Справа № 464/5825/17
пр.№ 1-кп/464/11/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2019 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

пр-ка потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальне провадження (внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002089 від 23.06.2017 року) про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, з середньою освітою, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , судимості немає, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_8 20 червня 2017 близько 19.15 год., перебуваючи неподалік будинку №19, що по вул.Морозній у м.Львові, на грунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_4 , умисно наніс останньому лівою рукою один удар в область обличчя з правої сторони, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 ледь не впав на землю, після чого ОСОБА_8 умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар правою ногою в область обличчя з лівої сторони, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження, а саме перелом кута нижньої щелепи зліва, перелом виличної кістки та дуги зліва, які відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження та струс головного мозку, який відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав та дав показання про те, що 20.06.2017 приблизно о 19.15 год. знаходився за місцем свого проживання поблизу будинку №42 по вул. Колісній що у м. Львові. Побачивши, що двоє невідомих йому осіб поблизу його подвір`я розпивають спиртні напої, підійшов до них та зробив їм зауваження. На що вони почали виражатися в його сторону нецензурною лайкою та погрожували фізичною розправою. Намагаючись їх вигнати він ногою перевернув їх пляшку, після чого вони пішли до сміттєвих баків, де продовжили розпивали спиртні напої. Він позбирав сміття, яке вони залишили там де сиділи та пішов викидати у смітник. Коли він викинув сміття, потерпілий підійшов до нього та схопив його за одяг, він намагаючись від нього вирватись, вдарив його по руках, після чого відштовхнув потерпілого від чого останній впав. Оскільки на місці події із потерпілим було ще декілька осіб, які були нетверезі та агресивні він, намагаючись уникнути із ними конфлікту, пішов додому. Умисно ударів потерпілому не наносив та тілесних ушкоджень йому не завдавав, потерпілий міг отримати такі ушкодження і після цієї події. Крім того, просить врахувати, що сама подія була спровокована поведінкою потерпілого. У зв`язку із відсутністю вини просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення його винуватість стверджується дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який суду показав, що 20.06.2017 близько 19.15 год. вийшов з своєї квартири за адресою АДРЕСА_2 в магазин. Поблизу магазину він зустрів свого товариша ОСОБА_9 , з яким вони купили 2 пляшки пива. Після чого разом із ОСОБА_10 , вийшовши із магазину та пішли під дерево поблизу будинку №19 по вул.Морозній що у м. Львові, щоб сховатися від сонця. Під час того як вони розпивали пиво, до них підійшов обвинувачений та почав нецензурно виражатися в їхню сторону, а також ногою штовхнув пляшку з пивом перевернувши її. Щоб не загострювати конфлікту вони відійшли в сторону та продовжували розмову неподалік сміттєвих баків. Однак, до них знову підійшов обвинувачений і почав кричати та нецензурно виражатись. На його запитання, що він від них хоче, обвинувачений наніс йому удар лівою рукою в область обличчя, а саме в праву сторону обличчя, після чого він намагався встати, однак не зміг, оскільки обвинувачений наніс йому удар правою ногою в область обличчя з лівої сторони від чого він впав, після чого обвинувачений пішов з місця. Повернувшись додому він зрозумів, що йому потрібна медична допомога тому поїхав до лікарні. Цивільний позов підтримав, просить задоволити.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що 20.06.2017 приблизно 19.15 год. вийшов з своєї квартири, де він зустрів свого товариша ОСОБА_12 та купивши з ним 2 пляшки пива пішли під дерево поблизу будинку №19 по вул. Морозній, що у м. Львові, де розпивали пиво. Раптом до них підійшов обвинувачений та почав нецензурно виражатися в їхню сторону і виганяти їх, перевернув пляшку з пивом. Тоді вони відійшли в сторону та пересіли в інше місце, неподалік смітників. Але до них знову підійшов обвинувачений і почав кричати. На запитання потерпілого обвинувачений спочатку наніс йому один удар рукою в обличчя, після чого наніс йому другий удар ногою в обличчя з лівої сторони та покинув місце події.

