Щодо посилань заявниці щодо розумності строків досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя зазначає, що Конституційний Суд України в рішенні у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого від 30.01.2003 вказав, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Обов`язковість урахування цілого ряду конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення Європейським судом переліку взаємопов`язаних критеріїв. Згідно з практикою Європейського суду розумність тривалості провадження повинна визначатись з урахуванням відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії, як, зокрема, складність справи, поведінка заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції» та «Філіс проти Греції»).
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1