Справа № 203/2969/18
Провадження № 1-кп/0203/540/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2018Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001019 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, громадянина України, не працюючого, студент ДДАЕУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України.

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2018 року близько 08 години 50 хвилини водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Тойота-Лендкрузер-200» р/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , рухався в Центральному районі м. Дніпро по пр. Пушкіна з боку вул. Ю. Савченко в напрямку пр. О. Поля.

Під час руху ОСОБА_4 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність к дорожнім обставинам та їх змінам, виїхав на розділовий бульвар і продовжив свій рух по трамвайним коліям, не обравши швидкість руху за якою він мав би можливість виконувати всі необхідні дії по керуванню автомобіля, що забезпечували б безпеку всіх учасників дорожнього руху, внаслідок чого в районі буд. № 25/27, не впорався із керуванням та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , що знаходилась на вказаному бульварі.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забію м`яких тканин голови та обличчя; забію лівого кульшового суглобу; травми лівого колінного суглобу з явищами гемартрозу (кров в колінному суглобі), з розвитком в посттравматичному періоді контрактури суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1963 е від 04.07.2018, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Тойота-Лендкрузер-200» р/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.1, Правил дорожнього руху України, який свідчить:

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,
невиконання якого, згідно висновку судової-автотехнічної експертизи № 5/10.1/514 від 23.07.2018, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні ним правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 , середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України.
На підставі викладеного ОСОБА_4 , обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 , середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі і обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 визнав частково, так як під час судового слідства він виплатив потерпілій ОСОБА_5 12 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердила та просила суд цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 суми моральної шкоди та суми на правову допомогу задовольнити в повному обсязі.

Визнавальні показання в ході судового засіданняобвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні ним інкримінованого йому злочину, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України також підтверджується письмовими матеріалами провадження:

-Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди із схемою та фототаблицею від 28.03.2018.

/ Т.1, а.с. 3-10/;

- Протоколом огляду місця події від 28.03.2018 з фототаблицею, а саме предметом огляду є автомобіль «Тойота-Лендкрузер-200» який знаходиться біля будинку №100 по вул. Набережній Перемоги в м. Дніпрі.

/Т.1, а.с. 11-14/;

- Заявою ОСОБА_5 про скоєння кримінального првопорушення.

/Т.1, а.с. 32/;

-Повідомленням КЗ «Дніпропетровської міської клінічної лікарні №16» ДОР» що ОСОБА_5 , знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми з 28.03.2018 з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, лівого кульового суглобу забій, гемартроз лівого колінного суглобу.

/Т.1, а.с.33/;

-Протоколом огляду лазерного диску, на якому файл з відео обставинами ДТП.

/Т.1, а.с.44-46/;

-Постановою про визнання речових доказів, від 24.04.2018, а саме електронний носій (ком пакт диск) з відео обставинами ДТП.

/Т.1, а.с.47/;

-Постановою про визнання речових доказів від 24.04.2018, а саме автомобіль «Тойота-Лендкрузер-200» р/н НОМЕР_1 .

/Т.1, а.с.48/;

.

-Висновком судово-медичної експертизи №1963е від 04.07.2018, згідно якої виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, якими могли бути і виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

/Т.1, а.с. 62-68/;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 з план схемою і фототаблицею.

/Т.1, а.с.92-99/;

-Висновком авто технічної експертизи №5/10.1/514 від 23.07.2018 з якої вбачається, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота-Лендкрузер-200» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з даною ДТП.

/Т.1, а.с.106-108/;

Наведені вище докази по суті співпадають, не суперечать один одному, а тому суд визнає їх достовірними, належними та допустимими.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку із чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину.

Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого, яка виразилась у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 , середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Так, обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин судом не встановлено.
В якості пом`якшуючих відповідальність обставин суд визнає щире каяття, визнання вини, принесення вибачень потерпілій.
Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має молодий вік, на обліку в психіатра не перебуває, завдану шкоду потерпілій відшкодував частково, критично відноситься до вчиненого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, враховуючи думку прокурора, потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе не в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом. Доказів очевидної неможливості виконання ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу суду не надано.
Судом встановлено, що грубі порушення Правил дорожнього руху України, допущені обвинуваченим ОСОБА_4 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України, віднесено до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту. В зв`язку з викладеним вище суд призначив додаткове покарання, проте на мінімальний строк.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш судовий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчиненню нею нових злочинів.
При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд приходить до твердого переконання, що за наведених обставин і призначення саме таких виду та розміру основного і додаткового покарань мета та індивідуалізація покарання буде досягнута.
За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11 924 гривні 76 копійок не підлягає до задоволення в зв`язку з виплатою зазначеної суми ОСОБА_4 під час судового слідства потерпілій ОСОБА_5 .
Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення 50 000грн моральної шкоди є завищеним, позов необхідно задовольнити частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», приймаючи до уваги глибину, характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних і моральних страждань, перенесених потерпілою, тривалість лікування і вимушених змін в організації життя, наслідки отриманої при ДТП травми, молодий вік потерпілої, принцип співмірності, враховуючи інші конкретні обставини по справі, суд оцінює в розмірі 10 000 грн. При цьому суд також виходить із загальних засад кримінального провадження - принципів верховенства права, рівності перед законом і судом, принципу поваги до людської гідності, змагальності та доведеності перед судом переконливості поданих доказів. Суд приходить до твердого переконання, що визначений розмір завданої моральної шкоди є достатнім і співмірним.
Щодо вирішення питання по розміру процесуальних витрат понесених позивачем на правову допомогу, то суд виходить із тих міркувань , що до таких витрат належать витрати на правову допомогу. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.
Згідно ст.ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст. 137 ЦПК України. Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілою ОСОБА_5 та Адвокатським бюро «Сергія Зоріча», в особі директора ОСОБА_7 07.05.2018 було укладено договір про надання останнім правової допомоги ( т.2 а. п. 41-43), та згідно угоди отримав за свої послуги суму у розмірі 10 000 грн., що підтвердила у судовому засіданні позивач та стверджено документально ( том 2 а.к.п. 43), що відповідає ст. 124 КПК Українита ст. 137 ЦПК України. Наявність наданого стороною позивача доказу, який міститься у матеріалах справи, дає можливість суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.
З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку про наявність підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 в цій частині про стягнення на її користь витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Згідно ч. 2 ст.. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Речові докази по даному кримінальному провадженню підлягають розподілу відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3400 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 :
- на відшкодування моральної шкоди 10 000(десять тисяч) грн.;
- на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.;
- витрати на залучення експерта в розмірі 1144 грн. 00 коп.

Речові докази :

- електронний носій (ком пакт диск) з відео обставинами ДТП залишити в матеріалах кримінального провадження;
- автомобіль «Тойота-Лендкрузер-200» р/н НОМЕР_1 залишити за належністю ОСОБА_4
-

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1