Справа № 496/4725/18
Провадження № 1-кп/496/76/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, не одруженого, який має загально середню освіту, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом стрільця-номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у злочині, скоєному при наступних обставинах.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. 04.11.2015 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний для проходження військової служби за контрактом у Збройних Силах України (далі по тексту - ЗСУ). Того ж дня, ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №44 від 04.11.2015 р. матрос ОСОБА_5 , зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти зазначеної військової частини. Відтак, з 04.11.2015 р., тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби. ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому звані «матрос», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, близько 08 год. 00 хв. 25.08.2015 р. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 10 год. 00 хв. 18.09.2018 р., проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його виконанням обов`язків військової служби.

Дії обвинувачуваного ОСОБА_5 досудовим слідством кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем, крім строкової служби.

Враховуючи, що між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування, а саме 08.11.2018 року була укладена угода про визнання винуватості, за якою ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину у вчинені злочину за вказаних в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся. Між сторонами була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, та із застосуванням ст. 53 КК України, призначити покарання у виді штрафу у розмірі 900 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 15300 гривень - суд розглянув справу відповідно до положень ст.ст. 473, 474 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинувачену узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди. Також ОСОБА_5 було роз`яснено, що він зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк, після набрання вироком суду законної сили і повідомити суд та військову прокуратуру Одеського гарнізону шляхом подання документу підтверджуючого сплату штрафу.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні вказав, що угода про визнання винуватості були укладена в його присутності, при укладенні угоди були дотримані вимоги законодавства, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Внаслідок вчинення злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винними, шкода завдана державним інтересам.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація злочину правильна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 341, 370-374, 473 - 475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 за участю захисника, адвоката ОСОБА_4 , укладену 08.11.2018 року - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, та із застосуванням ст. 53 КК України, призначити покарання у виді штрафу у розмірі 900 (дев`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1