Ухвала
Іменем України

20 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 607/19712/14-к
провадження № 51- 3361 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 листопада 2017 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2015 року:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя м. Тернополя, в силу ст. 89 КК України такого, що судимостей не має,
засуджено:
- за ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року) на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю;
- за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.
Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат у справі.
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15 листопада 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за: незаконне виготовлення, придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів вчинений повторно, організованою групою; незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно.
Так, діючи в складі організованого в серпні 2011 року ОСОБА_7 , відносної якої ухвалено обвинувальний вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2014 року, стійкого об`єднання, в яке також входив ОСОБА_8 , кримінальна справа відносно якого закрита на підставі п. 8 ч. 2 ст. 6 КПК України 1960 року, ОСОБА_6 , виконуючи роль співвиконавця та, згідно з розподіленими функціями на якого було покладено виготовлення опію ацетильованого і опію екстракційного, закупівлю сировини для цього, пошук осіб для незаконного збуту та збут їм особливо небезпечного наркотичного засобу, із використанням при цьому автомобіля марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 та коштів, отриманих від збуту вказаних наркотичних засобів, для подальшого придбання та збільшення обсягу і розширення ринку збуту наркотичних засобів, в період з серпня 2011 року по квітень 2012 року вчинив корисливі злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів на території м. Тернополя.
Зокрема, ОСОБА_6 в складі організованої злочинної групи неодноразово незаконно повторно збував за грошові кошти особливо небезпечний наркотичний засіб: з кінця серпня 2011 року по 08 лютого 2013 року - ОСОБА_9 ; з жовтня 2011 року по січень 2012 року - ОСОБА_10 ; з початку листопада по кінець грудня 2011 року - ОСОБА_11 ; 18 грудня 2011 року - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; в період з грудня 2011 року по 05 лютого 2012 року - ОСОБА_14 ; 30 січня 2012 року - ОСОБА_15 ; в період з середини лютого по кінець березня 2012 року - ОСОБА_16 ; в період з кінця лютого 2012 року до початку березня 2012 року - ОСОБА_17 ; 22 березня 2012 року - ОСОБА_18
20 липня 2012 року, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 , працівниками міліції було виявлено та вилучено медичний шприц заповнений рідиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опій екстракційний, масою в перерахунку на суху речовину 0, 1068 г, який останній згідно з раніше розробленим планом діяльності організованої злочинної групи незаконно повторно зберігав з метою збуту.
Крім того, ОСОБА_6 в період з січня по липень 2011 року поблизу будинку АДРЕСА_2 , незаконно повторно збував ОСОБА_9 за грошові кошти особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати вирок та ухвалу судів щодо ОСОБА_6 і направити справу на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає про безпідставність розгляду справи судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК 1960 року. Вважає, що з огляду на наявність у засудженого ряду захворювань, в тому числі психічних, останній не усвідомлював у повній мірі наслідків розгляду справи в такому порядку і суд мав дослідити всі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 . Наводить доводи щодо невідповідності висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи, неповноти та однобічності досудового і судового слідства, не погоджується з оцінкою доказів. Зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 377 КПК України 1960 року. Крім того, обґрунтовує невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчинених злочинів і особі засудженого внаслідок суворості.
Під час касаційного розгляду захисник ОСОБА_5 підтримав подану ним касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор, посилаючись на безпідставність наведених захисником доводів касаційної скарги, вважала, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни вироку та ухвали є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність цих підстав, суд касаційної інстанції керується статтями 370 372 цього Кодексу.
Отже, касаційний суд не перевіряє вироки місцевих судів щодо неповноти й однобічності досудового та судового слідства, а також невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, а виходить з обставин справи, встановлених судом.
Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_5 вбачається, що він, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не погоджується зі спрощеним порядком розгляду справи судом першої інстанції, передбаченим ч. 3 ст. 299 КПК України 1960 року та вважає, що в зв`язку з наявністю в ОСОБА_6 ряду захворювань, в тому числі психічних, останній не усвідомлював у повній мірі наслідків розгляду справи в такому порядку і суд мав дослідити всі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 299 КПК України 1960 року, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Зазначивши у вироку, що судове слідство в даній справі проведено на підставі вимог ч. 3 ст. 299 КПК України 1960 року, суд дотримався вимог вказаного закону, оскільки з протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_6 належним чином було роз`яснено положення цього закону та з`ясовано у нього, що він правильно розуміє зміст фактичних обставин справи й наслідки його застосування (т. 11 а.с. 5-6). Засуджений повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні і не заперечував проти проведення скороченого судового слідства, з чим погодився і державний обвинувач. При цьому, зазначене питання вирішувалося судом першої інстанції також у присутності захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_19 .
Посилання в касаційній скарзі на неможливість розгляду справи в такому порядку в зв`язку з наявністю в ОСОБА_6 ряду захворювань, в тому числі психічних, через які він, на думку захисника, не міг усвідомлювати в повній мірі наслідків розгляду справи без дослідження всіх доказів на підтвердження винуватості останнього, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наявний у матеріалах справи висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 263 від 04 травня 2012 року (т. 5 а.с. 264 - 265), відповідно до якого він за своїм психічним станом здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що наведені доводи, на які у касаційній скарзі посилається захисник, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Суд ретельно їх з`ясував і мотивовано відмовив у задоволенні, навівши аргументи, що ґрунтуються на матеріалах справи.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.
Покарання, призначене ОСОБА_6 відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. При обранні його виду та розміру суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин протилежного змісту.
При цьому, встановивши обставини, які суд розцінив такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, прийняв рішення про можливість призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України нижче він найнижчої межі санкції вказаного кримінального закону.
Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів та, з огляду на те, що останній вчинив ряд злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, підстав для його пом`якшення не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень, не виявлено, а тому в задоволенні касаційної скарги захисника слід відмовити.
Керуючись статтями 383, 394, 396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, Суд,
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3