ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/407/18 Справа № 189/12/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000074 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-30 червня 2017 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України:
- за ч.2 ст.307 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі.
- за ч.2 ст. 311 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
- за ч.1 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
- за ч.3 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
- за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Відповідно до закону вирішено долю речових доказів і процесуальних витрат.
Цим вироком встановлено, що ОСОБА_7 близько 08.00 години 20.04.2017 року, перебуваючи в лісосмузі, що розташована на західній околиці смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, знайшов таблетки під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » загальною кількістю 6 конвалют, які приніс до свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та власноручно виготовив світло жовту рідину, яку помістив в скляний прозорий флакон, та зберігав його з метою збуту в зазначеному будинку.
В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 20 квітня 2017 року домовився з ОСОБА_10 про продаж йому наркотичної речовини. Цього ж дня ОСОБА_7 прибувши до будинку культури, розташованого по АДРЕСА_1 о 15.51 годині, та знаходячись на території, прилеглій до будинку культури та дитячого майданчика, на якому в той час відпочивали діти, незаконно збув ОСОБА_10 , скляний прозорий флакон зі світло жовтою рідиною масою 12,8852 г., яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, метамфетамін маса якого складає 0,4201 г.
Крім того, ОСОБА_7 в цей же день та за вказаних вище обставин незаконно збув ОСОБА_10 скляний прозорий флакон зі світло жовтою рідиною масою 12,8852 г., яка згідно висновку експерта містить прекурсор фенілацетон обіг якого обмежений і стосовно якого встановлюються заходи контролю маса якого складає 0,0840 г.
Також, ОСОБА_7 , 05.06.2017 року близько 14:00 години, перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , викрав майно вартість якого оцінено згідно висновку експерта,
-паяльник для полімерних труб «Бригадир» стандарт 800 Вт вартістю 454,61 гривень;
-електричний дриль «Моноліт МСУ 3-750» вартістю 549,67 гривень,
а всього на загальну суму 1004,28 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , 05.06.2017 року близько 20:00 годин прибув до гаражу, що розташований біля будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_12 , незаконно проник в середину,та з машини викрав акумуляторну батарею «FORSE 60А/Ч», вартість якої згідно висновку експерта № 710/17 від 13.12.2017 становить 1500 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , 15.06.2017 року близько 16:00 години, перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , викрав електричний перфоратор «Іжмаш Профі ІПП-1350», вартість якого згідно висновку експерта № 710/17 від 13.12.2017 становить 1085,33 гривні, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим перфоратором розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки.

В апеляції перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 , не погоджуючись з вказаним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 311 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання у вигляді 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що судом першої інстанції призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, разом з тим визначено остаточне покарання за принципом часткового складання призначених покарань, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Крім того, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Але, разом з тим, суд першої інстанції не навів у вироку доводи про доцільність або недоцільність призначення ОСОБА_7 обов`язкового додаткового покарання конфіскації майна, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити, позицію обвинуваченого, який не заперечував щодо її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Враховуючи, що висновки суду стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Разом з тим, доводи в апеляції прокурора про те, що суд не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не правильно визначив остаточне покарання за принципом часткового складання призначених покарань, та не навів у вироку доводи про доцільність або недоцільність призначення ОСОБА_7 обов`язкового додаткового покарання конфіскації майна, колегія суддів, вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.
Так, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Проте відповідно до оскаржуваного вироку ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України призначено покарання лише у виді позбавлення волі на 6 років, що не відповідає санкції вказаній вище нормі закону.
Судом також не наведено обґрунтування призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом по вказаній частині статті Кримінального кодексу України.
Що стосується доводів прокурора з приводу визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів по принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, то колегія суддів вважає необхідним вказати наступне.
Частиною 1 статті 70 КК України встановлено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Проте, як вбачається з резолютивної частини вироку, суд, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, разом з тим визначив остаточне покарання за принципом часткового складання призначених покарань, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Отже, з огляду на викладене, судом першої інстанції не враховано положення вказаних вимог, що призвело до не правильного застосування норм кримінального законодавства, тому колегія суддів, вважає за можливе виправити дані недоліки.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Пункт п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання з постановленням нового вироку, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора на вирок підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року задовольнити.

Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_7 винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:
- за ч. 2 ст.307 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
- за ч. 2 ст. 311 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4