справа №619/1139/19
провадження №1-кп/619/257/19
ВИРОК
іменем України

27 березня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_4
прокурораОСОБА_5
обвинуваченогоОСОБА_6
захисникаОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000051 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Токарівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості;
у вчиненні злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:
14 січня 2019 року приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході розмови зі своєю матір`ю - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкала разом з ним,попросив у останньої грошові кошти на придбання тютюнових виробів та алкогольних напоїв, на що остання відповіла відмовою. В результаті відмови ОСОБА_8 надати ОСОБА_6 грошові кошти, на підґрунті виниклих особистих неприязних відносин між ними почався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 виник прямий умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою подальшого заволодіння її майном, а саме грошовими коштами. З метою реалізації свого прямого умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований та заволодіння грошовими коштами останньої, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 , яка знаходилась в приміщенні коридору вказаної квартири, та наніс удар правою рукою в обличчя останньої, в результаті чого вона впала на підлогу, де ОСОБА_6 наніс їй один удар взутою лівою ногою в область тулубу та два удари правою взутою ногою в область голови. Продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 та подальшого заволодіння її майном, діючи з цією метою, ОСОБА_6 , взяв дерев`яну палку виготовлену у формі бити, яка знаходилась поряд із вхідними дверима вказаної квартири, та наніс не менше чотирьох ударів даною битою в область життєво-важливого органу - голови ОСОБА_8 , після чого остання припинила подавати ознаки життя. Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-19/26/19Дт від 11.03.2019, були заподіяні наступні тілесні ушкодження:
- закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку з формуванням крововиливів під м`які мозкові оболонки в області полюсів лобних долей, в області базальної поверхні лівої скроневої долі, на кордоні правої тім`яної та потиличної долей, в області мозочку, з виливом крові під тверду мозкову оболонку в області основи черепу, з дифузними крововиливами у м`які покрови голови, крововиливів у слизові оболонки губ, чотирьох розривів та крововиливів слизових оболонок порожнини рота в проекції 33,34,43,44 зубів, та з наявністю зовнішніх ушкоджень: садна на лобі праворуч в області проекції правої надбрівної дуги, забитої рани на 0,3 см донизу від вищевказаного садна, двох саден на 0,1 см вище від вказаного садна, трьох саден в області проекції зовнішнього краю правої надбрівної дуги, садна на лобі праворуч розпочинаючись від області проекції внутрішнього краю правої надбрівної дуги, синцю на верхньому повіці правого ока, садна на 0,6 см праворуч від садна в правій виличній області, двох саден на правій щоці, двох синців на правій щоці, синцю на лобі ліворуч на 0,2 см вище області проекції лівої надбрівної дуги, садна в області проекції лобного бугора ліворуч, садна, що відходить від вищевказаного садна та переходить у дугасте садно в області проекції лівої надбрівної дуги, яке переходить в садно що поширюється на ліве верхнє повіко, з якої переходить на область проекції лівої виличної кістки та іде по її контуру донизу де майже повністю займає ліву виличну область та область лівої щоки, садна на нижньому повіці лівого ока, садна в області проекції лівого кута нижньої щелепи, розлитого синцю на лівій щоці, лівій виличній області, лівій навколо-вушній області, лівій вушній раковині, восьми саден в області спинки, кінчику та лівого крила носа, двох саден на 0,2 см ліворуч від лівого крила носа, синців на верхній та нижній губах, синцю на підборідді, садна на лівій вушній раковині в області завитку та навпроти-завитку, що відповідно до п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. №6 віднесена до - тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п. 2.1.2 п. 2.1.3 вказаних правил);

- закритої тупої травми груді і живота у вигляді переломів 4,5,6,7,8 ребер праворуч по середньо-ключичній лінії, перелому 6 ребра ліворуч між середньо-ключичній та навколо-грудинній лініями, переломів 7,8,9 ребер ліворуч по середньо-ключичній, перелому грудини в третьому міжребер`ї, з масивними крововиливами в оточуючі м`які тканини, та підпристінкову плевру, масивного крововиливу у брижу в області поперечно-ободової кишки віднесе на до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (згідно п.2.2.1.в., п.2.2.2. п. 4.11 «зазначених правил);

- синець на шиї з крововиливами у підшкірну жирову клітковину в проекції вказаного синця, синецьна правій боковій, передній та лівій боковій поверхнях шиї в верхній третині; крововиливи у підшкірну клітковину шиї по ходу вищевказаного синця; синець в області проекції правої ключиці; синець та два овальних садна в області проекції передньої ості лівої клубової кістки;синець в області проекції правого плечового суглобу по передній поверхні правого плеча; синець на тильній поверхні правої кисті; синець на тильній поверхні лівої кисті; чотири синці на правому коліні; два садна в верхній третині правого стегна по передній поверхні; три синці на лівому коліні; три садна на лівому коліні, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.2 п. 2.3.5 зазначених правил).

Усвідомлюючи, що ОСОБА_8 припинила подавати ознаки життя, ОСОБА_6 нахилившись над ОСОБА_8 , з-під бюстгальтеру, який був одягнутий на ній, витягнув грошові кошти у сумі 200 грн, тим самим заволодів ними, після чого, з вказаним майном з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті умисних протиправних дій з боку ОСОБА_6 , наступного дня настала смерть ОСОБА_8 , причиною якої стала вказана закрита черепно-мозкова травма, що смертельно ускладнилась гострим розладом мозкового кровообігу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбачених п.6 ч.2 ст.115 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_6 та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині з корисливих мотивів, суд кваліфікує за п.6 ч.2 ст.115 КК України.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 суд враховує щире каяття у вчиненні злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , є вчинення злочину ним у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що є таким, що не має судимості, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває на обліку з діагнозом: синдром залежності від алкоголю, за місцем проживання характеризується негативно.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто 16 січня 2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою.

Речові докази по справі: змиви РБК (речовини бурого кольору), хустку біло-синього кольору з нашаруванням РБК, скляну стопку, фрагмент шпалери з нашаруванням РБК, два недопалки від цигарок «KENT» та «ВЕСТ», пару кросівок торгівельної марки «DEMIX» з нашаруванням РБК, дерев`яну палицю з нашаруванням РБК, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДЕКЦ МВС України експертизи №2/119СЕ-19 від 07.02.2019 у сумі 1430,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3