Єдиний унікальний номер судової справи № 152/1692/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року місто Шаргород Вінницької області

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296, за обвинуваченням: громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України (далі КК України),

сторони кримінального

провадження:

сторона обвинувачення:

прокурор ОСОБА_4 ,

законний представник

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_3 ,

інший учасник судового

провадження:

представник Шаргородського

РС з питань пробації ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в:

Згідно з рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 24 грудня 2015 року і до досягнення донькою повноліття.

Знаючи про необхідність сплачувати аліменти, ОСОБА_3 у період з жовтня 2016 року по 1 листопада 2018 року, умисно, маючи реальну можливість сплачувати аліменти, злісно ухилявся від сплати аліментів на дитину, ніде не працевлаштувався, на облік у центр зайнятості не ставав, ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, жодного разу не сплатив коштів, і таким чином, допустив заборгованість по аліментах у розмірі, що сукупно складає суму виплат понад три місяці відповідних платежів, на загальну суму 37 500 грн, унаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Отже, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні злочину за обставин, наведених вище визнав, щиро розкаявся у вчиненому.
Суду по суті висунутого обвинувачення, зокрема, пояснив, що згідно з рішенням Могилів-Подільського суду Вінницької області, з нього було стягнуто аліменти на дочку ОСОБА_8 у розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи з грудня 2015 року. Проте, з часу ухвалення рішення суду, він кілька разів надавав колишній дружині кошти на дочку, проте яку суму він не пам`ятає. Він мав можливість сплачувати аліменти на дочку, проте не у повному розмірі, однак не робив цього, витрачаючи усі зароблені кошти на власні потреби. Його дочка ОСОБА_8 - інвалід з дитинства, з часу її народження він бачився з нею декілька разів. У пошуках роботи у центр зайнятості він не звертався.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні, зокрема пояснила, що вона та обвинувачений перебували у шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обвинувачений з дочкою бачився лише декілька разів з часу її народження, за весь час він сплатив лише 200 грн на її утримання. Дочка є дитиною-інвалідом та потребує постійного лікування та проведення дорогих операцій, які вона оплатити не в змозі.

Ураховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та законний представник потерпілої не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом установлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та законного представника потерпілої і дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України.

Разом із тим, суд вважає незаконним включення до правової кваліфікації злочину, вчиненого ОСОБА_3 , періоду ухилення ним від сплати аліментів з 24 грудня 2015 року до вересня 2016 року включно та суми заборгованості за цей період у розмірі 13 887,10 грн, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 164 КК України встановлено кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також за злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.

ОСОБА_3 , відповідно до обвинувального акта обвинувачується у злісному ухиленні з 24 грудня 2015 року по 1 листопада 2018 року від сплати аліментів, установлених рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2016 року, на користь ОСОБА_5 на дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустивши виникнення заборгованості зі сплати аліментів за цей період в сумі 51 387,10 грн, що сукупно складає суму виплат понад три місяці відповідних платежів.

Примітка до ст. 164 КК України в діючій редакції передбачає, що під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів)… слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Указана редакція примітки до ст. 164 КК України набрала чинності 5 жовтня 2016 року і діє відповідно до Закону України № 1404-VІІІ від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження», Прикінцевими та перехідними положеннями до якого внесено зміни до примітки до ст. 164 КК України щодо обліку строку заборгованості із сплати коштів на утримання дітей у розмірі, що сукупно складають суму коштів за шість місяців на строк, що сукупно складає суму коштів відповідних платежів за три місяці.

Отже, зміни до примітки до ст. 164 КК України, яка встановлює, в чому саме полягає злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, погіршують становище обвинуваченого, оскільки зменшено строк, за який обраховується сукупна сума виплат відповідних платежів, зокрема, з шести до трьох місяців.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 2 ст. 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Ураховуючи те, що Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 1404-VІІІ від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження» внесено зміни до примітки до ст. 164 КК України, які набрали чинності з 5 жовтня 2016 року і які погіршують становище обвинуваченого щодо обчислення строку сукупної суми виплат відповідних платежів, то цей закон не має зворотної дії в часі.

Зважаючи на це, суд переконаний, що до правової кваліфікації дій ОСОБА_3 незаконно включено період ухилення ним від сплати аліментів з 24 грудня 2015 року до вересня 2016 року включно та суми заборгованості за цей період у розмірі 13 887,10 грн, тобто до сукупної суми виплат за три місяці відповідних платежів.

Заборгованість по аліментах у сумі 13 887,10 грн за період з 24 грудня 2015 року до вересня 2016 року включно може включатися лише до загальної суми заборгованості по аліментах, яку допустив ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно тієї особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, суд вважає за необхідне з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, виключити з обвинувачення ОСОБА_3 період ухилення останнього від сплати аліментів з 24 грудня 2015 року до вересня 2016 року включно та суми заборгованості за вказаний період в розмірі 13 887,10 грн, оскільки це покращує його становище.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним винуватості та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України.

Тому, з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт строком на сто двадцять годин.

Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Речових доказів та процесуальних витрат у справі немає, цивільний позов не заявлено.

Підстав для застосування запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком сто двадцять годин.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі статтями 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1