Справа № 750/4376/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/228/18
Категорія - ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0009154 від 16 грудня 2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2018 року,

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2004 року народження, раніше судимого:

1) 02.03.1998 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 81, ч. 2 ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 12.07.1999 року звільнений умовно-достроково на підставі ст. 52 КК України на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 20 днів;

2) 02.11.2000 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 229-6, ч. 1 ст. 196-1, ст.ст. 42, 43 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 31.12.2002 року звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 7 місяців 24 дні;

3) 10.07.2003 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі;

4) 05.01.2004 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 308, ст. 69 КК України на 2 роки 10 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 12.01.2006 року звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 7 місяців 21 день;

5) 08.02.2008 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі;

6) 08.07.2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 143 гривні процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, у період часу з 21 години 14.12.2017 року по 04 годину 15.12.2017 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості біля будинку №15 по вул. Доценка у м. Чернігові, діючи повторно, таємно викрав з кузова автомобіля «ГАЗ ІІІ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 126,5 кг чищеного грецького горіху, вартість якого, відповідно до висновку експерта № 94/17-24 від 16.01.2018, становить 18 975 грн, що належали потерпілому ОСОБА_8 , чим заподіяв матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу, мотивуючи тим, що він повністю визнав провину, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину органам досудового розслідування.

Звертає увагу, що у справі не встановлено обтяжуючих обставин, відсутні матеріальні претензії з боку потерпілого, а тому суд має всі підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання ніж передбачено санкцією інкримінуємої статті.

Наголошує на тому, що суд хоча і зазначив, що врахував його сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, позитивну характеристику з місця проживання, пом`якшуючі обставини, але фактично не звернув на них уваги через що призначив покарання із порушенням вимог кримінального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти аргументів обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_8 , вчиненому повторно, в апеляційній скарзі не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не перевіряється. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 в сьомий раз притягується до кримінальної відповідальності, скоїв один епізод крадіжки чужого майна, викрадене майно потерпілому повернуте в результаті оперативно-розшукових дій органів досудового розслідування.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 2 статті 185 КК України, на підставі ст. 69 КК України, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 має шість непогашених судимостей, в тому числі і за вчинення злочинів проти власності, тричі звільнявся умовно-достроково, однак на шлях виправлення так і не став та знову вчиняв злочини.

Поряд з визнанням провини, каяттям та сприянням у розкритті злочину, за місцем проживання характеризується формально позитивно, оскільки відсутність скарг від мешканців не можна вважати даними, що об`єктивно свідчать про позитивні якості особи.

Факт наявності у обвинуваченого неповнолітньої дитини не свідчить про те, що він її утримує, з урахуванням кількості років, які він провів в умовах ізоляції від суспільства, а також того, що він офіційно не працює, а тому не має законного джерела прибутку для забезпечення потреб дитини.

Якщо судом встановлені тільки обставини, що пом`якшують покарання, проте істотно не знижують тяжкості вчиненого злочину, за відсутності даних, які б позитивно характеризували особу винного, застосування ст. 69 КК України, не допускається.

Отже, при обранні виду та строку покарання обвинуваченому, суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, навмисну форму вини, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання і за відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив його у межах, наближених до мінімальної межі санкції ч. 2 статті 185 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11