Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/35/18
Провадження № 1-кп/376/5/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора Сквирського відділу - ОСОБА_3 ,

сторони захисту - захисника ОСОБА_4 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 0000453, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таборів Сквирського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що 02.10.2017 року, близько 18-ої години ОСОБА_5 знаходячись в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку ДНЗ «Сквирське ВПУ» за адресою : м. Сквира Київської області, вул. Незалежності, 143, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання наслідків у вигляді заподіяння значної шкоди здоров`ю потерпілому, хоча повинен та міг їх передбачити, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 кулаками правої та лівої руки не менше 5 ударів в правий та лівий бік тулуба від яких останній відчув фізичний біль. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 був госпіталізований до Сквирської ЦРЛ . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 82/Д від 27.10.2017 року потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження в вигляді травматичного розриву селезінки, що ускладнився внутрішньою крововтратою, крововилив в м`які тканини в області лівої реберної дуги, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Вказуючи при цьому, що станом на 02.10.2017 року він був студентом Сквирського ВПУ № 9 та навчався на третьому курсі. На час навчання йому була надана кімната у гуртожитку, який розташований на території ВПУ.

02.10.2017 року близько 18-ої години він прогулювався по території ВПУ. З вікна гуртожитку його покликав однокурсник ОСОБА_7 та почав кидати в його сторону цибулею. Будучи обурений поведінкою ОСОБА_7 він піднявся до останнього в кімнату.

ОСОБА_7 в цей час сидів на ліжку. Підійшовши в притул до ОСОБА_7 він штовхнув його двома руками в плечі та зробив зауваження. ОСОБА_7 почав підводитись та обхопив його руками за тулуб та між ними розпочалась бійка. З початку вони разом впали на диван, а з нього на підлогу. В момент падіння він знаходився зверху ОСОБА_7 .. Далі вони підвелись із підлоги та почали наносити один одному удари по різних частинах тіла. Особисто він наніс ОСОБА_7 близько 5 ударів по корпусу. В подальшому вони заспокоїлись та розійшлись по кімнатах. На наступний день він довідався, що ОСОБА_7 було госпіталізовано до Сквирської ЦРЛ.

На даний час ним особисто було відшкодовано завдані матеріальні збитки в повному обсязі.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде скоювати кримінальних правопорушень.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що є рідною сестрою неповнолітнього ОСОБА_5 . Батьки померли. За характером її брат урівноважений, доброзичливий. З дитинства самостійно заробляє собі грошові кошти на життя. Про скоєне братом кримінальне правопорушення дізналась особисто від брата, який повідомив її, що ненавмисно спричинив тілесні ушкодження своєму однокурснику в ході сутички. В тому, що сталося її брат, щиро кається.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що він був студентом Сквирського ВПУ. На час навчання він проживав у гуртожитку, який розташований на території навчального закладу.

02.10.2017 року він знаходився у себе в кімнаті та через вікно побачив, як по дворі йде його знайомий ОСОБА_5 . Він вирішив над ним пожартувати та почав кидати у нього цибулю. ОСОБА_5 почав сердитись та робити зауваження, але він на них не реагував. Потім ОСОБА_5 піднявся до його кімнати і між ними виникла сутичка тобто вони почали штурхати один одного, у результаті чого вони з положення стоячи разом впали з початку на ліжко, а з ліжка на підлогу. При цьому ОСОБА_5 впав на нього зверху. Далі вони підвелися і між ними розпочалась бійка, у результаті якої ОСОБА_5 наніс йому декілька ударів по різних частинах тіла, а він в свою чергу наніс ОСОБА_5 декілька ударів в область голови. Через деякий час вони заспокоїлись і ОСОБА_5 вийшов із кімнати. Він ліг відпочити. Приблизно через 2-3 години він відчув різкий біль в області живота. Працівники Сквирського ВПУ викликали карету швидкої медичної допомоги. Медики діагностували розрив селезінки та доставили до Сквирської ЦРЛ де його і прооперували. На даний час він почувається добре матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_5 він не має.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що вона є матір`ю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

02.10.2017 року до неї на мобільний телефон зателефонували працівники Сквирського ВПУ та повідомили, що її син госпіталізований до Сквирської ЦРЛ із діагнозом розрив селезінки. Приїхавши на наступний день до сина в лікарню від останнього довідалась, що він боровся та бився із своїм знайомим ОСОБА_5 , у ході чого виникла травма.

