Справа № 307/1395/18
Провадження № 1-кп/307/507/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0000369, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Сватівського району Луганської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, сезонного робітника, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
28.03.2018 р., близько 00.00 год., ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, знаходячись на території Свято-Іоанно-Предтечинського чоловічого монастиря, що розташований у АДРЕСА_2 , шляхом злому вхідних дверей проник у середину корпусу монастиря, звідки здійснив крадіжку бувшої у використанні алюмінієвої каструлі, ємністю 40 літрів, вартістю 350 грв., чим завдав монастирю матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 30.03.2018 р., близько 21-ї год., ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з прямим умислом на незаконне збагачення, знову проник на території Свято-Іоанно-Предтечинського чоловічого монастиря, шляхом злому вхідних дверей проник у середину приміщення складської будівлі, звідки викрав бувший у використанні асинхронний електродвигун фірми «Volta», вартістю 720 грв., та бувші у використанні металеві лещата, вартістю 800 грв., чим завдав монастирю матеріальну шкоду на суму 1520 грв.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ст. 185 ч. 3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Пояснив, що в березні 2018 року, проникав на територію Свято-Іоанно-Предтечинського чоловічого монастиря, по вул. Говди, у с. Бедевля, звідки в перший раз викрав каструлю, а другий раз електродвигун та металеві лещата. Шкоду монастирю відшкодував, про вчинене шкодує і розкаюється.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що матеріальну шкоду Молдован відшкодував, просить покарати його по закону.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 3 КК України доведена повністю.
Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи та обвинувачений правильно розуміє зміст вчиненого ним кримінального правопорушення, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, керуючись ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він дав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. 349 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ст. 185 ч. 3 КК України.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відшкодував завдану шкоду; обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити йому покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази: асинхронний електродвигун фірми «Volta», металеві лещата та алюмінієву каструлю ємністю 40 літрів залишити у представника потерпілого ОСОБА_6 ; металевий гайковий ключ на 19 знищити; DVD+R залишити при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1