Справа №573/370/19
Номер провадження 1-кс/573/154/19

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

слідчого: ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м. Білопілля клопотання слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2019 року слідчий СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.

Слідчий мотивує своє клопотання тим, що слідчим відділенням Білопільського відділення поліції Головного управління Національної поліції України в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000091 від 02.03.2019 року за ознаками ч.2 ст.286 КК України в якому встановлено, що 02.03.2019 року до ЧЧ Білопільського ВП надійшло повідомлення про те, що на автодорозі Суми - Конотоп Батурин сталося ДТП, а саме виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги, в результаті ДТП загинула одна особа. Виїздом СОГ встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 рухався 01.03.2019 близько 23.50 год. на автомобілі «BMW-318i» з польською реєстрацією НОМЕР_1 по автодорозі Р-61 Суми-Конотоп-Батурин з смт. Терни в напрямку м. Суми, біля повороту до с. Руда Білопільського району не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги на праве узбіччя де автомобіль перекинувся. В результаті ДТП водій автомобілю ОСОБА_5 загинув на місці, пасажири автомобілю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканка АДРЕСА_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_3 отримали тілесні ушкодження у виді синців та саден, не госпіталізувалися.

При огляді місця події 02.03.2019 року на автодорозі Суми-Конотоп-Батурин біля повороту до с. Руда на узбіччі дороги виявлено автомобіль «BMW-318i» з польською реєстрацією НОМЕР_1 , червоного кольору, 1991 року випуску з механічними пошкодженнями кузову, який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) громадянці республіки Польща, яким фактично володів та користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , вказаний автомобіль вилучений та поміщений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, 76 (а. с. 1-2 ).

Для подальшого повного та всебічного розслідування кримінального правопорушення необхідне проведення огляду транспортного засобу із залученням експертів НДЕКЦ та подальше проведення судових експертиз, для встановлення об`єктивних обставин події, також необхідно забезпечити збереження, унеможливити приховування чи втрату, псування, зникнення слідів кримінального правопорушення, які залишені на транспортному засобі, який є речовим доказом у кримінальному провадженні.

У кримінальному провадженні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення нікому не повідомлено.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст.100 КПК України автомобіль «BMW-318i» з польською реєстрацією НОМЕР_1 , червоного кольору, 1991 року випуску з механічними пошкодженнями кузову, який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) громадянці республіки Польща, яким фактично володів та користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому з боку слідчого необхідне вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на зазначене майно.
Таким чином, є достатні підстави вважати, що вищезазначений автомобіль «BMW-318i» з польською реєстрацією НОМЕР_1 , червоного кольору, 1991 року випуску з механічними пошкодженнями кузову, який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) громадянці республіки Польща, яким фактично володів та користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , відповідає критеріям віднесення майна до речових доказів, визначених ст.98 КПК України. На підставі вищевикладеного, зазначений транспортний засіб визнаний речовим доказом за постановою старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 від 02.03.2019 року.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_10 (мати померлого ОСОБА_5 ) надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, не заперечила проти накладення арешту на вказане майно (а. с. 19).

Заслухавши слідчого, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень Кримінального процесуального кодексу України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим законом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, що знайшло також свій розвиток і у положеннях КПК, які регламентують порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Частиною першою статті 170 КПК України поняття арешту майна визначено як тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В силу п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 10 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В такому разі арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Європейський Суд з прав людини в своїх постановах від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації» наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Судом встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 02.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а. с. 3 ).

02.03.2019 року було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено автомобіль «BMW-318i» з польською реєстрацією НОМЕР_1 , червоного кольору, 1991 року випуску з механічними пошкодженнями кузову, який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) громадянці республіки Польща, яким фактично володів та користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 (а. с. 5-10 ).

Постановою слідчого Білопільського ВП ГУНП в Сумській області від 02 березня 2019 року вилучене майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000091 (а. с. 12).

Наведене вище свідчить про існування розумних підозр вважати, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України.
На даному етапі суд вважає використання вказаного майна як доказу в кримінальному провадженні цілком можливим, у зв`язку з наявністю обґрунтованих підстав вважати, що вилучене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначеного майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідне накладення арешту на це майно, тобто тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження та розпорядження цим майном з метою його збереження до прийняття рішення по кримінальному провадженню № 0000091 від 02 березня 2019 року.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна з метою збереження речових доказів з підстав, зазначених у клопотанні, відповідає вимогам процесуального закону, є розумним та співмірним з метою забезпечення завдань кримінального провадження, а відтак, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «BMW-318i» з польською реєстрацією НОМЕР_1 , червоного кольору, 1991 року випуску з механічними пошкодженнями кузову, який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) громадянці республіки Польща, яким фактично володів та користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Визначити місцем зберігання арештованого майна до скасування арешту у встановленому КПК України порядку майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Білопільського відділення поліції Головного управління Національної поліції України в Сумській області.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, яким необхідно вручити її копію.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: