УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м.Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , громадянина ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчої ОСОБА_6 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу заявника по кримінальному провадженню № 0000029 про визнання бездіяльності слідчого та процесуального керівника неправомірною; про зобов`язання слідчого повернути вилучені під час обшуку речі; про зобов`язання процесуального керівника вжити заходів для повернення вилучених під час обшуку речей,

ВСТАНОВИВ:

У скарзі, яка надійшла до суду заявник вказує, що 20.11.18 р. на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у квартирі, яку орендує громадянин ОСОБА_4 . Під час обшуку слідчий вилучив системні блоки, монітори, мобільні телефони, 12 клавіатур та інші речі, перелік яких вказано на окремому аркуші. На вказані речі арешт не накладено, вони є тимчасово вилученими. Просить визнати бездіяльність слідчого та процесуального керівника неправомірною; зобов`язати слідчого повернути вилучені під час обшуку речі; зобов`язати процесуального керівника вжити заходів для повернення вилучених під час обшуку речей.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та громадянин ОСОБА_4 підтримали доводи скарги, посилаючись також на таке. Вказані речі є особистою власністю ОСОБА_4 на підтвердження чого надано копію заказу покупця від 14.07.18 р.; обшук проводився за місцем мешкання гр.. ОСОБА_4 , але в ЄРДР не внесені відомості відносно нього.

Прокурор ОСОБА_5 та слідча ОСОБА_6 просять відмовити у задоволенні скарги, оскільки на відшукання та вилучення вказаних речей слідчий суддя прямо надавав дозвіл в ухвалі на обшук. Вказані речі визнані речовими доказами, по ним проводиться дослідження. Крім того, громадянин ОСОБА_4 не довів того, що саме він є власником вилучених речей.

Розглянувши скаргу, дослідивши додатки, заслухавши пояснення заявника, власника майна, прокурора та слідчої, вважаю за необхідне у задоволення скарги відмовити за наступних підстав.

Заявник, як на підставу повернення вилучених речей, посилаються на ту обставину, що вони є тимчасово вилученими, арешт на них не накладено.

Але, у судовому засіданні встановлено, що на відшукання та вилучення зазначеного у скарзі майна слідчий суддя прямо надавав дозвіл в ухвалі на обшук ( справа № 200/18056/18 ), тому у відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі не є тимчасово вилученими та у такому випадку слідчому немає потреби звертатися до слідчого суддя із клопотанням про накладення на них арешту.

Дозвіл на обшук надавався саме за місцем розпусти, а не за місцем мешкання фізичної особи, тому посилання заявника на ту обставину, що до ЄРДР не внесені відомості відносно громадянина ОСОБА_4 не може бути підставою для визнання обшуку незаконним.

Крім того, адвокат ОСОБА_3 08.12.18 р. вже звертався до слідчого судді із вимогою про повернення того ж майна. Ухвалою слідчого судді від 20.12.18 р. його скарга була задоволена частково.

На теперішній час будь-яких нових підстав для повернення майна а ні у скарзі, а ні у судовому засіданні заявник не довів. Вилучені речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України по кримінальному провадженню були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, містять відомості, які, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, що у своїй сукупності і є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 236, ч. 7, 303 309, 369, 371-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги заявника адвоката ОСОБА_3 про визнання бездіяльності слідчого та процесуального керівника неправомірною; про зобов`язання слідчого повернути вилучені під час обшуку речі; про зобов`язання процесуального керівника вжити заходів для повернення вилучених під час обшуку речей відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .