УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про накладення арешту по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002946 від 18.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.11.2018 до ЧЧ Портофранківського ВП, надійшов рапорт співробітника Портофранківського ВП, про те, що близько о 21.00 годині по вул. Тираспольській, 16, в м. Одесі, був зупинений ОСОБА_3 , який вів себе підозріло. Під час перевірки у останнього було виявлено 9 пакетиків з порошкоподібною речовиною.

Згідно ст. 170 ч. 1 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів, та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ст. 170 ч. 2 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ст. 170 ч. 3 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, тобто критеріям речових доказів.

За ст. 170 ч. 5 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Вилучені речі, предмети мають значення для дослідження обставин використання при вчинені кримінального правопорушення, що є предметом досудового розслідування за ч. 1 ст. 309 КК України, а також можуть свідчити про вчинення інших правопорушень.

Отже, згідно ст. 98 ч. 1 КПК України, вилучені предмети можуть бути визнані в якості речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим потребують додаткового поглибленого дослідження, в тому числі при проведенні судових експертиз.

Обставини кримінального провадження містять достатні підстави вважати, що без вилучення і арешту у встановленому законом порядку перелічених речей, предметів, вони можуть бути приховані для унеможливлення їх використання в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

У зв`язку з тим, що розголошення відомостей про обставини кримінального провадження може призвести до розголошення відомостей досудового розслідування та негативних наслідків, прошу розглянути клопотання у судовому засіданні без виклику власників вищевказаних речей, предметів та документів та їх представників.

Вилучені речі, предмети та документи, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: 9 пакетиків з порошкоподібною речовиною.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

27.11.2018