Провадження № 1-кп/127/864/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0004559 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
16.03.2017 вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1105 грн.,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 21 вересня 2017 року, близько 22.00 год., перебуваючи неподалік приміщення гуртожитку сімейного типу «Маяк» Донецького національного університету ім. В. Стуса, що знаходиться за адресою: місто Вінниця, вул. Порика, буд. 43, помітив у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «ЕRGO» в корпусі золотистого кольору. Надалі ОСОБА_4 , заздалегідь маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, попросив у ОСОБА_6 її мобільний телефон для здійснення ним одного телефонного дзвінка, при цьому пообіцявши, що по завершенню розмови поверне мобільний телефон.
ОСОБА_6 надала раніше знайомому їй ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «ERGO» моделі «А502 Aurum Dual sim». Однак останній даний мобільний телефон їй не повернув, з місця вчинення злочину зник, чужим майном розпорядився на власний розсуд чим завдав потерпілій, згідно висновку експерта №7351/17-21 від 26.12.2017, матеріального збитку на суму 825,55 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Також пояснив суду, що перебуваючи неподалік гуртожитку Донецького національного університету по вул. Порика, попросив у своєї знайомої ОСОБА_6 мобільний телефон для здійснення дзвінка. Отримавши від ОСОБА_6 мобільний телефон фірми «ЕRGO», золотистого кольору, з місця скоєння злочину зник та продав даний телефон. Кошти від продажу телефону витратив на власні потреби. Обвинувачений у судовому засіданні зазначив, потерпілій було шкоду відшкодовано у повному обсязі. Дана обставина підтверджується також і заявою потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву від 11.10.2018 про розгляд справи у її відсутність, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого ОСОБА_4 та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину середньої тяжкості.
Згідно вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 16.03.2017 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі однієї тисячі ста п`яти гривень.
Крім того, судом враховано довідку-характеристику ОСОБА_4 , видану 15.01.2018 Виконавчим комітетом Шаргородської міської ради за №02-12/17. Згідно якої ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає. Даними на ОСОБА_4 міськвиконком не володіє.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» №116 від 11.01.2018 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у їх закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» №20/236 від 18.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення станом на 15.01.2018 року не значиться.
Згідно довідки Шаргородської центральної районної лікарні Вінницької області № 86 від 11.01.2018 року зазначається, що ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Відповідно до матеріалів досудової доповіді від 29.10.2018 року складеної Вінницьким MРB філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ДУ «Центр пробації» МЮ України від 29.10.2018 року, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, в ході судового провадження не встановлено.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, який визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду, суд дійшов висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у вигляді обмеження волі на певний строк.
Частиною 1 статті 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частиною 3 цієї ж статті визначено, що суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
В той же час, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а відтак до останнього слід застосувати положення статті 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням та відповідним іспитовим строком.
Відповідно до положень п. 1) частини 1 статті 72 КК України, при складанні покарань, менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. Судом враховано, що згідно протоколу затримання підозрюваного, ОСОБА_4 було затримано 27.08.2018 року. Відтак, останній перебував в установі попереднього ув`язнення з моменту його затримання до ухвалення вироку 3 місяці 1 день.
Згідно ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 7351/16-21 від 26.12.2017 року в розмірі 198 грн., оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ОСОБА_4 злочину.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Крім того, суд вважає за необхідне скасувати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти із залу суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65, 66, 72, 75, 76, 190 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Зарахувати ОСОБА_4 відповідно до частини 1 статті 72 КК України в строк покарання термін його перебування під вартою 3 місяці 1 день, із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти із зали суду.
Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 16.03.2017, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 7351/16-21 від 26.12.2017 в сумі 198 (сто дев`яносто вісім) гривень.
Скасувати арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2017 на мобільний телефон, марки «ЕRGO» моделі «А502 Aurum Dual sim» ІМЕІ НОМЕР_1 .
Речові докази по кримінальному провадженню № 0004559, а саме: мобільний телефон, марки «ЕRGO» моделі «А502 Aurum Dual sim», який зберігається у камері речових доказів Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: