ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/247/18 Справа № 202/5149/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
07 листопада 2018 року м. Дніпро
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Андрієвичі Ємільченського району Житомирської області, розлученого, працюючого начальником митного посту Аеропорт Дніпропетровської митниці ДФС, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України, -
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено наявність ризиків, а саме що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженню та перешкоджати встановленню істини по даному кримінальному провадженню, а також те, що підозрюваний працевлаштований, працює начальником митного посту Аеропорт Дніпропетровської митниці ДФС, має постійний дохід, має стійкі соціальні зв`язки, розлучений, шлюб з цивільною дружиною офіційно не зареєстровано, має на своєму утриманні малолітню дитину, має місце реєстрації та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав.
Апеляційним судом було залишено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2018 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , - залишено без змін.
Вважаю за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повинно бути враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Крім цього наголошую, що відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Але, як видно з тексту ухвали, вона за своїм змістом взагалі не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Рішення є не тільки необґрунтованим, але й невмотивованим, та відповідно не може бути визнано законним. Належного аналізу підстав застосування саме вказаного запобіжного заходу, - в ухвалі не наведено.
Вважаю за необхідне також зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Тобто районний суд повинен був надати обґрунтовану відповідь вимогам ст. 132, ч.3 КПК України. Але в ухвалі суду такої відповіді та аналізу, - немає .
Тому вважаю, що ухвалу слідчого судді, як невідповідну вимогам Закону, - необхідно було скасувати.
При цьому зазначаю, що згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тому не повинно бути спрощенного підходу до судового розгляду, висловлюю окрему думку, оскільки не згоден з ухвалою слідчого судді та ухвалою апеляційного суду.
Суддя Дніпровського
апеляційного суду ОСОБА_6