Пр. 1-кс/336/616/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши скаргу ОСОБА_3 , поданою в порядку ст.303 КПК України на дії слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області та на бездіяльність прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000013 від 02.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19.03.2019 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на дії слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області на бездіяльність прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1, що полягають у вилученні автомобіля БМВ 525 д.н. НОМЕР_1 та незаконного його утримання на території відділу поліції.

У скарзі заявник зазначає, що в провадженні СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000013 від 02.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України.

Так в рамках вказаного кримінального провадження у ОСОБА_3 01.01.2019 року співробітниками поліції було вилучено автомобіль БМВ 525 д.н. НОМЕР_1 .

Як вказує заявник, арешт слідчим суддею на вилучений автомобіль не накладався, а він і досі незаконно перебуває на території районного відділку поліції.

У скарзі заявник просить зобов`язати уповноважених осіб СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути автомобіль БМВ 525 д.н. НОМЕР_1 , який було вилучено 01.01.2019 року у ОСОБА_3 .

В судове засідання представник заявника адвокат ОСОБА_4 не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд вказаної скарги без його участі та участі ОСОБА_5 , на задоволенні скарги наполягає.

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Прокурор ОСОБА_6 відніс розгляд скарги на розсуд суду, вказавши, що ОСОБА_3 до органів прокуратури з заявою про повернення тимчасово вилученого майна не звертався, що унеможливлює реагування процесуального прокурора на вказані факти.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, чиї дії чи бездіяльність оскаржується не є перешкодою для розгляду скарги.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Слідчий суддя, дослідивши доводи скарги та долучені до неї матеріали, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна .

За змістом ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

На вимогу суду слідчим надано матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000013 від 02.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, 01.01.2019 року на підставі протоколу про огляд місця події, проведеного слідчим СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , було вилучено автомобіль BMW 525А в кузові чорного кольору д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) на вказаний т/з, ключі у кількості 2 шт. Вказані речі були вилучені у гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), володіння майном повинно бути законним.

В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями, визначають зміст і спрямованість держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК України). Суддя, здійснюючи правосуддя, згідно зі ст. 129 Конституції України, зобов`язаний керуватися саме верховенством права.

У ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, відповідно до наведених положень Конвенції, позбавлення майна в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, є не допустимим.

Варто зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and L nnroth v. Sweden) від 23.09.1982 р., заяви №7151/75, №7152/75, встановив, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує «легітимну мету» в суспільних інтересах, а втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

У справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 78, ЄСПЛ звернув увагу на те, що у процесі вирішення питання виправданості такого втручання необхідно підтримувати «справедливу рівновагу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».

Отже, вирішуючи питання додержання права власності, ЄСПЛ виходить з того, чи здійснювалося позбавлення майна згідно з умовами, передбаченими національним законодавством держави, чи переслідувало таке втручання «легітимну мету», чи була забезпечена «справедлива рівновага» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Якщо перша вимога повинна бути чітко визначена в національному законодавстві, то наявність «легітимної мети» та «справедливої рівноваги» визначаються в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин справи.

З огляду на зазначене, після вилучення майна на підставі протоколу про огляд місця події прокурор/слідчий зобов`язані звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт відповідного майна. В іншому випадку зберігання у них такого майна без рішення суду буде неправомірним втручанням у право власності, а відповідне майно підлягатиме поверненню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 02.01.2019 року старший слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , засобами поштового зв`язку, направив до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя клопотання про арешт майна, погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1, за змістом якого просив слідчого суддю накласти арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

Ухвалою слідчого судді від 08.01.2019 року вказане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків. У визначений слідчим суддею строк, а ні відповідний процесуальний прокурор, а ні слідчий СВ Шевченківського ВП недоліки вказані в ухвалі слідчого судді від 08.01.2019 року не усунули, до слідчого судді з вказаним клопотанням повторно не звертались. Арешт на тимчасово вилучене майно: автомобіль BMW 525А д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) на вказаний т/з, ключі у кількості 2 шт. вилучені в ході огляду місця події 01.01.2019 року не накладався.

Крім того, жодної інформації, що ОСОБА_3 у якого було вилучено вищевказане майно, є підозрюваним у даному кримінальному провадженні суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України: слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Отже, в ході розгляду скарги, слідчим суддею встановлено, що клопотання органу досудового розслідування про арешт тимчасово вилученого майна, зазначеного у скарзі, в межах даного кримінального провадження слідчим суддею не задовольнялось. А в строк визначений ч. 3 ст. 172 КПК України прокурор до слідчого судді не звернувся.

Однак, всупереч вимогам ст. 172 КПК України вищевказане тимчасово вилучене майно до цього часу не повернуто особі в якої його вилучено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 98-100, 167-169, 172, 235-236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000013 від 02.01.2019 року за ч. 1 ст. 358 КК України, вилучене в ході огляду місця події майно: автомобіль BMW 525А в кузові чорного кольору д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) на вказаний т/з, ключі у кількості 2 шт., повернути особі в якої це майно було вилучено - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1