Даними заяви про вчинення кримінального правопорушення потерпілого ОСОБА_4 від 22.06.2017, якою потерпілий повідомив про нанесення йому тілесних ушкоджень 20.06.2017р. близько 19.15 год.

Даними довідки №285 від 21.06.2017 виданої КЗ ЛОР Львівським обласним госпіталем ветеранів війни та репресованих імені Ю. Липи про лікування потерпілого з 20.06.2017р. з приводу перелому нижньої щелепи, виличної дуги, струсу головного мозку.

Даними протоколу слідчого експерименту від 17.05.2018 за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого потерпілий розповів та показав обставини події, зокрема, мехінізм та послідовність нанесення йому ударів обвинуваченим.

Даними висновку експерта №1094 від 31.07.2017, зробленого в результаті проведеної судово-медичної експертизи, з якого вбачається, у потерпілого виявлено перелом кута нижньої щелепи зліва, перелом виличної кістки та дуги зліва, які відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я, струс головного мозку, який відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, рану в ділянці правого ліктьового суглобу, синець в ділянці лівого ока, садно на обличчі зліва, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 20.06.2017р. та не були небезпечними для життя в момент спричинення.

Даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №863 від 21.09.2018, відповідно до якого, враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень на різних анатомічних ділянках і поверхнях тіла потерпілого не слід вважати можливим їх виникнення внаслідок одноразового падіння на площину з висоти власного зросту. Найбільш імовірним є механізм отримання тілесних ушкоджень, який продемонстровано потерпілим ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту за його участю та у присутності експерта, а саме отримання удару лівою рукою в праву сторону обличчя та ногою у ліву половину обличчя. Механізм утворення ушкоджень продемонстрованих обвинуваченим та свідком ОСОБА_13 , а саме відштовхування потерпілого та падіння останнього на тротуарне покриття із бордюром є малоймовірним.

Незважаючи на те, що вказаний висновок не є категоричним, суд приймає його до уваги з огляду на те, що такий узгоджується із іншими доказами по справі (показаннями потерпілого, показаннями свідка ОСОБА_14 , даними слідчого експерименту) та в сукупності із такими доказами підтверджує обставини правопорушення.

Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що такі є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність є достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_13 в частині не нанесення обвинуваченим ударів потерпілому, оскільки такі показання є суперечливими, спростовуються, зокрема показанням свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_4 , а також даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №863 від 21.09.2018, згідно якого такий розвиток подій щодо мехінізму отримання ушкоджень про який зазначено обвинуваченим та свідком є малоймовірним. Крім того, їх показання не підтверджені жодними іншими доказами.

Також суд не приймає показання свідка ОСОБА_15 , оскільки згідно даних слідчого експерименту така не була очевидцем нанесення ударів потерпілому.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.122КК України є вірною, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто, умисне ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме злочину середньої тяжкості, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, дані досудової доповіді та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді обмеження волі.

Одночасно те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, дані досудової доповіді, суд вважає що його виправлення можливе без реального відбуття покарання, а відтак, є можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілого підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що в результаті вчинення обвинуваченим злочину потерпілий проходив курс стаціонарного лікування, на придбання медикаментів ним понесені витрати в сумі 1258 грн. 05 коп., що стверджується відповідними чеками. З огляду на те, що така матеріальна шкода спричинена внаслідок вчинення злочину обвинуваченим така підлягає стягненню в користь потерпілого із обвинуваченого. Крім того, внаслідок дій обвинуваченого потерпілий зазнав і моральної шкоди, яка виразилась у душевних переживаннях через спричинений фізичний біль та неправомірну поведінку щодо нього, був змушений тривалий час лікуватись, в зв`язку з чим порушився його звичний життєвий уклад. Відтак, враховуючи зазначені обставини, тривалість вимушених змін та зусилля докладені до відновлення звичного життєвого становища, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого в користь потерпілого слід стягнути грошове відшкодування за спричинену моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_4 1258 грн. 05 коп. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди. В решті позову - відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний сул м.Львова протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча