ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/691/19 Головуючий 1ї інстанції - ОСОБА_1
Справа №635/1826/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
власника майна - ОСОБА_7
представника власника майна - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 6 березня 2019 року, якою розглянуто клопотання слідчого СВ Люботинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000184 від 05.03.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 6 березня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Люботинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000184 від 05.03.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Накладено арешт на автомобіль марки Renault, державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, а також свідоцтво про його реєстрацію, власником якого є Michal Sokolowski Przemyslaw, під керуванням ОСОБА_7 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, користування, розпорядження.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вона є законним власником арештованого автомобілю марки Renault, державний номер НОМЕР_1 , номер VIN: НОМЕР_2 . При розмитненні вказаного авто нею було сплачено обов`язковий платіж: ввізне мито, акциз, податок на додану вартість на загальну суму 70 952, 55 грн., на підставі митної декларації зареєстрували право власності на ТЗ. Вважає, що слідчим не було доведено наявності ризиків щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження автомобілю, а суд не обгрунтував в чому полягає наявність таких ризиків. Зазначила, що може в будь-який час на вимогу слідчого надати належний їй автомобіль для проведення будь-яких слідчих дій. Вважає, що автомобіль не може бути предметом кримінального правопорушення в провадженні №0000184 від 05.03.2019 за ознаками України. В матеріалах справи № 635/1826/19 міститься висновок експерта, відповідно до якого номер кузова VIN: НОМЕР_2 автомобіля марки Renault, державний номер НОМЕР_1 , не змінювався. Номер двигуна НОМЕР_3 також не змінювався. Вважає, що дослідження автомобіля фактично проведено експертом на предмет знищення, підробки або зміни номерів вузлів та агрегатів ТЗ. Наявність арешту позбавляє її використовувати автомобіль за призначенням в своїх цілях і в цілях своєї родини. Вважає, що арешт накладений незаконно і не відповідає практиці ЄСПЛ, Конституції і КПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, власника майна ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Люботинського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000184 від 05.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. 05.03.2019 р. надійшло повідомлення оператора служби поліції «102», що за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Н.Крупської, 15, у автомобіля марки Renault, державний номер НОМЕР_1 , виявлено підробку документів про реєстрацію транспортного засобу. (ЄО 1451).

05.03.2019 року слідчий поліції ОСОБА_9 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про арешт вказаного автомобіля. В обґрунтування зазначила, що вилучене майно необхідне для встановлення фактів та обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. З метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судово-технічної експертизи, з метою виявлення або спростування факту підробки свідоцтва про реєстрацію ТЗ, а також враховуючи, що вилучені: автомобіль марки Renault, державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску та свідоцтво про його реєстрацію, власником якого є Michal Sokolowski Przemyslaw, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 05.03.2019 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 . Для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, пересування, передачі вказаного майна, просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 6 березня 2019 року вказане клопотання слідчого задоволено. Накладено арешт на автомобіль марки Renault, державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, а також свідоцтво про його реєстрацію, власником якого є Michal Sokolowski Przemyslaw, під керуванням ОСОБА_7 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, користування, розпорядження.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучений, під час огляду місця події автомобіль підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна не грунтуються на матеріалах справи, оскільки зі змісту протоколу огляду місця події вбачається, що під час перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було виявлено, що внесені до нього дані не відповідають даним з реєстру Сервісного центру. Крім того, виявлено, що бланк документу про реєстрацію транспортного засобу (іншої держави) №3333502 підроблений, спосіб виготовлення не відповідає наявним зразкам.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 на реєстрацію права власності на підставі митної декларації не свідчить про набуття нею права власності. Згідно наданих слідчим відомостей власником автомобіля є інша особа.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді