У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у письмовому провадженні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000044

за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Донецької області ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2018 року про повернення обвинувального акта відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

-обвинуваченого за ч.2 ст. 205 та ч. 3 ст. 212 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

-обвинуваченого за ч.2 ст. 205 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повернуто прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор відділу прокуратури Донецької області ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу в частині повернення обвинувального акту прокурору та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Зазначає, що суд першої інстанції вказавши про невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки зміст висунутого обвинувачення не дає можливості визначитися з підсудністю кримінального правопорушення Ленінському районному суду м. Миколаєва, вийшов за межі наданих повноважень, взявши на себе повноваження суду апеляційної інстанції.

Вважає, що твердження суду першої інстанції, що обставини викладені в обвинувальному акті, вказують на очевидну не пов`язаність обвинувачень, пред`явлених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що викликає сумніви у можливості розгляду обвинувачень відносно цих осіб у одному провадженні, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Посилаючись на ч.1 ст. 334 КПК України, зазначає, що кримінальні провадження можуть виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають згідно з правилами, передбаченими ст. 217 КПК України.

Вказує, що під час підготовчого судового засідання суд вдався до аналізу фактичних обставин та юридичної кваліфікації інкримінованого злочину, які підлягають доказуванню під час судового розгляду, чим вийшов за межі своїх повноважень, що є неприпустимим.

Також зазначає, що суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205 КК України, або поліпшити якість обвинувального акта, тим самим проявляючи упередженість, яка виражається у наданні вказівок прокурору як краще викласти обвинувачення.

На думку прокурора, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в ньому викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Рішення про повернення обвинувального акта прокурору вмотивоване тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у обвинувальному акті в частині обвинувачення ОСОБА_6 , зазначено що він, мешкаючи в м. Миколаєві, вчинив дії пов`язані з реєстрацією суб`єктів підприємницької діяльності у Центральному та Заводському районах м. Миколаєва (вул. Адміральська, 20 та АДРЕСА_4 ), та лише відкрив рахунки цих суб`єктів по АДРЕСА_5 , що не дає можливості визначитися з підсудністю кримінального провадження відносно ОСОБА_6 Ленінському районному суду м. Миколаєва, зважаючи також, що в обвинувальному акті відсутні відомості, які однозначно дають підстави для розгляду кримінального провадження в цій частині, вказаним судом.

Також, суд першої інстанції зазначив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, вказують на очевидну не пов`язаність обвинувачень, пред`явлених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що викликає обґрунтовані сумніви у можливості розгляду обвинувачень відносно цих осіб у одному провадженні та необхідністю встановлення у одному кримінальному провадженні обставин кримінального правопорушення, щодо двох непов`язаних між собою обвинувачень.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону є правильними.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як передбачено п.1 ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому відсутні відомості, які однозначно дають підстави для розгляду кримінального провадження Ленінським районним судом м. Миколаєва.

Хоча обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, але суд першої інстанції вірно зазначив, що при формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є очевидною не пов`язаність обвинувачень, висунутих останнім. Кожне з обвинувачень сформульовано таким чином, що не зрозуміло, чому воно висунуто в межах одного кримінального провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, в даному випадку, повернення обвинувального акта прокурору через його невідповідність вимогам закону є правильним, оскільки при його складанні допущені такі недоліки, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Тому, апеляційний суд вважає прийняте судом рішення про повернення прокурору обвинувального акта в порядку, передбаченому ст. 314 КПК України, таким, що відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 415 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Донецької області ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2018 року, якою обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.205 ч.2, 212 ч.3 КК України, та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.205 ч.2 КК України, повернуто прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3