пр. № 1-кп/759/349/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0007822, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві зазначене кримінальне провадження,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2018 року за №0007822 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 15.11.2018 року.

Судове провадження на підставі зазначеного обвинувального акта відносно обвинуваченого судом не завершено, у зв`язку з чим судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Так, відповідно до вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До сплину продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з наступного.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, дійшов висновків, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися та не змінилися, що полягають у високій ймовірності ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на обставини обвинувачення та тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , які віднесено до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання понад п`яти років позбавлення волі.

При цьому суд враховує дані про обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не одружений, утриманців не має, не працює, його вік та стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, відсутність належних гарантій та підтверджених сталих соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики ухилення від суду.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт, то на думку суду зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки жодних нових доказів про те, що ризики відпали, зменшилися і є неактуальними, сторона захисту не надала.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину вчиненого із застосування насильства, суд, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.
Керуючись ст. ст. 183, 197, 331, 369-371, 372 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на шістдесят днів, тобто до 04.03.2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1