Справа № 152/249/19
УХВАЛА
26 лютого 2019 року м. Шаргород

Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

у с т а н о в и в:

26 лютого 2019 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000055 від 24 лютого 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 лютого 2019 року ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за місцем свого проживання, що розташований в АДРЕСА_1 , де спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпивали спиртні напої.

Біля 23 години 23 лютого 2019 року, під час розпивання алкогольних напоїв в будинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з однієї сторони, та ОСОБА_8 з іншої, виник словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_5 діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спільно з ОСОБА_7 стали одночасно наносити множинні удари кулаками в область голови і тулуба ОСОБА_8 , спричинивши йому тілесні ушкодження. Після нанесених ударів ОСОБА_8 вийшов до іншої кімнати будинку.

Після цього перебуваючи в даній кімнаті у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , узявши кухонний ніж сів на ліжко, чекаючи на повернення ОСОБА_8 до кімнати. Дочекавшись, коли ОСОБА_8 повернувся, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно,за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою заподіяння смерті ОСОБА_8 намагався нанести останньому удар ножем в область грудної клітини, однак ОСОБА_8 схопив його за кисть руки та утримував за руки. В цей час ОСОБА_7 почав утримувати ноги ОСОБА_8 , після чого останнього кинули на ліжко, та продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , на прохання ОСОБА_7 , передав йому ножа. В подальшому ОСОБА_7 наніс множинні удари вказаним ножем у область обох ніг ОСОБА_8 , від отриманих тілесних ушкоджень він перестав чинити опір. Тоді ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відпустили ОСОБА_8 , залишились у кімнаті неподалік від нього. Далі, через кілька хвилин, ОСОБА_8 спробував піднятися із ліжка, щоб покинути кімнату, однак ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії узяв у ОСОБА_7 кухонний ніж, після чого утримуючи рукою ОСОБА_8 за шию наніс йому один удар ножем у ліву половину грудної клітини в область серця, від чого останній нагнувся вперед, та ОСОБА_5 продовжив наносити удари ножем по лівій частині спини, спричинивши біля 6 ударів, після чого лезо ножа зламалось, а ОСОБА_5 залишив ОСОБА_8 на ліжку.
Через декілька хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 помітили, що ОСОБА_8 живий, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невідворотного настання смерті ОСОБА_8 вони підійшли до нього. ОСОБА_5 почав руками закривати потерпілому рота, з метою спричинення удушення, однак не зміг довести вказані дії до кінця, через стан алкогольного сп`яніння.
Через деякий час ОСОБА_7 , продовжуючи доводити свій спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел щодо позбавлення життя ОСОБА_8 , узяв цеглину з підлоги кімнати, якою наніс три удари по голові ОСОБА_8 , вважаючи, що довів свій намір до кінця, залишив ОСОБА_8 лежати на ліжку.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 діяли з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_8 вчинивши всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, вони не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, адже ОСОБА_8 від нанесених йому тілесних ушкоджень не помер, а користуючись тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спали, самостійно залишив будинок і в подальшому був доставлений до реанімаційного відділення Шаргородської ЦРЛ з діагнозом: проникаюче ножове поранення лівої половин грудної клітки, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні колото-різані рани лівої половини грудної клітки та обох нижніх кінцівок, забій м`яких тканин лиця.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
25 лютого 2019 року о 04 годині в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, громадянина України, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого.
25 лютого 2019 підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав зазначене клопотання і просив його задовольнити.

У судовому засіданні слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому та просив задовольнити його у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що відомості вказані у повідомлені про підозру відповідають подіям вчинення ним злочину та надав пояснення в яких підтвердив їх. З приводу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані слідчим до клопотання, прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення, тощо.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови»).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється, або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Тримання під вартою, на думку Європейського суду, має не тільки відповідати закону, але й бути розумним з урахуванням усіх обставин, зокрема, наприклад, мати за мету те, щоб особа не сховалася від органів розслідування та суду, не перешкоджала провадженню розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів, доданих слідчим до клопотання, вбачається, що 24 лютого 2019 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення відносно ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

25 лютого 2019 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив обставини, зазначені у повідомленні про підозру, однак вказав, що умислу позбавити життя ОСОБА_8 не мав.

Однак, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується: відомостями, що містяться у витягу з ЄРДР; рапортом про реєстрацію повідомлення по телефону від ОСОБА_9 від 24 лютого 2019 року; протоколом огляду місця події від 24 лютого 2019 року; протоколом огляду речей, виданих ОСОБА_5 від 24 лютого 2019 року; протоколом огляду речей одягу потерпілого ОСОБА_8 від 24 лютого 2019 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 24 лютого 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25 лютого 2019 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25 лютого 2019 року.

Отже, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Окрім того, слідчим суддею встановлено наявність наступних ризиків в разі перебування підозрюваного ОСОБА_5 на свободі, а саме останній може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, слідчий суддя також враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; його вік; наявність у підозрюваного постійного місця проживання. Окрім того, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 підозрюється у особливо тяжкому злочині, покарання за який може досягати довічного позбавлення волі.

З врахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання ним покладених процесуальних обов`язків та запобігання ризикам.

З огляду на усе вище викладене, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, слідчий суддя вважає виправданим застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно із частинами 1 та 4 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За приписами п. 2 ч. 5 ст. 185 КПК України розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для встановлення розміру застави у цьому провадженні.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задовольнити.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 185, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 203, 205 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту із зали суду.

Строк дії даної ухвали визначити в межах шістдесяти днів, тобто до 04 години 00 хвилин 25 квітня 2019 року включно. Строк тримання під вартою ОСОБА_5 вираховувати з моменту його затримання з 04 години 00 хвилин 25 лютого 2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому статтями 284, 288, п. 2 ч. 2 ст. 314, ч. 6 ст. 340, ст. 417, п. 3 ч. 1 ст. 346 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Згідно зі статтями 309, 392, 395 КПК України, на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1