Провадження № 1-кп/369/522/19
В И Р О К
іменем України
21.03.19 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004720 від 06.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працює інженером у ПІІ у формі ТОВ «Німецьке індустріальне представництво», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
встановив:
05.08.2018 року близько 12год. 25 хв. водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем марки «Skoda Oktavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по автодорозі «Київ - Чоп» зі сторони м. Києва.

Рухаючись у вказаному напрямку у місці для розвороту на 25 км + 1 50 м автодороги «Київ - Чоп», що поблизу с. Мила в межах Києво-Святошинського району Київської області, водій ОСОБА_7 , розпочинаючи свій рух перед початком виконання маневру лівого розвороту поза межами перехрестя, проявив неуважність та не переконався у безпечності виконання свого маневру для інших учасників дорожнього руху, що виразилось у ненаданні дороги транспортним засобам, які рухались у зустрічному напрямку в результаті чого допустив з ним зіткнення автомобіля «Toyota-Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в крайній лівій смузі у напрямку м. Києва.

В результаті ДТП пасажир автомобіля «Toyota-Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому медіальної кісточки правого гомілково-ступеневого суглобу зі зміщенням уламків, що згідно висновку судово-медичного експерта №343/Д від 20.11.2018 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3 - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; 2.3 «б» - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі; 10.1. - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 10.4 - перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот...) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами від 10.11.2017 року №883.

За таких обставин суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину з необережності доведена повністю, його дії судом кваліфікуються за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
27.02.2019 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України, згідно якої обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України і з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 (п`ятсот десять) грн. на користь держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним або обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання та стягнення з останнього узгодженої сторонами суми у відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди у спосіб визначений угодою, врахувавши, що у виконання угоди обвинуваченим сплачено потерпілій 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. у відшкодування зазначеної вище шкоди.
Заявлений прокурором цивільний позов про стягнення із обвинуваченого на користь держави в особі в особі Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук» 5306 (п`ять тисяч триста шість) грн. 58 коп.у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої у відповідності до ст. 128 КПК України підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого державою в особі Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук»була витрачена вказана сума на стаціонарне лікування потерпілої.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню із обвинуваченого.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду від 27.02.2019 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_4 .
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покаранням за вказаною статтею із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 (п`ятсот десять) грн. на користь держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави в особі Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук» 5306 (п`ять тисяч триста шість) грн. 58 коп. на розрахунковий рахунок № 6795 в Держкахначейській службі України м. Київ, код ЗКПО 02012007, МФО 820172, у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 у відшкодування завданої моральної шкоди 12000 (дванадцять тисяч) грн. з розстрочкою виплати по 500 (п`ятсот) грн. щомісячно строком на 24 (двадцять чотири) місяці, починаючи з дати укладення угоди.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 6006 (шість тисяч шість) грн. 00 коп. у відшкодування витрат на залучення експерта.
Речові докази по справі:
-автомобіль марки «Skoda Oktavia» д.н.з. НОМЕР_1 , який повернуто власнику, залишити у користуванні власника;
-автомобіль марки «Toyota-Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів (смт. Гостомель, вул. Садова,20), повернути власнику Приватному акціонерному товариству «Оболонь» (м. Київ, вул. Богатирська,3), скасувавши арешт вказаного автомобіля, накладеного 08.08.2018 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали Київським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1