Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1680/17
Провадження №1-кп/523/166/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

22.01.2019 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0008154 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Андріївка Рибницького району Придністровської Молдавської Республіки, громадянина Придністровської Молдавської Республіки, маючого середньо спеціальну освіту, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого одну неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, місця реєстрації на території України не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.12.2010 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст.ст.15, 185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн;

-19.08.2011 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, на підставі ст.71 КК України повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.12.2010 року у виді штрафу в дохід держави в сумі 1000 грн, який визначено виконувати самостійно;

-15.09.2011 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст.185 ч.2 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.08.2011 року та остаточно визначено до відбуття покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі та штраф в дохід держави в сумі 1000 грн, стягнення якого визначено виконувати самостійно; звільнився умовно-достроково 06.12.2013 року на підставі ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2013 року), невідбутий строк 11 місяців 21 день,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.2, 357 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
27.12.2016 року близько 15:20 год., знаходячись у приміщенні бару-магазину «Продукти», розташованого по вул.Ак.Заболотного, 59/3 в м.Одесі, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , який зайшов у приміщення вказаного бару-магазину, майно якого визнав об`єктом свого злочинного посягання. Не показуючи своїх дійсних намірів, ОСОБА_5 став спілкуватись з потерпілим ОСОБА_7 від чого останній втратив пильність. Після того, як потерпілий ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вийшли із приміщення та удвох дійшли до зупинки громадського транспорту «Меркурій», розташованої по вул.Дніпропетровська дорога в м.Одесі, в цей час, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, з метою відкритого викрадення чужого майна (грабіж), застосувавши насилля, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , яке виразилось в тому, що ОСОБА_5 наніс удар ногою в область стегна лівої ноги потерпілого, а також в нанесенні декількох ударів руками по животу та у нанесенні удару в праву щоку ОСОБА_7 , тим самим згідно висновку судово-медичної експертизи №3714 від 25.01.2017 року, ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження за критерієм, згідно п.2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995р.), відносяться до категорії "легких" тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою відкритого викрадення майна дістав із кармана штанів потерпілого, грошові кошти у сумі 700 гривень, та із нагрудного кармана куртки відкрито викрав мобільний телефон марки «HUAWEI» PENS: НОМЕР_1 , МЕID: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, вартістю 1500 гривень, підключений до оператора стільникового зв`язку «Інтертелеком» з абонентським номером № НОМЕР_3 , стартовий пакет матеріальної цінності для потерпілого не становить, а також відкрито викрав документи на ім`я заявника, після чого ОСОБА_5 з місця скоєння правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на загальну суму 2200 грн та документами на власний розсуд.

Крім того, 27.12.2016 року, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Меркурій», розташованої по вул.Дніпропетровська дорога в м.Одесі, ОСОБА_5 , переслідуючи свої корисливі мотиви, діючи умисно, протиправно, з метою незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами, застосував насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , яке виразилось у нанесенні удару ногою в область стегна лівої ноги потерпілого, а також в нанесенні декількох ударів руками по животу та у нанесенні удару в праву щоку ОСОБА_7 , із сумки потерпілого відкрито викрав паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, а також посвідчення водія на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , після чого з місця скоєння правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, не оспорював обставин скоєння кримінальних правопорушень, та підтвердив, що дійсно 27.12.2016 року, направляючись до зупинки «Меркурій» в м.Одесі, разом із ОСОБА_7 , з яким незадовго познайомились у барі, у них виник конфлікт, в ході якого він вдарив його та забрав наявні при ньому мобільний телефон, гроші та документи. Однак, в послідуючому все повернув.

В той же час, обвинувачений вказав, що щиро кається у скоєному ним кримінальному правопорушенні, усвідомив протиправність своїх дій, просив не призначати йому суворого покарання та дати можливість все виправити, зобов`язавшись при цьому більше не скоювати злочинів.

Разом з цим обвинувачений ОСОБА_5 , визнавши свою вину за викладених в обвинувальному акті обставин, вважав, що немає необхідності в допиті свідків, та дослідженні всіх доказів по справі, за таких обставин, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, приймаючи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, визнав можливим обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого та вивченням характеризуючи матеріалів кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 27.12.2016 року, перебуваючи на зупинці «Меркурій» в м.Одесі, ОСОБА_5 , з яким вони познайомились на передодні та спілкувались разом в барі, наніс йому декілька ударів та викрав належне йому майно гроші в сумі 700 грн, мобільний телефон та документи паспорт, ідентифікаційний код та посвідчення водія, які в послідуючому йому було повернуто.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому злочинних діянь, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії:

-за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя, чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно;

-за ст.357 ч.3 КК України за ознаками незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання судом приймається до уваги, що ОСОБА_5 раніше притягувався вже до кримінальної відповідальності та є раніше судимим, також судом враховується особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який є офіційно не працюючим, перебуваючим у цивільному шлюбі, має одну неповнолітню дитину, його характеристику, та висновки органу пробації, що висвітлені в досудовій доповіді.

Однак, в той же час, до обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить те, що обвинувачений свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, підтвердив всі обставини скоєння кримінальних правопорушень. Крім того суд враховує, що з моменту скоєння кримінальних правопорушень, інших відомостей про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної та кримінальної відповідності суду не надавалось. Призначаючи обвинуваченому покарання судом враховується і думка самого потерпілого ОСОБА_7 , який звернувся до суду із письмовою заявою, в якій зазначив, що обвинуваченим ОСОБА_5 йому було відшкодовано матеріальну шкоду та частину моральної. В той же час потерпілий просив не призначати ОСОБА_5 суворого покарання, без тримання під вартою. В судовому засіданні потерпілий також вважав можливим не позбавляти волі обвинуваченого.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, ознайомившись із обвинувальним актом, долученими до нього документами, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, обставини скоєних кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.

Згідно обвинувального акту витрати на проведення експертиз відсутні.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.2, 357 ч.3 КК України, та призначити покарання:

-за ст.186 ч.2 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-за ст.357 ч.3 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;

В силу ст.ст.70, 72 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст.75, 76 ч.1 п.п.1, 2 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 у виді домашнього арешту скасувати.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження - мобільний телефон марки «HUAWEI» PENS: НОМЕР_1 , МЕID: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_4 , посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_7 , серія ВАА: НОМЕР_5 , ідентифікаційний код, виданий на ім`я ОСОБА_7 , - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_7 під зберігаючу розписку.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1