У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2018 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі заяву засудженого

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, судимого 23 квітня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 цього Кодексу звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України

про застосування амністії

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про вирішення питання щодо застосування до нього вимог Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року.

У судовому засіданні ОСОБА_4 подану ним заяву про застосування Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року підтримав.

Відповідно до ст.11 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року рішення про застосування або незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Така особа викликається в судове засідання і може давати пояснення. Неявка цієї особи не зупиняє розгляду справи.

Суд, заслухавши думку прокурора, ознайомившись із вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2018 року про засудження ОСОБА_4 , вважає, що у застосуванні закону про амністію до засудженого ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з наступного.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2018 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 цього Кодексу його звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Відповідно до ст.13 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 6 вересня 2017 року, дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Зі змісту вироку суду від 23 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 вчинив злочин 26 жовтня 2017 року, тобто після набрання чинності Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин 26 жовтня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, суд вважає, що підстав для застосування до нього вимог зазначеного Закону немає.

Керуючись ст.85,86 КК України, ст.1,10,11,13 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у застосуванні до ОСОБА_4 вимоги Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, засудженого 23 квітня 2018 року Тернопільським місьрайонним судом Тернопільської області за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Теребовлянський районний суд.

Суддя