ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/894/19 Справа № 182/9120/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003230 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винуватим в таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненого за наступних обставин.
11 жовтня 2018 рокуо 20 год. 00 хв. знаходився на території КП «Нікопольська міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради, розташованої по вул. 50 років НЗФ 2А в м. Нікополі, Дніпропетровської області, де підійшов до приміщення адміністративного корпусу, після чого через отвір у землі проник до підвального приміщення та в подальшому проник до кабінету відділу кадрів, звідки таємно умисно, із корисливих мотивів, скоїв крадіжку монітору, комп`ютерної миші та колонок, загальною вартістю 1 100 грн., заподіявши КП «Нікопольська міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради, матеріальну шкоду на вказану суму.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області ставить питання про зміну вироку суду в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що згідно вироку суду обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, виявив щире каяття та відшкодував завдану шкоду, що судом відповідно до ст. 66 КК України віднесено до обставин, що пом`якшують покарання. Водночас, суд в порушення вимог ст. 69-1 КК України призначив ОСОБА_7 покарання в розмірі більше ніж дві третини максимальної межі, передбаченої санкцією статті. На підставі чого просить зменшити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області і з підстав, викладених в скарзі просив її задовольнити, а вирок суду змінити.
Представник потерпілого не з`явився, про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про здійснення апеляційного провадження без його участі.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є достатньо обґрунтованими, законними і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
За змістом пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. .
Вказані положення закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції не виконав в повній мірі.
Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до санкції частини третьої статті 185 найбільш суворе покарання за даним законом передбачено у виді позбавлення волі, строком до шести років.
При призначенні покарання, суд першої інстанції встановив обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, які передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, не звернув уваги на положення ст. 69-1 КК України і призначив покарання в більшому розмірі ніж дві третини від максимального строку найбільш суворого виду покарання за даним законом, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни вироку відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України.
Враховуючи, що ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, а також положення ст. 69-1 КК України, апеляційний суд доходить висновку, що покарання останньому може бути призначено у розмірі не більше 4 років позбавлення волі.
Рішення суду про застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є законним, обґрунтованим та в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4