ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/595/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
провівши в приміщенні суду судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сабіркент Марнєулієвського р-ну Республіка Грузія, громадянина Грузії, який має посвідку на постійне проживання в Україні видану 28.05.2013, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не судимий,
який обвинувачуються за ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,
потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представник потерпілих ОСОБА_10 ,
перекладач ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_12 , 01.02.2018 року, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем Mercedes Benz Sprinter, н.з. НОМЕР_1 , рухався по трамвайних коліях вул. Бориспільської, які розташовані по середині проїзної частини та відокремлені від неї конструктивно та дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), зі сторони вул. Зрошувальної в напрямку вул. Привокзальної та наближався до буд. № 3 по вул. Бориспільській, що у м. Києві, зі швидкістю приблизно 90-100 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 50 км/год.

В цей час попереду, поблизу буд. № 3 по вул. Бориспільській у м. Києві, проїзну частину зазначеної вулиці, порушуючи вимоги п.п. 4.7 та 4.14 підпункти «а» і «г» Правил дорожнього руху України перетинали пішоходи ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , які рухаючись справа наліво по ходу руху автомобіля Mercedes Benz Sprinter, н.з. НОМЕР_1 вийшли на трамвайні колії.

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 11.9, 12.4 та п. 1.1 додатку № 2 Правил дорожнього руху України:

п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

п. 2.9: водієві забороняється:

підпункт «а»: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 11.9: забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу;

п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

п. 1.1 (вузька суцільна лінія) додатку № 2: - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_14 виявились в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем Mercedes Benz Sprinter, н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вищевказаній проїзній частині з перевищенням максимально допустимої швидкості руху, під час руху виїхав на трамвайні колії виїжджати на які заборонено, які розташовані по середині проїзної частини вул. Бориспільської та відокремлені від неї конструктивно і вузькою суцільною лінією дорожньої розмітки, яка позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, внаслідок чого на трамвайних коліях поблизу будинку № 3 по вул. Бориспільській у м. Києві скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , після чого з місця дорожньо-транспортної пригоди зник.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота, поперекового відділу хребта та тазу: переломи поперечного відростку 5-го поперекового хребця зліва; тіла правої здухвинної кістки, перелом переднього краю лівої вертлюгової западини, з розповсюдженням на гілку лонної кістки без вираженого зміщення кісткових уламків; крайові переломи бокових мас крижі на рівні 1 крижового хребця білатерального (без зміщення кісткових уламків); відкрита черепно-мозкова травма: садна м`яких тканин голови; забійні рани м`яких тканин голови (у тому числі, у ділянці потилиці рвана рана розмірами 4*3(см)); крововиливи у м`які тканини голови у правій лобній і лівій скроневій ділянках; вогнища геморагічних забоїв в лівій скроневій і тім`яній частках; переломи основи черепа зліва, стінок лівої верхнє-щелепної пазухи, яка супроводжувалась розвитком коми та неефективністю функції дихання, які у своїй сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 11.9, 12.4 та п. 1.1 додатку № 2 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Крім того ОСОБА_12 , 01.02.2018, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем Mercedes Benz Sprinter, н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 90-100 км/год по трамвайних коліях вул. Бориспільської зі сторони вул. Зрошувальної в напрямку вул. Привокзальної, що у м. Києві поблизу буд. № 3, який знаходиться по вул. Бориспільській скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , причинивши останній тілесні ушкодження.

Після вимог пункту скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 допустив порушення 2.10 підпункти «а», «б», «г», «д» та «е» Правил дорожнього руху України:

п. 2.10: у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

підпункт «а»: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

підпункт «б»: увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

підпункт «г»: вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

підпункт «д»: повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції;

