Справа № 128/1683/18
ВИРОК
Іменем України
26 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000527 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області Хмільницького району, с. Уланів, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше несудимого

за ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 17.05.2018 року, близько 21 год. 00 хв., перебуваючи в лісі поблизу магазину «Продукти» по вул. Гагаріна в с. Агрономічне, Вінницького району Вінницької області, під час спільного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на зрізі дерева, на якому вони вживали алкогольні напої, помітив мобільний телефон «Samsung J 7», належний ОСОБА_5 , після чого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливими мотивом та метою, спрямованими на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв мобільний телефон «Samsung J 7», належний ОСОБА_5 , та сховав йог до лівої кишені своїх джинсових штанів.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 467 від 12.06.2018 року, ринкова вартість мобільного телефону «Samsung J 7» станом на 17.05.2018 складала 6 999 грн. 67 коп.

В подальшому, ОСОБА_4 , розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 6 999 грн. 67 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що з потерпілим ОСОБА_5 вони давні приятелі; 17.05.2018 року, у вечірній час, зустрівшись біля магазину в с. Агрономічне, вони разом розпивали спиртні напої. Згодом, коли магазин зачинився, вони з потерпілим пішли до лісу, який знаходиться поряд, та продовжили розпивати алкоголь. Він тоді випив біля 0,5 літра горілки; побачивши на пеньку мобільний телефон потерпілого, який був новіший та кращий за його, вирішив його викрасти. Тоді він взяв телефон собі до кишені, і коли ОСОБА_5 почав його шукати, не повідомив останньому про свої дії. Після цього, він провів ОСОБА_5 додому, а сам поїхав в м. Вінницю та здав телефон до ломбарду, отримавши за нього біля 1500 грн. Пізніше, коли до нього звернулися працівники поліції, він поїхав до ломбарду та викупив даний телефон, повернувши його потерпілому. На даний час ОСОБА_5 не має до нього ніяких матеріальних претензій. Про скоєне ним він жалкує, щиро розкаюється у скоєному, не може пояснити чому це так сталося, йому соромно про вчинене, він просить суд його суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу, доказів на підтвердження наявності речових доказів та судових витрат і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проходження курсу реабілітації громадської організації «Територія добра Поділля», на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої він покладається на розсуд суду, відсутність матеріальних та моральних претензій з боку останнього.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: щире каяття, визнання вини, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді громадських робіт.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.
З обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчого дослідження.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд ,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово - товарознавчого дослідження в розмірі 572 грн. 00 коп.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung J 7», чорного кольору, що переданий під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1