справа №176/2803/18
провадження №1-в/176/8/19
УХВАЛА
Іменем України

17 січня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ЖВК №26 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синюхи Брід, Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, засудженого 11 вересня 2014 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 187 КК України. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі, посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці з благоустрою колонії довів своє виправлення. Також вказав, що відбув 2/3 строку призначеного покарання, протягом відбуття строку покарання в ЖВК-26 має 3 заохочення, стягнень не має, розпорядку дня дотримується та приймає участь у виховних заходах, а саме постійно відвідував християнські зібрання та на навчався у професійно-технічному училищі при колонії.

Засуджений ОСОБА_5 до початку розгляду справи направив суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, без відеконференції та без участі захисника.

Представник ДУ «Жовтоводська ВК №26» в судовому засіданні підтримав клопотання з тих підстав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, засуджений працює різноробочим в ремонтній бригаді, має три заохочення, здобув професію в установі, невідбутий строк призначеного покарання складає 2 роки 2 місяці 29 днів.

Прокурор в судовому засіданні, заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, мотивуючи тим, що клопотання є передчасним, засуджений має лише два заохочення, останнє заохочення передувало зверненню з даним клопотанням. Також вказав, що комісія відмовила в УДЗ як такому, що не став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.09.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.03.2014 року та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 пораховано з 01 червня 2014 року.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2014 року по 16 січня 2015 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто, статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

З метою з`ясування даних про особу засудженого в ході судового засідання, судом вивчено документи, що знаходяться в особовій справі засудженого та відображають процес відбування ним покарання і процес становлення на шлях виправлення, заслухано пояснення представника адміністрації Жовтоводської виправної колонії №26.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Злочин, вчинений ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, є умисним та відноситься до категорії тяжких злочинів. При цьому, на даний час він відбув більше 2/3 строку покарання, а тому має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Водночас, згідно роз`яснень п.п. 2, 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_5 в Кіровоградському СІ перебував з 05.06.2014 року. Режим утримання порушував, заохочень не мав, мав 1 стягнення, яке було накладено до вступу вироку у законну силу. В Жовтоводській виправній колонії №26 відбуває міру покарання з 16.03.2015 року. За час відбування покарання характеризується як посередньо так і позитивно. На виробництві установи на даний час не працевлаштований, до робіт з благоустрою установи ставиться добре.

Згідно особової справи на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він має три заохочення від 13.11.2015 року, від 01.09.2016 року та від 05.12.2018 року у вигляді подяки за виконання робіт з благоустрою колонії. Стягнень не має.

Також з 01 вересня 2017 року по 27 червня 2018 року ОСОБА_5 навчався у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Жовтоводський навчальний центр №26» та здобув професію електрогазозварник третього розряду.

Суд вважає, що наявність у засудженого лише одного заохочення протягом останніх двох років відбування покарання, не може доводити його повного виправлення та сумлінного ставлення до праці в даний період, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення.

Із досліджених письмових матеріалів, які характеризують засудженого ОСОБА_5 , судом не встановлено обставин які б вказували на те, що останній досяг виправлення, як основної мети покарання.

Встановлені судом обставини свідчать, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а його звільнення умовно-достроково є передчасним. При цьому суд враховує, що під час тримання в Кіровоградському СІ ОСОБА_5 режим попереднього ув`язнення порушував, заохочень не мав, мав 1 стягнення. Його позитивна поведінка триває лише з листопада 2015 року, що в порівнянні з призначеним покаранням строком у 7 років 6 місяців позбавлення волі є не достатнім періодом, тому задоволення такого клопотання суд вважає передчасним.

Крім того, відповідно до витягу з протоколу №30 від 18.10.2018 року комісії по розгляду справ про УДЗ засуджених, комісія вирішила відмовити засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення (а. о/с. 66).

За викладених обставин, суд приходить до неупередженого та об`єктивного переконання, що засуджений ОСОБА_5 хоч і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, проте своєю поведінкою протягом усього строку відбування покарання не довів, що заслуговує на таке звільнення, яке в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 81 КК України та відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим з дня отримання її копії, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського

міського суду ОСОБА_1