ЄУН №331/2713/18
Провадження № 1-кс/331/5320/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого УСБУ в Запорізькій області щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого УСБУ в Запорізькій області щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
У скарзі заявник просить визнати протиправною бездіяльність слідчого ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 щодо неповернення тимчасово вилученого майна; зобов`язати старшого слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_6 повернути, незаконно вилучене 12.04.2018 року в ході обшуку майно по кримінальному провадженню № 0002226, а саме: ноутбук HP Probook 6560B, без батареї із зарядним пристроєм; ноутбук Lenovo 812 із зарядним пристроєм; флеш носій S/N WX 11C62H6261; флеш носій USB flash&river в корпусі чорного кольору 8GB; USB flash в корпусі білого кольору; USB flash DT mini 4GB в корпусі чорно-білого кольору; USB flash Cool Ram 8 GB з биркою ОСОБА_9 ; SD карту Transcent 16GB; micro CD Transcent 2GB в адаптері; micro CD Transcent 2GB fl; micro CD 1GB без номеру; micro CD 4GB, San Disk; Sim карта Life № НОМЕР_1 ; Sim карту Київстар № НОМЕР_2 законному власнику ОСОБА_5 .
В судовому засіданні заявник - адвокат ОСОБА_3 наполягав на задоволенні скарги, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені по тексту скарги.

Старший слідчий СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення скарги заперечувала.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, чиї дії чи бездіяльність оскаржується не є перешкодою для розгляду скарги.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності старшого слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_6 не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Слідчий суддя, дослідивши доводи скарги та долучені до неї матеріали, вислухавши пояснення заявника, дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна .
За змістом ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за всіх обставин, передбачених ст. 169 КПК України, в тому числі і у випадку, коли слідчий протягом 48 годин після вилучення майна не звернеться до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна (ч.5 ст. 171 КПК України).
Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні СВ УСБУ в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0002226 від 19.06.2017 року за ч. 2 ст. 199, ч. 4 ст. 190 КК України.
12.04.2018 року в межах даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2018 року, було проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 та було вилучено у гр. ОСОБА_5 , зокрема, наступне майно, а саме: ноутбук HP Probook 6560B, без батареї із зарядним пристроєм; ноутбук Lenovo 812 із зарядним пристроєм; флеш носій S/N WX 11C62H6261; флеш носій USB flash&river в корпусі чорного кольору 8GB; USB flash в корпусі білого кольору; USB flash DT mini 4GB в корпусі чорно-білого кольору; USB flash Cool Ram 8 GB з биркою ОСОБА_9 ; SD карта Transcent 16GB; micro CD Transcent 2GB в адаптері; micro CD Transcent 2GB fl; micro CD 1GB без номеру; micro CD 4GB, San Disk; Sim карту Life № НОМЕР_1 ; Sim карта Київстар № НОМЕР_2 .
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), володіння майном повинно бути законним.

В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
В судовому засіданні заявником надані докази на підтвердження належності майна, яке було вилучено в ході проведення обшуку, саме ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями, визначають зміст і спрямованість держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК України). Суддя, здійснюючи правосуддя, згідно зі ст. 129 Конституції України, зобов`язаний керуватися саме верховенством права.

У ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, відповідно до наведених положень Конвенції, позбавлення майна в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, є не допустимим.

Варто зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and L nnroth v. Sweden) від 23.09.1982 р., заяви №7151/75, №7152/75, встановив, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує «легітимну мету» в суспільних інтересах, а втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

У справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 78, ЄСПЛ звернув увагу на те, що у процесі вирішення питання виправданості такого втручання необхідно підтримувати «справедливу рівновагу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».

Отже, вирішуючи питання додержання права власності, ЄСПЛ виходить з того, чи здійснювалося позбавлення майна згідно з умовами, передбаченими національним законодавством держави, чи переслідувало таке втручання «легітимну мету», чи була забезпечена «справедлива рівновага» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Якщо перша вимога повинна бути чітко визначена в національному законодавстві, то наявність «легітимної мети» та «справедливої рівноваги» визначаються в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин справи.

З огляду на зазначене, після вилучення майна на підставі ухвали слідчого судді про обшук прокурор/слідчий зобов`язані звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт відповідного майна. В іншому випадку зберігання у них такого майна без рішення суду буде неправомірним втручанням у право власності, а відповідне майно підлягатиме поверненню.

Жодної інформації про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку 12.04.2018 року, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Солідарності, буд. 40, слідчим не надано.
Крім того, заявник ОСОБА_5 не входить до кола організованої групи осіб, які причетні до заволодіння об`єктами нерухомості шахрайським шляхом, так само, як не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.
Отже, в ході судового розгляду скарги, слідчим суддею встановлено, що орган досудового розслідування із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, зазначеного у скарзі, в межах даного кримінального провадження до суду у строки визначені КПК України не звертався.
Однак, всупереч вимогам ст. 169 КПК України вищевказане тимчасово вилучене майно до цього часу не повернуто його власнику.
На підставі вищевикладеного, враховуючи п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 98-100, 167-169, 235-236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого УСБУ в Запорізькій області щодо неповернення тимчасово вилученого майна задовольнити.
Зобов`язати старшого слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_6 повернути майно, вилучене в ході обшуку 12.04.2018 року по кримінальному провадженню № 0002226, а саме: ноутбук HP Probook 6560B, без батареї із зарядним пристроєм; ноутбук Lenovo 812 із зарядним пристроєм; флеш носій S/N WX 11C62H6261; флеш носій USB flash&river в корпусі чорного кольору 8GB; USB flash в корпусі білого кольору; USB flash DT mini 4GB в корпусі чорно-білого кольору; USB flash Cool Ram 8 GB з биркою ОСОБА_9 ; SD карта Transcent 16GB; micro CD Transcent 2GB в адаптері; micro CD Transcent 2GB fl; micro CD 1GB без номеру; micro CD 4GB, San Disk; Sim карту Life № НОМЕР_1 ; Sim карта Київстар № НОМЕР_2 - законному володільцю ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1