печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0005599 від 10.12.2018 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
14.12.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0005599 від 10.12.2018 про арешт майна на тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб автомобіль «Audi Q7», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

В судове засідання слідчий/прокурор не з`явилися, про місце і час розгляду клопотання повідомлені належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного провадження у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.
ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.
Відповідно до ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі прокурора та ОСОБА_4 .
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що Київської місцевої прокуратури № 6 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005599 від 10.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 20.11.2018 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з невстановленою слідством особою за адресою: м. Київ, вул. Брановицького, 4 під приводом взяття автомобілів в оренду, шляхом обману, незаконно заволоділи транспортними засобами, а саме: автомобілями марки «Jaguar XF» кузов № НОМЕР_3 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 та «Audi Q7» кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_5 .

Відповідно до відомостей, що містяться в Національній автоматизованій інформаційній системі Головного сервісного центру МВС України (НАІС) встановлено, що 21.11.2018 автомобіль «Audi Q7», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 було перереєстровано на ОСОБА_4 та присвоєно д.н.з. НОМЕР_2 , а 29.11.2018 автомобіль «Jaguar XF», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 було перереєстровано на ОСОБА_6 та присвоєно д.н.з. НОМЕР_6 .

11.12.2018 о 04 год. 13 хв. під час огляду місця події за адресою: м. Харків, пров. Великій Данілівський, 19-А, слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 було оглянуто та вилучено автомобіль «Audi Q7», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Прокурор вказує, що вилучені транспортний засіб автомобіль «Audi Q7», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 мають доказове значення для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому має ознаки речового доказу.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 11.12.2018 транспортний засіб автомобіль «Audi Q7», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0005599 від 10.12.2018 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб автомобіль «Audi Q7», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1