підпункт «е»: вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_14 виявились в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, що керує джерелом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем Mercedes Benz Sprinter, н.з. НОМЕР_1 , усвідомлюючи, що він скоїв наїзд на пішохода, спричинивши їй тілесні ушкодження і в результаті чого вона опинився на трамвайних коліях та в небезпечному для життя стані і без сторонньої допомоги не могла вийти з нього, зобов`язаний був і мав можливість надати допомогу потерпілій ОСОБА_8 , незважаючи на це він у порушення вимог пункту 2.10 підпункти «а», «б», «г», «д» та «е» Правил дорожнього руху України, маючи можливість надати необхідну допомогу потерпілій не вжив заходів по наданню першої медичної допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив потерпілу ОСОБА_8 на трамвайних коліях, яка перебувала у небезпечному для життя стані в наслідок спричинених їй в результаті дорожньо-транспортній пригоди тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_12 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а також ОСОБА_12 своїми діями, які виразились в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження в результаті безпорадного стану, як такий, що сам поставив потерпілу ОСОБА_8 в небезпечний для життя стан та залишив без допомоги, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав покази, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину. Цивільні позови потерпілих визнав частково. Пояснив, що він 01.02.2018 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався на автомобілі Mercedes Benz Sprinter вулицею Бориспільською в м. Києві. Підтвердив, що збив потерпілу та залишив її у небезпечному для життя стані. Потерпілій частково відшкодував шкоду на суму 88 000 гривень. Планує відшкодовувати завдану шкоду і надалі, але в межах своїх можливостей. Зазначив, що він може відшкодувати шкоду на суму близько 200 000 гривень. При цьому просив не позбавляти його волі, щоб у нього була реальна можливість відшкодовувати шкоду потерпілим та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено учасникам кримінального провадження, що вони будуть позбавленні оскаржити обставини, які ними не оспорюються в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_9 , яка є і позивачем у справі щодо цивільного позову суду пояснила, що вона є матір`ю потерпілої ОСОБА_8 01.02.2018 року їй зателефонували та повідомили, що її доньку збив автомобіль та вона перебуває у тяжкому стані у лікарні. В подальшому вона постійно була з донькою та організовувала її лікування та реабілітацію. В зв`язку з цим вона зазнала душевних, моральних страждань. Її донька тривалий час перебувала у комі і в зв`язку з даною ДТП, не може самостійно ходити, потребує постійного догляду, їй дали 1 групу інвалідності. Також пояснила, що ОСОБА_6 добровільно частково відшкодував витрати, пов`язані з лікуванням, а саме на суму 88 000 гривень. Підтримала у повному обсязі свій позов та просила стягнути суму моральної шкоди з ОСОБА_14 у розмірі 300 000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка також є позивачем у даному кримінальному провадженні повністю підтримала свої позовні вимоги, та просила задовольнити позов на заявлені суми.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_15 просив задовольнити позови потерпілих. Зазначив про те, що після даної ДТП потерпіла ОСОБА_8 потребує постійного догляду, який здійснює її мати ОСОБА_9 . З моменту ДТП до теперішнього часу потерпіла перебуває на реабілітації. Крім того, в зв`язку з тим, що у потерпілої був забій головного мозку, у неї бувають емоційні зриви, не контролює свою поведінку, матір тепер постійно біля неї, оскільки потерпіла потребує догляду. Від протиправних дії обвинуваченого потерпіла залишиться інвалідом на все життя. Просив задовольнити цивільні позови у повному обсязі та призначити ОСОБА_16 покарання, пов`язане з позбавленням волі та позбавити його права керувати транспортним засобом.

Представник відповідача ПрАТ СК «Галицька» ОСОБА_17 надав суд відзив на цивільний позов в якому зазначив, що вважає, що потерпілій ОСОБА_8 підлягає виплаті страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності внаслідок ДТП в розмірі 134028 гривень та розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 6 701 гривня 40 копійок. Таким чином вони визнають позовні вимоги на суму 140 729 гривень 40 копійок.

На обґрунтування своїх доводів зазначив, що 31 травня 2018 року ОСОБА_8 звернулася до страхової компанії про страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності внаслідок ДТП, а саме в зв`язку з встановленням їй І групи інвалідності.