Витрати пов`язані із лікуванням сина її в повному обсязі ОСОБА_5 компенсував Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_5 вона не має та просить суворо його не карати.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_9 показав, що він працює на посаді завідуючого Сквирського міжрайонного відділення Київського обласного бюро судово-медичної експертизи та є експертом 4 класу, 11 рангу та має стаж роботи за фахом понад 22 роки. Він особисто проводив судово-медичну експертизу, для визначення ступеня тяжкості тілесного ушкодження спричинене неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 . Для проведення експертизи йому була надана медична карта стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_7 . Зважаючи на те, що медична документація містила обмежену інформацію, щодо локалізації розриву селезінки більш точніше відповісти на поставленні запитання у нього не було змоги. На даний час ознайомившись із матеріалами справи та заслухавши показання потерпілого, обвинуваченого і враховуючи той факт, що лікарем під час проведення операції із сторони черевної порожнини по краю реберної дуги були виявлені дрібні до 0,5 см крововиливи на ділянці 20-15 см то можна прийти до висновку, що розрив селезінки найімовірніше утворився від різкого здавлення, або від падіння іншого тіла, тощо.

- заявою ОСОБА_8 від 03.10.2017 року адресовану начальнику Сквирського ВП ГУНП в Київській області у якій вона просить притягти до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 02.10.2017 року спричинила тілесні ушкодження її неповнолітньому сину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколом огляду місця події, складеного 03.10.2017 року у м. Сквира Київської області слідчим СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 в присутності понятих та фототаблицею до нього, у якому детально описано місце події, а саме кімната за АДРЕСА_3 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 року та відеозапису слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2017 року та відеозапису слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 ;

- висновком експерта № 82/Д від 24.10.2017 року згідно якого було встановлено що при ви вивчені медичних документів на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено пошкодження : травматичний розрив селезінки (розрив в області воріт приблизно довжиною 3,5 см) що ускладнився внутрішньою крововтратою ( в черевній порожнині до 750-800 мл. рідкої крові із згустками) крововилив у м`які тканини в області лівої реберної дуги (по краю реберної дуги дрібні (0,5 см) крововилив на ділянці 20х15 см ). Описані тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів) і малоймовірно, що могли виникнути при падінні на такий можливо в час та за обставин вказаних в постанові і відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень як небезпечні для життя.

Точка прикладання сили, що призвела до розриву селезінки була розташована в області лівої реберної дуги (де і виявлено крововилив в черевну стінку).

Дані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні на площину з висоти власного росту.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини визначені у ст. 91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Таким чином суд вважає доведеним факт завдання обвинуваченим ОСОБА_5 необережного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України.
З досудової доповіді стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 , яка надана на вимогу суду провідним інспектором Сквирського районного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарант та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_11 , вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що його виправлення можливо без обмеження або позбавлення волі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою особою.
Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року № 5 слідує, що перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК України, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Крім цього, згідно до положення ч.1 ст.100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і підлягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. При цьому судом у відповідності до положень ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» враховується позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи) (справи «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.), а також викладена у рішенні цього суду по справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) в тім, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 , крім обставин, передбачених у статтях 65 - 67 КК України, суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 . Також з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ст. 128 КК України, наслідки заподіяні злочином та інші обставини справи, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинененого кримінального правопорушення, з урахуванням особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ч.1 ст.69 КК України, суд вважає можливим при призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ст. 128 КК України в виді громадських робіт, призначивши їх нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 128 КК України для даного виду покарання та з урахуванням вимог ч.1 ст. 100 КК України.
Суд вважає, що покарання в виді громадських робіт, за вчинений злочин, відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 буде необхідними та достатніми для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.
Долю речових доказів визначити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69, ч.1 ст.100 КК України в виді 100 годин громадських робіт.
Речові докази : магнітні носії інформації, а саме DVD R із відеозаписом проведення слідчих експериментів із потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя