пр. № 1-кс/317/338/2019
Справа № 317/1906/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчій суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000189 про відмову у задоволенні клопотання, -

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2019 року адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась до суду зі скаргою на постанову слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 28.01.2019 року про відмов у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту.

Скаргу обґрунтовано тим, що в наявному в матеріалах справи протоколі огляду місця події від 04.02.2016 зазначена загальна видимість 100 метрів, з протоколу слідчого експерименту слідує, що максимальна конкретна видимість складає лише 27,1 м. Проте, така різниця між загальною та конкретною видимістю не може бути (при використанні ближнього світла фар), оскільки за приблизними розрахунками різниця між такими показниками не перевищує 50%.

Крім того, з протоколу огляду не відомо за яких умов він проводився, в тому числі погодних, стану дорожнього покриття, тощо.

Тільки при проведенні повторного слідчого експерименту відповідно до методичних рекомендацій забезпечується отримання достовірних вихідних даних для проведення відповідної експертизи. Зважаючи на те, що слідчий експеримент є необхідним для проведення низки експертиз, потрібно підкреслити, що визначення його конкретної мети та умов проведення повинно бути узгоджено з відповідними експертами, чого в даному випадку не було зроблено. А тому, проведення повторного слідчого експерименту є необхідним для проведення повного та всебічного досудового розслідування.

Виходячи в викладеного скаржник вважає, що викладені у постанові слідчого від 28.01.2019 року про відмову у задоволенні клопотання твердження про те, що для проведення слідчого експерименту не потрібні спеціальні знання та залучення спеціаліста є недоцільним, не заслуговують на увагу та є безпідставним.

Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.110 КПК України, оскільки не містить мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування.

В судове засідання слідчий не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі та зазначила про те, що під час проведення первісного слідчого експерименту слідчим не були враховані всі умови та обставини ДТП, які можуть вплинути на визначення відстані конкретної видимості потерпілого ОСОБА_4 в момент ДТП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню у зв`язку уз наступним.

03 лютого 2016 року, приблизно о 23 год. 30 хв., водій Верхуг Герріт Ен Віллєм (громадянин Канади), керуючи технічно справним автомобілем «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги по вул. Центральній в с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області в районі будинку № 94 по вказаній вулиці скоїв наїзд на громадянина ОСОБА_4 , який лежав на проїжджій частині. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вказані відомості 04.02.2016 р. було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 з кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України.

08.12.2016 р. у вказаному кримінальному провадження слідчим ОСОБА_6 було проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_4 в умовах максимально наближених до тих, які були на момент ДТП в ході якого встановлено, що при ввімкненому па автомобілі ближньому світлі фар, у випадку, якщо пішохід ОСОБА_4 на момент ДТП знаходився у вертикальному положенні (стояв, йшов) його видимість для водія Верхуг Герріт Ен Віллєм наступає на відстані 27,1 м., незалежно від розташування пішохода ОСОБА_4 і автомобіля відносно ширини дороги; у випадку, якщо пішохід ОСОБА_4 на момент ДТП знаходився в положенні сидячи, його видимість для водія наступає на відстані 23,5 м, незалежно від розташування пішохода ОСОБА_4 і автомобіля відносно ширини дороги; якщо пішохід ОСОБА_4 на момент ДТП знаходився в положенні лежачи, його видимість для водія наступає на відстані 20,2 м, незалежно від розташування пішохода ОСОБА_4 і автомобіля відносно ширини дороги. Видимість елементів проїзної частини для водія Верхуг Герріт Ен Віллєм складає 27,1 м.

На підставі відомостей, отриманих в ході проведення вказаного слідчого експерименту, по вказаному кримінальному провадженню проводились інженерно-транспортна та комплексна комісійна інженерно-транспортна та медична експертизи.

25.01.2019 р. адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 звернлась до слідчого із клопотанням про проведення повторного слідчого експерименту з метою визначення конкретної видимості для водія, із залученням спеціаліста з автотехнічних досліджень ОСОБА_7 , за участі потерпілого ОСОБА_4 , та водія Верхуга Герріта Ен Віллема, та їх представників.

Розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 слідчий ОСОБА_5 28.01.2019 р. виніс постанову якою у задоволенні клопотання відмовив в повному обсязі. Відмову у задоволенні клопотання мотивував тим, що видимість пішохода ОСОБА_4 незалежно від його розташування та розташування автомобіля на проїжджій частині відносно елементів дороги є встановленою, яка до моменту проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди» за № 9-3 від 02.02.2017 та комплексної комісійної судової медичної експертизи та інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП за № 44/к-9-152 сторонами кримінального провадження не оскаржена.
Дослідивши протокол проведення слідчого експерименту від 08.12.2016 р. було встановлено, що в ньому приймав участь потерпілий ОСОБА_4 , при цьому водій Верхуга Герріт Ен Віллем від участі у проведенні слідчого експерименту та в повторному огляді місця ДТП відмовився, оскільки погодні умови на момент проведення слідчого експерименту не відповідали тим, які були під час ДТП, а крім того він відмовився надати для проведення слідчого експерименту свій транспортний засіб «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки змінив на ньому освітлювальні прилади, що може спотворити результати проведення слідчого експерименту. Також встановлено, що під час проведення слідчого експерименту слідчим ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту використовувався автомобіль іноземного виробництва, без конкретизації марки, моделі та року випуску.

З огляду на вищевикладене не можливо перевірити наскільки автомобіль, який приймав участь у слідчому експерименті відповідає автомобілю під керуванням Верхуга Герріт Ен Віллем в момент ДТП, у зв`язку з чим існує імовірність невідповідності результатів, отриманих в ході проведено слідчого експерименту 08.12.2016 р. реальним обставинам ДТП, та їх суттєвого розходження, у зв`язку з чим приходжу до висновку про те, що клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 в частині проведення повторного слідчого експерименту підлягає задоволенню, а постанова слідчого підлягає скасуванню.

При цьому слід зазначити, що адвокат ОСОБА_3 в своїй скарзі та в судовому засіданні не довела необхідність проведення повторного слідчого експерименту із залученням спеціаліста з автотехнічних досліджень ОСОБА_7 , оскільки як вже зазначив слідчий у своїй постанові від 28.01.2019 р. в даному випадку проведення слідчого експерименту не потребує застосування спеціальних знань, у зв`язку з чим, залучення спеціаліста при його проведенні не є доцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 28.01.2019 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення повторного слідчого експерименту задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 28.01.2019 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення повторного слідчого експерименту.

Зобов`язати слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000189 провести повторний слідчий експеримент з метою визначення конкретної видимості потерпілого під час скоєння ДТП за участю потерпілого ОСОБА_4 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1