Відповідно до п. 26.1 ст. 26 Закону № 1961-ІV мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП становить в разі встановлення І групи інвалідності 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому на дату настання страхового випадку.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році встановлено мінімальну заробітну плату 3 723 гривні.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до ст. 26-1 зазначеного вище закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_16 покарання, суд враховує характер, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином та злочином невеликої тяжкості; обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, частково відшкодував завдані збитки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Суд також враховує його відношення до вчиненого, поведінку після вчинення злочину, думку представника потерпілого та потерпілих, які просили позбавити ОСОБА_14 волі та права керування транспортними засобами.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_16 суд визнає щире каяття, добровільне часткове відшкодування збитку.
Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_16 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає правильним призначити ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі в межах визначених санкціями ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України для даного виду покарання, з позбавленням права керувати транспортними засобами із застосуванням положень ст. 70 КК України. Саме таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Розглядаючи цивільні позови потерпілих, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Для відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальними законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 № 1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний закон (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, та/або майну потерпілих у наслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Також, за змістом вказаного вище закону (ст.9, 22-31, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі і шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_14 застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Галицька».

31 травня 2018 року до вказаної страхової компанії через свого представника звернулася потерпіла ОСОБА_8 з вимогою здійснити їй страхову виплату в розмірі 200 000 гривень, як особі, здоров`ю якої заподіяно шкоду в результаті наїзду на неї автомобілем «Mercedes Benz Sprinter», н.з. НОМЕР_1 водієм якого був ОСОБА_12 .

Не отримавши страхової виплати ОСОБА_8 звернулася з позовом до суду та просила розглянути його в кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_18 долучених до позовної заяви копій товарний чеків та квитанцій вбачається, що сума матеріальної шкоди, внаслідок даної ДТП, яку понесла потерпіла ОСОБА_8 складає 169 654 гривні 55 копійок.

Як вбачається з копії страхового Полісу № АМ/0514671 страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 3-х осіб складає 200 000 гривень.

Як зазначалося судом вище згідно закону №1961-IV страхове відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Розмір оціненої шкоди, яку понесла потерпіла ОСОБА_8 складає 169 654 гривні 55 копійок, вказана сума не перевищує страхову суму. Враховуючи вказані обставини, а також те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_14 застрахована, то матеріальна шкода має бути відшкодована ОСОБА_8 саме страховою компанією.

Крім того, страховик має відшкодувати потерпілій ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі, визначеному ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 р № 1961-IV, а саме 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (169 654, 55 х 5% = 8 482,73).

Вимоги цивільного позову ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди як з ОСОБА_14 , так і з страхової компанії, тобто подвійної суми не ґрунтуються на законі та не можуть бути задоволені.

Також суд зазначає про те, що позивачем доказами підтверджена матеріальна шкода на суму 169 654 гривні 55 копійок, а тому вимоги про стягнення зі страхової компанії 200 000 гривень є безпідставними.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково. При цьому при визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілим ОСОБА_9 і ОСОБА_8 діями обвинуваченого ОСОБА_14 , суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, які зазнали потерпілі, вимушеність змін у повсякденному житті, що перешкоджає активному соціальному функціонуванню потерпілої ОСОБА_8 як особистості, тобто позбавляє можливості реалізації своїх здібностей, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди а також віктимну поведінку потерпілої. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності і справедливості.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд покладає на ОСОБА_19 .

Запобіжний захід ОСОБА_16 до набрання вироком законної сили суд вважає правильним залишити у виді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.129, ч. 3 ст. 349, 373-376 КПК України суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки;

за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначити ОСОБА_20 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_20 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільні позови ОСОБА_21 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 суму моральної шкоди у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 суму моральної шкоди у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_8 страхову виплату у розмірі 178 137 (сто сімдесят вісім тисяч сто тридцять сім) гривень 28 копійок.

Речові докази: автомобіль Mercedes Benz Sprinter, н.з. НОМЕР_1 та спортивну куртку з білою смужкою на комірці залишити у ОСОБА_3 ; уламки скла, пластику, протитуманного габаритного ліхтаря, змиви, мікрона шарування, частинки волокон одягу, які поміщені до спец-пакету № 4411193 та п`ять паперових конвертів білого кольору опечатані паперовими бірками за підписами понятих та слідчого, які передні на зберігання у ЦОП ГУ НП у м. Києві знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз, загальна сума яких складає 5 355 гривень 9 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_20 до набрання вироком законної сили залишити у виді застави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: