ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадж. №11-сс/807/244/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула 3 грудня 2018року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзеського районного суду м.Запоріжжявід 16 листопада 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення № 0000399, передбаченого ч. ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК Україниза наступних обставин.

Так, наказом начальника Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області № 359 о/с від 19.09.2018 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 з 19.09.2018 призначено слідчим СВ Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області (далі Василівського ВП ГУНП України в області).
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п. 1 примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_8 є службовою особою правоохоронного органу.
Відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді слідчого Василівського ВП ГУНП України в Запорізькій області, є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі за текстом Закон) Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону завданням поліції є надання поліцейський послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 6 Закону передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського , професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
У невстановлений у ході досудового розслідування період часу у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник умисел на одержання неправомірної вигоди від громадян України за не притягнення їх до кримінальної відповідальності за розповсюдження зображень порнографічного характеру.
З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 з використанням свого службового становища та наданої йому влади працівника правоохоронного органу, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 організували схему вимагання та одержання неправомірної вигоди від громадян України за не притягнення їх до кримінальної відповідальності за розповсюдження зображень порнографічного характеру.
Відповідно до зазначеної схеми ОСОБА_11 в соціальній мережі повинна була підшукати особу чоловічої статті з якою вступити у особисту переписку та вмовляннями схилити особу до скерування повідомлення на її сторінку соціальній мережі у якому мали міститься зображення порнографічного характеру. Після чого, схилити особу до особистої зустрічі з нею у ході якої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 представляючись працівниками поліції запрошували особу пройти з ними до Василівського відділу поліції мотивуючи це тим, що вказана особа нібито вчинили кримінальне правопорушення. У ході бесіди з особою у відділенні поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погрожуючи кримінальною відповідальністю за неіснуючий злочин, оскільки відомості про такий до ЄРДР не вносились, а також можливою фізичною розправою щодо особи з боку громадських активістів, яким ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть надати особисту інформацію про особу та характер інкримінованого їй злочину, вимагали надати їм неправомірну вигоду з метою уникнення вказаною особою від кримінальної відповідальності та закриття працівниками Василівського ВП ГУ НП в області неіснуючого кримінального провадження відносно особи.
Так, діючи згідно заздалегідь обумовленої схеми вимагання неправомірної вигоди, у невстановлений слідством період часу ОСОБА_11 , яка була зареєстрована у соціальній мережі «Вконтакте», почала підшукувати за допомогою вказаної мережі осіб чоловічої статі, шляхом опрацювання відомостей щодо їх зовнішності, віку, статку та вподобань, а також інших особистих даних, що містились на особистих сторінках зазначених чоловіків як користувачів соціальної мережі «Вконтакте».
У подальшому через соціальну мережу «Вконтакте» шляхом листування із окремими її користувачами, остання знайомилась із чоловіками та пропонувала подальше спілкування із ними за допомогою мобільного зв`язку.
При цьому у ході спілкування з чоловіками остання прохала відправити їй у соціальній мережі «Вконтакте» фото зображення їх статевих органів.
Так, 02.11.2018 ОСОБА_12 в соціальній мережі інтернет «Вконтакте» розпочав приватну бесіду з ОСОБА_11 , яка зареєстрована у вказаній мережі як « ОСОБА_13 ». Під час приватної бесіди у мережі «Вконтакте» ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , яка зареєстрована у вказаній мережі як « ОСОБА_13 », обмінювалися зображеннями порнографічного характеру.
У подальшому ОСОБА_12 на прохання ОСОБА_11 надав їй номер свого мобільного телефону з метою подовження спілкування між ними поза мережею «Інтернет».
Так, у період з 07.11.2018 о 13.11.2018 ОСОБА_11 неодноразово телефонувала ОСОБА_12 та пропонувала зустрітись і познайомитись із нею особисто, при цьому категорично наполягала на тому, що місцем їх зустрічі має бути м. Василівка, Запорізької області.
13.11.2018, у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_11 , діючи згідно заздалегідь обумовленої злочинної схеми, повідомила про факт прибуття ОСОБА_12 до м. Василівка та зустрічі з нею, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які у той час перебували у м. Василівка та очікували прибуття ОСОБА_12 з метою здійснення свого злочинного умислу по вимаганню від нього неправомірної вигоди за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Після цього ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 направились до місця зустрічі із ОСОБА_12 на бул. Центральний у м. Василівка.
Цього ж дня приблизно о 13.30 годині, коли ОСОБА_12 перебував поблизу пивного магазину «Бочка» по вул. Бульвар Центральний у м. Василівка, до нього підійшли ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_8 назвався працівником Василівського ВП ГУ НП в області та показав ОСОБА_12 службове посвідчення.
У подальшому, діючи відповідно до заздалегідь розробленої схеми, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запросили ОСОБА_12 до приміщення Василівського ВП ГУНП в області за адресою: вул. Шевченка 36 у м. Василівка, перебуваючи у якому завели ОСОБА_12 до службового кабінету ОСОБА_8 .
Під час перебування у службовому кабінеті у приміщенні Василівського ВП ГУ НП в області ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 усіляко залякували ОСОБА_12 притягненням його до кримінальної відповідальності, проведенням обшуків за місцем його мешкання, розповсюдження щодо нього інформації про ніби то вчинений злочин, тим самим схиляючи останнього до надання неправомірної вигоди.
Приблизно через дві години від часу запрошення ОСОБА_12 до приміщення Василівського ВП ГУ НП в області, під час якого ОСОБА_12 , увесь час знаходився у зачиненому службовому кабінеті ОСОБА_8 під наглядом самого ОСОБА_8 , або ОСОБА_10 чи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 висунуто ОСОБА_12 , вимогу у наданні йому, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 неправомірної вигоди у сумі 3 тис. доларів США за не притягнення останнього до відповідальності, закриття кримінального провадження та не розголошення відомостей щодо нібито вчиненого ОСОБА_12 злочину.
Після того, як ОСОБА_12 , повідомив про відсутність у нього таких коштів, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , погодились на суму у 50 тис. грн. у якості неправомірної вигоди для себе.
У подальшому, з метою одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 на автомобілі Aсura д.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_9 прослідували з м. Василівка у м. Мелітополь з метою отримання ОСОБА_12 у невстановленої особи позики у сумі 50 тис. грн. для передання вказаної суми коштів у якості неправомірної вигоди ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Приблизно о 17.00 годині 13.11.2018, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 висадили ОСОБА_12 з автомобіля поблизу будинку № 11 по вул. Ярослава Мудрого у м. Мелітополь та почали чекати останнього з метою отримання від нього раніше обумовленої суми неправомірної вигоди у сумі 50 тис. грн..
Після того, як ОСОБА_12 повернувся до автомобіля останній, виконуючи раніше висунуту у приміщенні Василівського ВП ГУ НП в області вимогу ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поклав грошові кошти у сумі 50 тис. грн. у якості неправомірної вигоди в задній карман правого пасажирського сидіння автомобіля Aсura, д.н. НОМЕР_1 . У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом із ОСОБА_12 на вказаному автомобіля попрямували до виїзду з м. Мелітополя в напрямку м. Василівки.
Таким чином, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 одержали від ОСОБА_12 неправомірну вигоду у розмірі 50 тис. грн.
Таким чином, ОСОБА_14 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
13.11.2018 о 17 год 20 хв. ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України
14.11.2018 ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на два місяці з можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Своє клопотання обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_8 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Задовольняючи клопотання прокурора про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів з одночасним визначенням застави у розмірі 147 280 гривень, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказує, що надані докази недостатні для того, щоб вважати підозру ОСОБА_8 обґрунтованою та такою, на підставі якої до нього можна застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_8 відсутній. Крім того, у ОСОБА_8 є постійне місце проживання у м. Запоріжжі, він одружений (тобто має міцні соціальні зв`язки), має постійну роботу. Відтак органом досудового розслідування припущення щодо можливого переховування ОСОБА_8 не обґрунтовано та не підтверджено. Також, вважає що для ОСОБА_8 не вбачається можливості знищити, сховати або будь-яким чином вплинути на докази у кримінальному провадженні, вплинути на свідків тощо. Усі речові докази та документи відповідно до повідомлення про підозру та ухвал на обшуки на даний час вже зібрані. Жодних підстав передбачати незаконний вплив на свідків немає, оскільки деякі свідки по справі - особи зі зміненими анкетними даними - знаходяться під захистом держави та їх анкетні дані засекречені. Усі експертизи на користь обвинувачення проводяться експертами, і тому немає підстав передбачати вплив на експертів, спеціалістів. Звертає увагу суду на відсутність об`єктивних підстав вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , так як він раніше не судима особа, щодо нього діє презумпція невинуватості, підозра щодо нього у вчиненні кримінальних правопорушень не є обґрунтованою належними доказами, а встановлений максимальний розмір залогу завищений судом. Просить ухвалу скасувати та у задоволенні клопотання прокурора відмовити у повному обсязі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність передбачених ст. 177 КПК України та зазначених у клопотанні підстав для застосування відносно ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу.

Для з`ясування зазначених обставин судом вивчено матеріали справи, вислухано з цього приводу думку сторін кримінального провадження.

Висновок слідчого судді щодо обґрунтованості висунутої відносно ОСОБА_8 підозри підтверджуються наданими доказами, а саме: протоколами допитів свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_12 ; протоколом затримання ОСОБА_8 від 13.11.2018; протоколом обшуку автомобіля Acura д.н. НОМЕР_1 ; протоколом обшуку автомобіля DAEWOO-FSO LANOS д.н. НОМЕР_2 ; протоколом огляду, ідентифікації, помітки та вручення грошових коштів від 13.11.2018; іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Аналогічної думки притримується і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, які є частиною національного законодавства України та джерелом доказів у відповідності до ст.ст.1, 8 і 9 КПК України, ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення».

В іншому своєму рішенні Суд наголосив (справа «Чеботарь проти Молдови» від 13.02.2008 р.), що «для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст.5 п.1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само не обов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання. При цьому, обґрунтована підозра є важливою гарантією від свавільного тримання під вартою або затримання особи».

Крім того, зазначені обставини підлягають обов`язковому встановленню як під час досудового розслідування, так і при судовому розгляді справи.
На даній початковій стадії досудового розслідування, виходячи із аналізу наданих слідством доказів, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про доведеність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 .

Судова колегія приймає до уваги наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії щодо переховування.

Як вірно зазначив слідчий суддя, зваживши на всі обставини у сукупності, існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 , з огляду на усвідомлення ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді реального позбавлення волі від 5 до 10 років.

Крім того, перебуваючи на волі та будучи обізнаним про методи та форми роботи правоохоронних органів, ОСОБА_8 як колишній працівник правоохоронних органів, може застосовувати дані знання з метою приховання вчиненого ним злочину та перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника стосовно необґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КК України не знайшли свого підтвердження і під час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом.

Твердження апелянта, що ОСОБА_8 раніше не судима особа та щодо нього діє презумпція невинуватості, не спростовують висновків слідчого судді щодо доцільності застосування такого запобіжного заходу, оскільки при розгляді клопотання були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Беручи до уваги обставини вчинення правопорушення, роль підозрюваного у вчиненні злочину, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя визначив розмір застави правильно та відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в межах визначених законом розмірів - у 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.

Апеляційний суд не вбачає підстав вбачати, що такий розмір є непомірним, та підстав для зміни цього розміру не знаходить, оскільки встановлений слідчим суддею розмір застави внесений на відповідний рахунок, а підозрюваний ОСОБА_8 звільнений з-під варти.

Таким чином, за змістом ч.6 ст. 182 КПК України на даний час відносно ОСОБА_8 діє застосований судом альтернативній запобіжний захід у виді застави.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора, не переконують колегію суддів у можливості застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді по справі не встановлено.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.177, 178, 183, 184, 194,197 КПК України обрав відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзеського районного суду м.Запоріжжявід 16 листопада 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3