ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/240/18 Справа № 202/6816/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2018 року, по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001390 від 25.08.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинську, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, застосувавши відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування вказав, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі, оскільки слідчим суддею залишено без уваги клопотання захисника про про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. А також, не взято до уваги докази, що могли вплинути на його рішення, а саме те, що підозрюваний неофіційно працює в сфері комп`ютерних технологій, чим заробляє собі на життя. Проживає разом із дівчиною в цивільному шлюбі у квартирі, яку разом винаймають. Тому, у зв`язку з вказаним наявні соціальні зв`язки, що цілком відповідають його віку. Слідчим суддею також не взято до уваги те, що підозрюваний жодного разу не переховувався від слідства, а проживав весь час за вказаною адресою. З приводу свідків та потерпілих захисник вказав, щодо пред`явлення підозри ОСОБА_7 було проведено всі основні слідчі дії як зі свідками, так і з потерпілими. Вказані особи не заявляли про здійснення на них тиску з боку підозрюваного. Щодо існування ризику про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчим суддею з цього приводу не наведено жодних мотивів, що є істотним протиріччям між мотивувальною та резолютивною частиною.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2018 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування застави. Строк дії ухвали визначено до 15.00 год. 27.12.2018 року.
Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що під час постановлення рішення врахував обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор та існування яких обґрунтовано у клопотанні та у судовому засіданні, врахував ступінь тяжкості злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, дані про особу підозрюваного, який мешкає не за місцем своєї реєстрації, не працює та не має постійного джерела матеріальних доходів для існування, неодружений, осіб, які перебувають на його утримані також не має, що свідчить про те, що останній не має стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання, що у свою чергу свідчить про те, перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого та свідків, тому дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, та, із врахуванням стадії кримінального провадження, вважає неможливим застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Заслухавши захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146,ч. 1 ст. 263 КК України.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч.2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України.
29.10.2018 ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
29.10.2018 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
30.10.2018 ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
31.10.2018 матеріали досудових розслідувань, внесені до ЄРДР за
№ 0001390 від 25.08.2018 та № 0000962 від 29.10.2018, об`єднані в одне провадження під спільним номером № 0001390.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146, ч. 1 ст 263 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії`зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_7 враховуючи ступень тяжкості злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, дані про особу ОСОБА_7 , який мешкає не за місцем своєї реєстрації, не працює та не має постійного джерела матеріальних доходів для існування, неодружений, осіб, які перебувають на його утримані також не має, що свідчить про те, що останній не має стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання, що у свою чергу свідчить про те, перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого та свідків у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Доводи ж захисту про те, що ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від органів досудового слідства та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що підозрюваний неофіційно працює в сфері комп`ютерних технологій, чим заробляє собі на життя. Проживає разом із дівчиною в цивільному шлюбі у квартирі, яку разом винаймають. Тому, у зв`язку з вказаним наявні соціальні зв`язки, що цілком відповідають його віку, матеріалами справи не знайшло свого підтвердження.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого на даному етапі досудового розслідування, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4