Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/28/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького Апеляційного Суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за участі засудженого у режимі відеоконференції з ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)», за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року, якою клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшанське Миколаївської області, росіянина, громадянина України, із середньою технічною освітою, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-07.12.2001 року вироком Ялтинського міського суду АР Крим за ч. 2 ст. 142 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років;
-у даному провадженні 31.05.2013 року вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 355 КК України, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років,

залишено без задоволення.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області постановлено залишити без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення вказано наступне.

Засуджений ОСОБА_7 характеризується негативно, допускав численні порушення порядку відбування покарання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності, останнім часом, з 2015 року, не заохочувався.
Тобто, дослідженням всіх обставин, не знайшли підтвердження ті факти, що засуджений ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 81 КК України, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Під час розгляду його клопотання, судом першої інстанції не достатньо враховано всі обставини, що могли б вплинути на рішення суду, не достатньо досліджена його особова справа.

Його дисциплінарні стягнення погашені. Намагаючись стати на шлях виправлення, він здобув в установі спеціальність слюсара-столяра, брав участь в благоустрої установи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , котрі підтримали апеляційну скаргу засудженого, просили застосувати щодо останнього умовно-дострокове звільнення, думку прокурора, який заперечував задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання ; Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як встановлено матеріалами клопотання, засуджений ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні засуджений вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 31 травня 2013 року за ч. 4 ст. 187 КК України, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

В установах виконання покарань перебуває з 05 листопада 2012 року, під час перебування в Миколаївському слідчому ізоляторі характеризований посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 19 грудня 2013 року відбуває покарання в ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)».

В установі не працевлаштований, виявляє негативне ставлення до праці, характеризується негативно, притягався до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарні стягнення за порушення умов відбування покарання.

Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, зневажливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, використовує їх не за призначенням.

Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, умисно уникає робіт із самообслуговування. Участі в організації виховних заходів не приймає, прагнення до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок не виявляє, знаходиться на профілактичному обліку установи як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних речовин.

До робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконував роботи на відділенні, заохочений правами начальника відділення.

За час відбування покарання, у часовий період з 15 січня 2015 року по 23 січня 2018 року, засуджений ОСОБА_7 допустив 19 порушень порядку відбування покарання, за що на нього накладено стягнення, в тому числі двічі поміщений до ДІЗО.

Як встановлено матеріалами клопотання, 16 травня 2017 року комісією установи виконання покарань розглянуто питання про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, проте відмовлено , як такому, що не став на шлях виправлення.

Комісією установи 23 січня 2018 року розглянуто можливість застосування стосовно засудженого ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України та звернення із поданням про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково, проте відмовлено у застосуванні такої пільги як такому, що не став на шлях виправлення.

При оцінці поведінки засудженого, береться до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й, крім того, - активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення до роботи, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Беручи до уваги зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що у поведінці засудженого ОСОБА_7 відсутня позитивна тенденція, що свідчила б про те, що засуджений стає на шлях виправлення.

Поведінка засудженого не засвідчує повного його виправлення та перевиховання, й протягом усього періоду відбування покарання як процес виправлення та перевиховання, не є взірцевою, що вказує на те, що засуджений на даний час ще не довів свого виправлення.

Зазначені вище обставини правильно оцінені судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого.

Відтак, колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваної засудженим ухвали суду першої інстанції та вважає цю ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4