УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 522/7439/18
провадження № 51-10182впс18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні подання Апеляційного суду Одеської області про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
До Верховного Суду в порядку частини 3 статті 34 КПК надійшло подання Апеляційного суду Одеської області про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 із Приморського районного суду м. Одеси до іншого суду відповідно до положень частини 1 статті 32 цього Кодексу. Подання обґрунтовано тим, що місцем вчинення злочину є територія Донецької області, а тому кримінальне провадження надійшло до згаданого суду першої інстанції з порушенням правил територіальної підсудності.
Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду подання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який просив задовольнити подання та передати справу до Донецького апеляційного суду, перевіривши доводи, наведені в поданні, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
За загальним правилом територіальної підсудності кримінальне провадження здійснюється в тому суді, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення.
Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №000106 ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він у жовтні 2014 року в м. Одесі вступив з невстановленими особами у змову, направлену на сприяння діяльності терористичної організації «ЛНР» та «ДНР». Знаходячись у м. Донецьк, реалізуючи мету сприяння діяльності терористичної організації «ДНР» він з невстановленими особами (точна дата не встановлена) організували так зване «Одеське землячество», метою якого була допомога мешканцям м. Одеси, що вирішили вступити до лав терористичних організацій «ЛНР» та ДНР». В подальшому він створив на відео-хостінгу «YouTube» в мережі Інтернет два канали на яких займавсярозповсюдженням відеоматеріалів щодо діяльності «ЛНР» та «ДНР», їх популяризації, героїзації учасників зазначених терористичних організацій, схиляючи користувачів до вступу у лави незаконних збройних формувань Ці діяння обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 1 статті 258-3 КК.
Таким чином, Суд має вирішити питання: чи встановлення факту, що злочин вчинено будь-де в межах міста Донецька, достатньо для визначення «меж територіальної юрисдикції» в значенні частини 1 статті 32 КПК.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що в контексті частини 1 статті 32 КПК місце вчинення злочину може вважатися таким, що визначає територіальну юрисдикцію відповідно до першого речення цього положення лише у випадку, якщо воно встановлено з деталізацією, достатньою для визначення меж юрисдикції суду першої інстанції. Якщо встановлене органом досудового розслідування місце вчинення злочину охоплює територію, яка підпадає під юрисдикцію кількох судів, що вправі здійснювати провадження в першій інстанції, така вказівка не дозволяє визначити територіальну підсудність за загальним правилом, зазначеним у першому реченні частини 1 статті 32 КПК[1].
Місцем де ОСОБА_6 здійснював сприяння терористичній організації у формі пропаганди та поширення ідеології «ЛНР» та ЛНР» на каналах «YouTube» є місто Донецьк. Таким чином, вказівка на місто Донецьк не містить достатньої деталізації для визначення, що злочин вчинено в межах територіальної юрисдикції конкретного суду першої інстанції.
Виходячи з приписів статті 32 КПК, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Із матеріалів кримінального провадження убачається, що в ньому досудове розслідування закінчено слідчим відділом Головного управління Служби безпеки України в Одеській області, а процесуальне керівництво забезпечується прокуратурою Одеської області, які розташовані в м. Одесі.
З огляду на викладене та згідно з вимогами частини 1 статті 32 КПК Суд вважає, що кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, тому подання Апеляційного суду Одеської області задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд
постановив:
Подання Апеляційного суду Одеської області про направлення кримінального провадження №000106 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] http://reyestr.court.gov.ua/Review/75265920