печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0003127,-

ВСТАНОВИВ:
03.04.2019 року у провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0003127.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003127 від 04.11.2016 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Вищевказане кримінальне провадження 04.11.2016 виділене з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000400 від 31.01.2013 за підозрою колишнього Голови Державної податкової служби України (Міністра доходів і зборів України) ОСОБА_12 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України та за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Органом досудового розслідування 15.08.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме в участі у злочинній організації з метою вчинення особливо тяжкого злочину, а також у злочинах, вчинюваних такою організацією, заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах злочинною організацією, організації та безпосередньому вчиненні службового підроблення, тобто складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів, вчиненого злочинною організацією.

Зокрема, наказом в.о. Голови комісії з проведення реорганізації ДПА України, Голови ДПС України ОСОБА_12 від 03.06.2011 № 792-о ОСОБА_9 призначено на посаду директора Департаменту прогнозування, аналізу, обліку та звітності ДПС України, а наказом Міністра доходів і зборів України ОСОБА_12 від 05.02.2013 № 10-о її переведено на посаду директора Координаційно-моніторингового департаменту Міндоходів України.

Також наказом Голови ДПС України ОСОБА_12 від 24.05.2012 № 1114-о ОСОБА_6 призначено на посаду директора Департаменту оподаткування юридичних осіб ДПС України шляхом переведення з посади начальника управління контролю за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартістю цього ж Департаменту, а наказом Міністра доходів і зборів ОСОБА_12 від 02.04.2013 № 50-о її переведено на посаду директора Департаменту оподаткування та контролю об`єктів і операцій Міндоходів України.

Отже, ОСОБА_6 , займаючи керівну посаду у зазначених департаментах ДПС (Міндоходів) України, будучи службовою особою, була наділена комплексом повноважень, які дозволяли їй забезпечити недопущення фактів незаконного та безпідставного бюджетного відшкодування ПДВ, проте, надавши згоду на участь у злочинній організації, діючи у порушення вимог ПКУ, постанов Кабінету міністрів України, нормативно-правових документів Міністерства фінансів України, ДПС України, Міндоходів України та інших органів державної влади, з корисливих мотивів, на виконання відведеної їй ролі, здійснила комплекс заходів для підготовки та безпосереднього вчинення злочину.

Таким чином, у період травня 2012 вересня 2013 року ОСОБА_6 , займаючи посади директора Департаменту оподаткування юридичних осіб ДПС України, у подальшому Департаменту оподаткування та контролю об`єктів і операцій Міндоходів України, у складі створеної та очолюваної колишнім Президентом України ОСОБА_13 злочинної організації, зловживаючи службовим становищем, діючи з корисливих мотивів, шляхом реалізації розробленого злочинного плану та злочинної схеми заволоділа коштами державного бюджету України на загальну суму 3 166 090 тис. грн., тобто в особливо великому розмірі, які було розподілено між учасниками злочинної організації.

ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились в участі у злочинній організації з метою вчинення особливо тяжкого злочину, а також у злочинах, вчинюваних такою організацією, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах злочинною організацією, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , які виразились в організації вчинення службового підроблення, тобто складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів, вчиненого злочинною організацією, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Таким чином, орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_6 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів. Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується протоколами допиту свідків та іншими доказами в їх сукупності.

У кримінальному провадженні є ризики, які дають достатні підстави вважати, що:

- підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду;

- підозрювана ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- підозрювана ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень;

- підозрювана ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

- ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років та з конфіскацією майна, що саме по собі спонукає людину до вчинення дій спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності та приховування майна, яке підлягає конфіскації;

- ОСОБА_6 , використовуючи майновий стан, свої соціальні зв`язки у вищих ешелонах влади, має можливість впливати на свідків у справі, зокрема колишніх працівників Міністерства доходів і зборів України та його структурних підрозділів;

- ОСОБА_6 вчиняла інкриміновані їй кримінальні правопорушення у змові з іншими особами та має можливість спонукати їх до дачі завідомо неправдивих показань.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо оскільки:

- реальна загроза застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки, матеріальний стан та характеристику, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, знищувати речові докази у справі, тощо;

- тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює спілкування між собою співучасників вчинення злочину та втечу підозрюваної, у тому числі за межі України;

- застосування до підозрюваної більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків зазначених в клопотанні.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечувала, просила відмовити так як, воно є необгрунтованим та безпідставним.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані докази захисниками, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що за адресою реєстрації ОСОБА_6 неодноразово направлялись виклики для участі у слідчих та інших процесуальних діях, однак остання за викликом слідчого, прокурора не з`являлась.

Крім того, згідно листа ГУБКОЗ СБУ від 24.06.2016 №14/15-9, ОСОБА_6 15.06.2016 через пункт пропуску Гоптівка виїхала за межі України.

З відомостей наданих Державною прикордонною службою України та інших доданих до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 виїхала за межі України та на територію України не поверталась.

На даний час місце перебування ОСОБА_6 не встановлено, за місцем реєстрації вона відсутня, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_6 , останню 29.08.2016 оголошено у розшук, 08.02.2019 оголошена у міжнародний розшук.

ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, та наявність ризиків, а саме, те що підозрювана має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрювана перебуває у міжнародному розшуку.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваній у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Радісне, Чуднівського району, Житомирської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1