Провадження № 1-кп/638/103/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000035 від 13.01.2017 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Капс, Ахурянського району, Вірменія, громадянина України, вірменина, з середньою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адре

сою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 07 грудня 2016 року, близько 16 години 30 хвилин, керував технічно справним автомобілем марки « ВАЗ-21093 » реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по вул. Клочківська зі сторони вул. Новгородської у напрямку Клочківського узвізу в Шевченківському районі м. Харкова, зі швидкістю близько 25 км/год.

Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку № 119-а, підсудний ОСОБА_3 при переїзді регульованого перехрестя, діючи необережно, не переконався у безпеці своїх дій, грубо порушив вимоги п.п. 8.7.3. «е», 8.10 і 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно до яких:

- п. 8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення : е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;

-п.8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх не має - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

та наближаючись до регульованого пішохідного переходу, по якому з права на ліво переходила проїжджу частину потерпіла ОСОБА_5 , яку він об`єктивно міг виявити, проігнорував те, що остання переходила проїжджу частину на дозвільний для неї зелений сигнал світлофора, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості та скоїв на неї наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій ОСОБА_5 спричинені середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по ознаці тривалості розладу здоров`я у вигляді закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням, закритого перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки.

Порушення підсудним ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 8.7.3 «е», 8.10 і 12.3 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками, а саме заподіяння потерпілої ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що він 07.12.2016, близько 16:30 години, керував технічно справним автомобілем марки « ВАЗ-21093 » та рухався по вул. Клочківська зі сторони вул. Новгородської у напрямку Клочківського узвізу в м. Харкова. При зазначених в обвинувальному акті обставинах, він при переїзді регульованого перехрестя, а саме регульованого пішохідного переходу, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, не переконався у безпеці своїх дій, виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора та допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_5 , яка в цей час рухалась по пішохідному переходу. Внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим її було доставлено до лікарні. Вину визнає повністю, кається у скоєному.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми необережними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілої середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, не працює, за місцем мешкання характеризується з задовільної сторони, має відповідне посвідчення водія.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_3 покарання, у межах санкцій ст. 286 ч. 1 КК України, а саме у виді обмеження волі на відповідний строк.

Однак, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 , обставини за яких було вчинено вказане кримінальне правопорушення,враховуючи його щире каяття, а також те, що потерпіла ОСОБА_5 просить суд визначити міру кримінального покарання підсудному ОСОБА_3 не пов`язану з ізоляцією від суспільства, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При призначенні покарання, у відповідності до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, передбачена можливість застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на відповідний строк.

Суд вважає за необхідне у відношенні підсудного ОСОБА_3 застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на відповідний строк, виходячи з обставин кримінального провадження, даних про його особу, відношення до вчиненого злочину.
Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 не обирався.

Потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов не заявлено.

При проведенні судово автотехнічної експертизи, експертом державної спеціалізованої установи - Харківським НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в розмірі 1186 гривень 44 копійки, які цільовим призначенням були виділені цій установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання на підставі цього закону, у вигляді 1 року обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1186 гривень 44 копійки.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1