Справа №:755/6554/19
Провадження №: 1-м/755/5/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уджар, Республіка Азербайджан, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ,

встановив:

22 квітня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Севського районного суду Брянської області Російської Федерації від 18 квітня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Згідно клопотання ОСОБА_4 18 квітня 2018 року засуджений вироком Севського районного суду Брянської області Російської Федерації із застосуванням ч.3 ст.69 Кримінального Кодексу Російської Федерації до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 229.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації, що полягає у контрабанді наркотичних речовин, тобто незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС наркотичних засобів, у великому розмірі та ч. 2 ст.228 Кримінального Кодексу Російської Федерації, що полягає у незаконному зберіганні та перевезенні наркотичних засобів, без мети збуту у великому розмірі. Засуджений ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Брянській області», кінець відбування строку покарання - 25 червня 2025 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні зазначено про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до положень ч.1 ст.610 КПК України неявка представника Міністерства юстиції України не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання у відсутність заявника виходячи з доводів клопотання та додатків до нього.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції.

Відповідно до п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія паспорту НОМЕР_1 , виданий 21 червня 2007 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, останнім місцем його проживання в Україні є АДРЕСА_1 .

Відповідно до письмової заяви від 14 січня 2019 року, ОСОБА_4 просить перевести його для відбування покарання на територію України.

Відповідно до довідки з місця відбування покарання засуджений ОСОБА_4 станом на 14 січня 2019 року відбув строк кримінального покарання 12 місяців 18 днів, невідбута частина покарання складає 6 років 5 місяців 11 днів. Зазначене покарання засуджений ОСОБА_4 відбуває в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Брянській області». Кінець строку відбуття покарання 25 червня 2025 року.

Дії ОСОБА_4 за вироком Севського районного суду Брянської області Російської Федерації від 18 квітня 2018 року кваліфікуються за ч.3 ст.229.1, ч.2 ст.228 Кримінального Кодексу Російської Федерації, як контрабанда наркотичних речовин, тобто незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС наркотичних засобів, у великому розмірі та незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів, без мети збуту у великому розмірі

Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 305 КК України, як контрабанду наркотичних засобів тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю у великих розмірах, та за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів, без мети збуту у великих розмірах.

Санкція частини 2 ст. 305 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 10 років з конфіскацією майна.

Санкція частини 2 ст. 309 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

Ч. 1 ст. 70 КК України, передбачено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, зокрема якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Аналіз наведених вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність призначення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 305, ч.2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 ст.70 КК України покарання у вигляді позбавленні волі із дотриманням тривалості покарання призначеного вироком Севського районного суду Брянської області від 18 квітня 2018 року, а саме у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Крім того, Кримінальний Кодекс України передбачає таке додаткове покарання, як конфіскація майна засудженого, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

Проте, статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особи державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

За таких підстав, враховуючи положення ст. 11 Конвенції, при приведенні вироку Севського районного суду Брянської області Російської Федерації від 18 квітня 2018 року у відповідність до законодавства України до ОСОБА_4 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.

Також суд вважає за доцільне не визначати виду державної установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 КК України, ст.ст. 602, 603, 606, 609, 610, 614 КПК України, ст.ст. 9,10,11,12 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, суд, -

ухвалив:

Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.

Вирок Севського районного суду Брянської області Російської Федерації від 18 квітня 2018 року, яким громадянина України ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 229.1, ч.2 ст. 228 із застосуванням ч.3 ст.69 КК Російської Федерації до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що громадянин України ОСОБА_4 при продовженні відбування покарання на території України, повинен відбувати покарання за злочини передбачені: ч. 2 ст. 305 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна; ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити, що ОСОБА_4 при продовженні відбування покарання на території України за вказані кримінальні правопорушення повинен відбувати покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 7 (семи) років 6 (шести) місяців, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 18 квітня 2018 року. В строк відбування покарання зарахувати час перебування під вартою з 27 грудня 2017 року по 18 квітня 2018 року, а також з 26 грудня 2017 року по 27 грудня 2017 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: