Справа № 589/2538/17
Провадження № 1-кп/589/99/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000895, №0001157 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.07.2003 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням на строк 2 роки;

- 30.01.2004 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст. 187 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

- 20.10.2006 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст. 309 ч. 2, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

- 14.03.2011 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

який звільнився 16.01.2015 року по відбуттю строку покарання у виді арешту строком 3 місяці, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.10.2014р. за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.06.2017 близько 04-00 годин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, шляхом виставлення шибки вікна, діючи повторно, проник до приміщення будки, розташованої біля будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно від оточуючих намагався викрасти майно, а саме: універсальний різак «Маяк 1-02», вартістю 150 грн.; кисневий редуктор «ДКП -1-65», вартістю - 215 грн.; корпус клапану ацетиленовому балону вартістю 110 грн.; комплектуючі деталі для кухонного комбайну «Мрія 2-м», які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, що належать ОСОБА_7 на загальну суму 475 грн., однак зібравши дане майно в мішок та вилізши із ним із будки, тобто вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі злочин до кінця не довів, оскільки був затриманий ОСОБА_7 із викраденим майном біля будки, розташованої поряд з будинком АДРЕСА_3 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні цього злочину не визнав, суду пояснив, що в один із днів влітку 2017 року (точно не пам`ятає) вранці о 4 годині проходив повз будівельної будки і побачив двох осіб, які відходили від будки, біля будки стояв мішок. Обвинувачений підійшов подивиться і став біля будки. Потім на нього почало падати віконне скло з будки, обвинувачений захотів його поставити на місце і, коли обвинувачений стояв і тримав віконне скло, під`їхав потерпілий ОСОБА_7 на велосипеді і викликав поліцію. Обвинувачений пояснив, що він тільки тримав скло з вікна будки, яке випадало, злочину не вчиняв. А до будки підійшов, оскільки хотів подивиться, що всередині. При цьому, обвинувачений так і не зміг пояснити навіщо він взагалі підходив до будки потерпілого та зазирав всередину, вказавши, що оскільки має очі, то має право і дивиться.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними доказами.

Так допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що десь близько 4 години ранку 26 червня 2017р. він, перебуваючи у себе вдома в квартирі АДРЕСА_4 , почув дзвін скла і спустився вниз у двір, де стояла належна йому будка. Потерпілий побачив, що у вікні будки відсутнє скло і все перевернуто, а на землі чиїсь сліди. ОСОБА_7 взяв свій велосипед і поїхав по слідах. Вже повертаючись додому, побачив обвинуваченого, який затуляв вікно, а поряд з ним стояв мішок з речами потерпілого, і обвинувачений знов збирався залізти у будку. В свою чергу, потерпілий схопив обвинуваченого за руку і затримав. Жінка потерпілого на прохання останнього викликала поліцію. При цьому, ОСОБА_6 сказав потерпілому, що саме він заліз в будку, думаючи, що це будка будівельників, і ще й вказував потерпілому, що це не його справа, що обвинувачений тут робить. Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив, що обвинувачений намагався викрасти виготовлені з кольорового металу універсальний різак, кисневий редуктор, корпус клапану ацетиленовому балону, комплектуючі деталі для кухонного комбайну.

Також вина обвинуваченого у вчиненні цього злочину підтверджується наступними доказами.

Даними протоколу огляду місця події від 26 червня 2017 року, яким зафіксовано хід та результати проведення відповідної слідчої дії огляду будки (гаражу), розташованої в подвір`ї біля будинку АДРЕСА_3 , під час якого виявлено, що будка має 5 віконних рам, одне з яких з ліва розбито, на підлозі наявні уламки скла від розбитого вікна.

Заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу мішку з універсальним різаком, кисневим редуктором, корпусом клапану ацетиленовому балону, комплектуючими деталями для кухонного комбайну, який він виявив під час затримання обвинуваченого, а також даними протоколу огляду цих предметів від 26.06.2017р., які відповідають переліку того майна, яке було предметом інкримінованого обвинуваченому злочину.

Відповідно до висновку експерта № 19/119/9-3/2253е від 07.07.2017р. вартість універсального різаку «Маяк 1-02» з урахуванням зносу від експлуатації станом на момент вчинення кримінального правопорушення становила - 150 грн., а кисневого редуктора «ДКП -1-65» з урахуванням зносу від експлуатації станом на момент вчинення кримінального правопорушення становила - 215 грн. В свою чергу, у висновку зазначено про неможливість оцінки вартості корпусу клапану ацетиленовому балону. Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_8 його вартість складає 110 грн.

Зазначені вище докази узгоджуються між собою та безсумнівно спростовують покази обвинуваченого про те, що він не ліз до будки ОСОБА_7 , а лише тримав скло з вікна цієї будки. Крім того, вказані докази відповідають ознакам належності та допустимості, а тому можуть бути покладені в основу вироку суду, як такі, що підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину. Підстав не довіряти показами потерпілого у суду не має. В свою чергу, доводи обвинуваченого є нелогічними, суперечливими, а тому суд доходить висновку, що воні надані лише з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Таким чином, на підставі досліджених і належно оцінених доказів, суд встановив, що ОСОБА_6 своїми діями, які виразились у закінченому замаху на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаними з проникненням у сховище, вчиненими повторно, скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 25.08.2017 близько 02-30 годин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, шляхом зриву навісного замку, діючи повторно за попередньою змовою групою осіб з двома невстановленими особами, проник до сараю домоволодіння АДРЕСА_5 , звідки таємно від оточуючих намагався викрасти майно, а саме брухт чорного металу загальною вагою 154,5 кг, вартістю 540,75 грн., що належить ОСОБА_9 . На виконання задуманого ОСОБА_6 спільно з двома невстановленими особами винесли та розмістили у дворі вищевказане майно, з метою його подальшого виносу за межі домоволодіння, однак під час цих дій були викриті потерпілим ОСОБА_9 , у зв`язку з чим не виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їхньої волі.

Вину у вчиненні цього злочину підсудний визнав частково. Він пояснив, що в один із днів влітку 2017 року він, діючи сам, намагався викрасти брухт чорного металу, але його затримав ОСОБА_9 . Також обвинувачений вказав, що замки у домоволодінні він не зривав. Наполягаючи на тому, що діяв під час вчинення цього злочину сам, вказував на те, що 154,5 кг металобрухту він планував вивезти на таксі, яке його чекало. Повідомив, що на вчинення цієї крадіжки його спонукало важке матеріальне становище.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, окрім його показів у відповідній частині, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними доказами.

Так допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що будинок АДРЕСА_5 , яким користується його родина, був пограбований вперше 23 чи 25 серпня 2017року (точної дати він не пам`ятає), після чого він разом з братом своєї дружини полагодив зламані замки. Через два дні він разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 залишилися ночувати у будинку. Вночі дружина побачила на території домоволодіння сторонніх людей з ліхтариками. Дружина потерпілого його розбудила та викликала по телефону свого брата ОСОБА_11 , який невдовзі приїхав. В цей час особи, які були на території домоволодіння, готували для виносу викрадене майно і збирали його біля хвіртки (з території домоволодіння його ще не винесли) і зайшли втрьох у гараж. ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_9 прикрили двері гаражу, але двом з цих осіб вдалося втекти, а обвинувачений не зміг. ОСОБА_6 був шапочці і з однією рукавичкою. Коли зняли з нього шапку, то потерпілий впізнав обвинуваченого. Потерпілий пояснив, що викрадене майно належало його родині і брату дружини ОСОБА_11 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка доводиться дружиною потерпілому та двоюрідною сестрою обвинуваченому, показала, що вночі 25 серпня 2017 року вона спала у будинку АДРЕСА_5 , прокинувшись десь о 2 годині ночі, свідок побачила сторонніх осіб з ліхтариками, які ходили по території домоволодіння і розбудила чоловіка та викликала свого брата - ОСОБА_11 .. Коли ОСОБА_11 приїхав, він залишився стояти перед хвірткою. Металобрухт, який намагались викрасти, вже був зібраний на ганчірці біля забору. Потім коли особи, які викрадали майно, зайшли в гараж, ОСОБА_11 закрив в гаражі всіх трьох, але двоє з них втекли, а обвинувачений не зміг, оскільки в нього була зламана рука. Потім свідок вибігла зі своїм чоловіком ( ОСОБА_9 ) у двір та побачила обвинуваченого, який був в шапочці і одній рукавичці, друга - загубилась. Свідок підтвердила, що викрадали майно три особи, двох вона не знає, а в одному з них вона впізнала свого двоюрідного брата ОСОБА_6 . Крім того, свідок підтвердила, що викрадений металобрухт належав, в тому числі і її чоловікові.

Також вина обвинуваченого у вчиненні цього злочину підтверджується наступними доказами.

Даними протоколу огляду місця події від 25.08.2017 року, яким зафіксовано хід та результати проведення відповідної слідчої дії в домоволодінні АДРЕСА_5 . Під час якого виявлено, що вказане домоволодіння огороджено парканом, висотою 170 см. З лівої сторони від хвіртки до домоволодіння мається господарська будівля літньої кухні, яка замикається на навісний замок. На зовнішній стіні цієї споруди на полиці виявлено зламаний (без дужки) навісний замок, на відстані 2-х м від воріт у домоволодіння на землі виявлено ще замок без дужки. В сараї виявлено червону запальничку «ТОР», з іншої сторони якої є ліхтарик. Крім того зафіксовано сліди зламу дерев`яної господарської будівлі (сараю) біля будинку. З правої сторони від воріт виявлено металений лом, одна із сторін якого зігнута. У воріт на підлозі було виявлено і вилучено пару трикотажних рукавичок чорного кольору. На відстані 1 м від входу на території домоволодіння виявлено білу тканину, на яку складено різні частини металобрухту, з правої і лівої сторони від якої два металевих відра, у яких також складені металеві вироби, металобрухт, а також білий поліетиленовий мішок з різними металевими виробами.

Даними протоколу огляду місця події від 25.08.2017р. з фототаблицями до нього, яким зафіксовано майно, що було предметом крадіжки та його обсяг, що відповідає пред`явленому в обвинуваченні.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/2865е від 11.09.2017 року ринкова вартість майна, як брухту чорного металу, вагою 154.5 кг, станом на час скоєння цього злочину, складає 540,75 грн.

Зазначені вище докази узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого у відповідній частині, зокрема, щодо наявності події злочину, місця його вчинення, предмету крадіжки. Не містять жодних суперечностей. Крім того, вказані докази відповідають ознакам належності та допустимості, а тому можуть бути покладені в основу вироку суду, та підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину поза розумним сумнівом.

При цьому, суд критично оцінює покази ОСОБА_6 про те, що не зламував замки на будівлях домоволодіння потерпілого і цей злочин вчиняв сам. Ці покази є неспроможними, оскільки спростовуються як даними протоколу огляду місця події від 25.08.2017 року, під час якого було виявлено і вилучено металевий лом і зламані замки, а також зафіксовано сліди зламу на дерев`яній господарської будівлі біля будинку. Крім того, ці доводи підсудного спростовуються показами потерпілого ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_10 , які підтвердили, що у гаражі, в якому затримали крадіїв було три особи, включаючи ОСОБА_6 . Крім того, покази свідка про наявність у ОСОБА_6 перелому руки (про неправильно зрісшийся перелам руки він неодноразово і сам вказував в судових засіданнях) викликають обгрунтований сумнів, що обвинувачений, діючи самостійно, будучи інвалідом 3 групи, міг винести 154, 5 кг металобрухту та завантажити його у таксі, як він вказував.

Не приймаються до уваги і доводи захисника про те, що ОСОБА_9 не є власником викраденого майна, адже як було встановлено з показів самого потерпілого і свідка ОСОБА_10 , потерпілий мав можливість розпоряджатися цим майном і володів ним спільно із членами своєї родини.

Таким чином, на підставі досліджених і належно оцінених доказів, суд встановив, що ОСОБА_6 своїми діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаними з проникненням у сховище, вчиненими повторно за попередньою змовою групою осіб, скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у тому, що він 28.06.2017 близько 22-00 годин, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, діючи повторно, шляхом відчинення незамкнених дверей проник до приміщення тамбуру квартири АДРЕСА_6 , звідки таємно від оточуючих викрав дитячий велосипед «VELOХ», вартістю відповідно до довідки 1200 грн., що належить ОСОБА_12 , чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 1200 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні цього злочину не визнав. Зазначив, що вказаного злочину не вчиняв, а влітку 2017 року надав свій паспорт для закладення в ломбард дитячого велосипеду своїй знайомій, яка пішла з ним до ломбарду і здала велосипед, за що він отримав гроші в сумі 200 грн.

Вислухавши обвинуваченого, показання потерпілої ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , перевіривши надані стороною обвинувачення письмові докази, суд прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не доведено, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 91, 368, 370 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення. Вказані дані встановлюються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву.

Зокрема у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», у якому, в свою чергу, міститься посилання на першоджерело - рішення у справі «Авшар проти Туреччини», Європейський суд з прав людини вказав, що доведення «поза розумним сумнівом» має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).

Такий же принцип закріплений у статті 17 КПК України, відповідно до якого ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, на підтвердження обставин висунутого обвинувачення прокурор у судовому засіданні послався на наступні докази: покази потерпілої ОСОБА_12 , покази свідка ОСОБА_13 , протокол прийняття від ОСОБА_12 заяви про вчинення злочину від 29 червня 2017 року, протокол огляду місця події від 29.06.2017р., кредитний договір № 044171968 від 29.06.2017р. і чек на придбання товару /т.с. 1 а.с. 203, 204/, заяву від 10.07.2017р. ОСОБА_12 про добровольну видачу викупленого нею у ломбарді «Діамантовий дім» велосипеду, протокол огляду цього велосипеду від 10.07.2017р., протокол проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого від 12.07.2017р., та довідку про вартість дитячого велосипеду «VELOХ».

Як вбачається з протоколу про прийняття заяви про вчинення злочину, ОСОБА_12 повідомила, що 28.06.2017р. невстановлена особа шляхом відчинення дверей проникла до тамбуру біля квартири АДРЕСА_7 , звідки таємно викрала дитячий велосипед «VELOХ».

Потерпіла ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що 28 червня 2017 року десь близько 23 год. 00 хв. її чоловік пішов перевірити замки, однак коли він відчинив двері в тамбурі квартири АДРЕСА_7 виявив, що зник дитячий велосипед, який там зберігався. Цей велосипед був у новому стані, його придбали доньці потерпілої на день її народження. Наступного дня потерпіла написала заяву про вчинений злочин до поліції. Через два дні співробітники поліції їй повідомили, що викрадений у неї велосипед 29.06.2017 року зданий в ломбард. Їй довелося викупити з ломбарду велосипед. Обвинуваченого потерпіла не бачила.

За даними протоколу огляду місця події від 29.06.2017р., яким зафіксовано хід та результати проведення відповідної слідчої дії в тамбурі квартири АДРЕСА_7 , в цьому тамбурі виявлено дитячий самокат, іграшковий посуд і пакет, а також зафіксовано, що запірний механізм дверей тамбуру несправностей не має.

Протоколом огляду від 10.07.2017р. зафіксовано хід та результати проведення огляду дитячого велосипеду «VELOХ».

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_15 вартість дитячого велосипеду «VELOХ», з діаметром коліс 20 дюймів становить 1200 грн.

Тобто, вищезазначені докази підтверджують лише подію вчинення злочину, однак жодним чином не пов`язують особу ОСОБА_6 із зазначеним злочином.

Єдиним прямим доказом наданим прокурором, який може вказувати на ОСОБА_6 як на особу, яка його вчинила, є протокол слідчого експерименту від 12.07.2017р.. В протоколі вказано, що підсудний повідомляв, що саме він вчинив цей злочин і вказав на тамбур, з якого він вчинив крадіжку.

Надаючи оцінку вказаному доказу, суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний протокол фактично містить виклад зізнавальних показів обвинуваченого. При цьому, дані покази не можуть бути покладені в основу вироку в силу вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, оскільки не сприймалися судом безпосередньо під час судового розгляду або не були отримані в порядку ст. 225 КПК України, а суд не вправі обгрунтовувати вирок показаннями, наданими слідчому або посилатися на них.

В свою чергу в судовому засіданні обвинувачений надавав протилежні пояснення, вказуючи, що даний злочин він не вчиняв.

Більш того, обвинувачений наполягав на тому, що під час вказаного слідчого експерименту він вказував слідчому, що даного злочину він не вчиняв. На доданому до протоколу фото № 2, яке стосується цього злочину, обвинувачений не вказував на двері тамбуру квартири АДРЕСА_7 (як записано під фото), а був сфотографований біля неї, стоячи до дверей спиною.

У цьому контексті слід звернути увагу і на форму протоколу слідчого експерименту від 12.07.2017р..

Відповідно до ст. 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Разом з тим, як вбачається зі змісту протоколу слідчого експерименту від 12.07.2017р., він виготовлявся двома різними способами, при цьому, вступна частина протоколу виконана рукописом, а описова частина з викладом самого ходу слідчої дії була надрукована. При цьому, заключна частина протоколу знов виконана рукописом і перед підписами учасників містить вказівку, що учасники цієї слідчої дії з протоколом ознайомлені і саме «записано» вірно. Час складення протоколу з його змісту з`ясувати не можливо. Однак, те, що протокол складався і друкувався не під час проведення слідчої дії, у суду сумніву не викликає. Жодних відомостей про те, що використвувалась ще й інша, окрім, фотокамери, техніка протокол не містить.

При цьому, незважаючи на пояснення обвинуваченого, який зазначав, що під час слідчого експерименту повідомляв слідчому про те, що цього злочину не вчиняв, сторона обвинувачення жодних доказів на спростування цих доводів не навела.

Крім того, зі змісту кредитного договору № 044171968 від 29.06.2017р. /т.с. 1 а.с. 203/ вбачається, що ОСОБА_6 у цей же день отримав кредит у ПТ «Ломбард «Діамантовий Дім» в сумі 450 грн. під заставу дитячого велосипеду «VELOХ bike». З чеку /т.с.1 а.с.204/ вбачається, що вказаний велосипед був викуплений за 500 грн.

За показами допитаного в судовому засіданні експерта-оцінювача ПТ «Ломбард «Діамантовий дім» ОСОБА_13 влітку 2017 року до ломбарду «Діамантовий дім» був зданий велосипед, потім прийшла потерпіла ОСОБА_12 , яка сказала, що цей велосипед в неї вкрали. Після того з потерпілою вже розмовляв його начальник. Хто здав велосипед свідок не пам`ятає, але підтвердив, що саме він укладав кредитний договір № 044171968 від 29.06.2017р., забезпечений заставою дитячого велосипеду «VELOХ bike», на цьому кредитному договорі стоїть його підпис. При цьому, зазначив, що всі речі в ломбарді приймаються з перевіркою особи позичальника на підставі паспорту або іншого документа, що підтверджує його особу. Як викупали велосипед свідок не пам`ятає.

Однак дані докази є непрямими і у своїй сукупності не виключають версію захисту про те, що підсудний лише здав велосипед, викрадений у ОСОБА_12 , в ломбард на прохання його знайомої, не знаючи, що велосипед крадений.

Тобто, виходячи з зазначеного, прокурором не надано в розпорядження суду таку сукупність доказів, яка поза розумним сумнівом, на підставі вагомих, чітких і узгоджених між собою даних, доводила б, що ОСОБА_6 винний у вчиненні крадіжки у ОСОБА_12 . Суд не може визнати вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину лише на підставі єдиного доказу - слідчого експерименту від 12.07.2017р., який викликає у суду сумніви.

Будь-яких інших доказів, які б свідчити про те, що ОСОБА_6 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення суду не надано.

За таких обставин, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено ним, а тому суд приходить до переконання про необхідність виправдати ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, в зв`язку з недоведеністю вчинення злочину обвинуваченим.

З огляду на викладене, цивільних позов, заявлений ОСОБА_12 , слід залишити без розгляду, виходячи з приписів ч. 3 ст. 129 КПК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, суд виходить з наступного.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67, 68 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім"ї, його матеріальний стан, тощо.

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими, ступінь закінчення злочинного наміру, їх характер та наслідки від вчинених злочинів. Також суд враховує дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, зокрема, переважно за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 14.02.2001р. перебуває на диспансерному обліку з діагнозом РППВВ опіоїдів (синдром залежності), є особою середнього віку, має повну загальну середню освіту, неодружений, утриманців не має, є інвалідом третьої групи, отримує відповідну пенсію по інвалідності, до взяття під варту не працював. При цьому, свідок ОСОБА_10 охарактеризувала обвинуваченого з негативного боку, вказувала, що він ніколи не бажав працювати, знущався над своїм батьком та вів асоціальний спосіб життя. Судом не приймається до уваги позитивна характеристика за місцем його реєстрації, оскільки як встановлено в судовому засіданні, він проживав за іншою адресою та така його характеристика спростовується іншими наявними у справі характеризуючими матеріалами і показами свідка ОСОБА_10 . За місцем фактичного мешкання обвинувачений характеризується формально.

При цьому, доводи захисту про те, що обвинувачений ніколи не працював, оскільки мав 3 групу інвалідності, судом до уваги не приймаються, з огляду на дані довідки до акту МСЕК, згідно з якою йому протипоказана лише важка фізична праця.

Також слід зазначити, що обидва потерпілих: ОСОБА_9 і ОСОБА_7 просили в судовому засіданні застосувати до обвинуваченого найбільш суворе покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину (щодо ст. 309 КК України).

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України у межах, установлених у санкціях відповідних частин зазначених статей КК України з врахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України - у виді позбавлення волі, а саме: за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи захисту про незначну вартість майна, яке було предметом кражідок, адже дані обставини не зменшують суспільну небезпечність самих діянь з огляду на спосіб їх вчинення і інші обставини об`єктивної сторони цих злочинів, а також особу підсудного.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням викладеного, враховуючи кількість злочинів, що входять до сукупності, вид сукупності, яка є реальною, за правилами ст. 70 КК України, ОСОБА_6 слід призначити покарання за сукупністю злочинів з застосуванням принципу часткового складання призначених покарань, призначивши остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На думку суду, саме такий вид і розмір покарання є співмірним діянню і характеристиці особи та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, з огляду на дані про його особу, з метою забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили, суд вважає необхідним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому залишити в силі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд також вважає необхідним зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.08.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2017р.. слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати в зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з дня затримання з 25 серпня 2017 року.

Продовжити ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 500 грн. і моральної шкоди в сумі 3000 грн. залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведених експертиз № 19/119/9-3/2253е від 07.07.2017р., № 19/119/9-3/2865е від 11.09.2017 року в розмірі 593 гривень 22 копійок.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2017року у справі № 589/3162/17 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

універсальний різак «Маяк 1-02»; кисневий редуктор «ДКП -1-65»; корпус клапану ацетиленовому балону; комплектуючі деталі для кухонного комбайну «Мрія 2-м», які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити у потерпілого ОСОБА_7 ,

брухт чорного металу у вигляді предметів із сталі та чавуну, загальною вагою 154,5 кг, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , - залишити у потерпілого ОСОБА_9 ;

запальничку червоного кольору з ліхтариком, мобільний телефон «Siemens», imei: НОМЕР_1 з сім картою «Київстар» № НОМЕР_2 , належні ОСОБА_6 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів Шосткинського ВП ГУ НП в Сумській області повернути ОСОБА_6 ;

два зламаних навісних замків з дверей сараю, металевий лом довжиною 158 см., діаметром 2,5 см., пару печаток чорного кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Шосткинського ВП ГУ НП в Сумській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1