Номер провадження: 11-кп/813/706/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_9 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким виправними роботами

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянину України, з середньою освітою, офіційно не одруженому, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси 22 вересня 2015 року за ч.2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким виправними роботами засудженому ОСОБА_9 .

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що засуджений своєю поведінкою не довів те, що він став на шлях виправлення, зокрема, за час відбування покарання ОСОБА_9 характеризується посередньо: не працевлаштований, має одне заохочення, до дисциплінарної відповідальності притягувався 8 (вісім) разів, зокрема: тричі за порушення форми одягу та п`ять разів за порушення розпорядку дня установи.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити клопотання та на підставі положень ст.82 КК України замінити засудженому ОСОБА_9 покарання більш м`яким виправними роботами.

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтував тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Захисник зазначив, що судом першої інстанції не враховано всі дані, які свідчать про позитивну динаміку вправлення ОСОБА_9 , а саме те що за весь строк відбування покарання засуджений ОСОБА_9 характеризується позитивно, у вчиненому злочині щиро розкаявся, довів своє виправлення примірною поведінкою та ставленням до праці, має заохочення, відбув значну частину покарання, має цивільну дружину, є громадянином України та має постійне місце мешкання та реєстрації.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора та представника колонії, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням засудженого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно до положень ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливо застосувати за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення або обмеження волі, доведення засудженим становлення на шлях виправлення, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» при розгляді питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодільних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання та працевлаштування.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_9 довів своє виправлення, оскільки останній, хоча і відбув більш ніж дві треті покарання, призначеного йому вироком Приморського районного суду м.Одеси від 22 вересня 2015 року, однак за період відбування покарання має дев`ять стягнень.

З довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_9 , яка під час апеляційного розгляду була надана представником установи з виконання покарань вбачається, що час відбування покарання на засудженого ОСОБА_9 дев`ять разів були накладені дисциплінарні стягнення, останнє стягнення у виді суворої догани накладене 05 лютого 2019 року є діючим на даний момент. В свою чергу наказ №190/ОС/СК від 25.10.2018 року про заохочення ОСОБА_9 був скасований Наказом начальника ДУ «Південна виправна колонія (№51)» №73/Агп від 26.02.2019 року, у зв`язку з чим на теперішній час ОСОБА_9 не має заохочень.

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що засуджений ОСОБА_9 не довів своє виправлення.

Зважаючи на вищевикладене, судом першої інстанції вірно зроблений висновок про те, що на даний час призначене ОСОБА_9 покарання не повною мірою досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким виправними роботами засудженому ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3