Справа № 521/4486/19
Номер провадження:1-кс/521/2254/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, за кримінальним провадженням № 0000315 від 02.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання слідчого вбачається, що в проваджені Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України за заявою про злочин гр. ОСОБА_7 відповідно до заяви, останній просить прийняти заходи до невстановленої особи, яка 26.02.2019 року шахрайським шляхом під приводом розрахунку за ремонт автомобіля заподіяла майнову шкоду в сумі 80 000 гривень.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_5 з приводу ремонту автомобіля марки «Renault Magnum» на підставі усної домовленості. Вартість робіт буде складати 80 000 гривень.

26.02.2019 року ОСОБА_5 надав завдаток за ремонт автомобіля марки «Renault Magnum» у сумі 1700 доларів США гр. ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_5 повністю не розрахувався з ОСОБА_7 та перестав виходити на зв`язок. Також було встановлено, що грошові кошти в сумі 1700 доларів США є підробленими.

Під час досудового розслідування був встановлений гр. ОСОБА_5 , який 12.03.2019 року був запрошений до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для з`ясування вказаних обставин. Під час спілкування, ОСОБА_5 добровільно видав слідчому свідоцтва про реєстрацію ряду транспортних засобів, а також два мобільні телефони.

В ході досудового розслідування під час відібрання пояснень у гр. ОСОБА_5 встановлено, що у вересні 2018 року він представився гр. ОСОБА_8 як ОСОБА_9 , пред`явивши підроблений паспорт та шляхом зловживання довіри заволодів рядом транспортних засобів, технічні паспорти на які він видав.

Відповідно в теперішній час вказані обставини, встановлюються органом досудового розслідування. Відомості про злочин передбачений ч. 3 ст. 289 КК України внесені до ЄРДР 14.03.2019 року. Вказані кримінальні провадження в теперішній час об`єднанні.

Враховуючи, що добровільне видане гр. ОСОБА_5 майно є речовими доказами у кримінальному провадженні та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, слідчий просить накласти арешт на вказане майно, яке було вилучено.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, та вважав, за необхідне його задовольнити.

Адвокати ОСОБА_6 , а також власник майна ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки слідчим не зазначена мета арешту на майно, а також встановлені грубі порушення вимог КПК України, свідчать про необхідність відмови в задоволенні клопотання. Адвокат надав відповідні заперечення.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, вислухавши думку прокурора, адвоката та власника майна, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Щодо суті клопотання слідчим суддею встановлено наступне.

Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, серед іншого, є збереження речових доказів. Частина 3 статті 170 КПК України також передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як встановлено під час розгляду клопотання, органом досудового розслідування проводиться розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_7 про скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України, за фактом заподіяння майнової шкоди шляхом обману та зловживання довірою.

Під час досудового розслідування встановлено, громадянина ОСОБА_5 , який мав певні правовідносини з ОСОБА_7 щодо ремонту транспортного засобу. 12.03.2019 року гр. ОСОБА_5 запрошено до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для з`ясування відповідних обставин на які посилається заявник. Під час відібрання пояснень, ОСОБА_5 добровільно надав співробітникам поліції ряд технічних паспортів на транспортні засоби та два мобільні телефони.

В судовому засіданні, слідчим суддею встановлені обставини за яких ОСОБА_5 надавав відповідні документи та речі. На прямі питання слідчого судді останній відповідав досить невпевнено, стримано, боязливо, іноді не зрозуміло. Натомість наданих слідчому судді відповідей було достатньо для висновку про те, що обставини подій які перевіряються органом досудового розслідування необхідно більш детально встановлювати та перевіряти. Факт застосування недозволених методів слідства або оперативних заходів до ОСОБА_5 будь-якими розумними доказами не доведений. Питання добровільності видачі зазначених предметів і речей на думку слідчого судді потребує безумовно більш уважного вивчення, а суперечливі покази ОСОБА_5 в цій частині необхідно об`єктивно та неупереджено перевірити.

Однак на даному етапі кримінального процесу, слідчому судді достатньо правдивих та неупереджених пояснень ОСОБА_5 про передачу відповідних документів та предметів співробітникам поліції добровільно, для висновку про необхідність збереження у органу досудового розслідування вказаного майна, як речового доказу для встановлення обставин подій правопорушення.

Вилучені документи та предмети є документами доказами та речовими доказами, які мають суттєве значення для досудового розслідування та за допомогою яких можливо встановити обставини передбачені ст. 91 КПК України. Повернення вилученого майна у вказаній стадії досудового розслідування, на думку слідчого судді може призвести то непоправних наслідків, які призведуть до неможливості подальшого розслідування обставин правопорушення.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчий суддя вважає, що правовою підставою для арешту майна є сукупність об`єктивних даних та розумних підозр які свідчать про те, що вилучене майно є речовим доказом злочину.

Вказане майно в теперішній час підлягає дослідженню органом досудового розслідування та з ним необхідне проведення слідчих дій, у тому числі проведення експертиз.

Щодо доводів адвокатів та представника юридичної особи, слідчим суддею встановлено наступне.

Так, не зазначення в клопотанні слідчим мети арешту майна, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки прокурором в судовому засіданні відповідну мету арешту доведено. Певні процесуальні недоліки при добровільній передачі вказаного майна також не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки не впливають на зміст вказаного заходу забезпечення кримінального провадження. Підстав ставити під сумнів належність та допустимість вказаних доказів, взагалі слідчим суддею не встановлено.

Клопотання слідчим подано відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, на наступний день після вилучення майна, що підтверджується відповідною квитанцією поштового відправлення від 13.03.2019 року.

На думку слідчого судді, вимоги закону щодо стислих строків звернення з клопотанням до слідчого судді (ч. 5 ст. 171 КПК України) та розгляду клопотання слідчим суддею (ч. ч. 1, 6 ст. 173 КПК України) встановлюють певні гарантії від свавільного вилучення майна у будь-якої особи та судового контролю за дотриманням прав особи на володіння майном, які можуть бути порушенні в тому числі і органом досудового розслідування. Натомість порушення строків судового розгляду клопотання не свідчить про таке процесуальне порушення яке перешкоджає слідчому судді законно, обґрунтовано та справедливо вирішити клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя вважає, що юридичне визначення кожної виявленої та вилученої речі повинен надати виключно слідчий, який відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України, несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Саме слідчий наділений найбільшими процесуальними правами та процесуальною самостійністю під час досудового розслідування, він і визначає основні і додаткові напрями слідства, приймає і виконує рішення.

У будь-якому випадку оцінка доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності буде зроблена судом, у змагальному процесі під час розгляду кримінального провадження по суті.

На вказаній стадії кримінального процесу, слідчий суддя не тільки позбавлений можливості надання оцінки доказам (шляхом їх виключення або вилучення з числа доказів та визнання їх недопустимими або неналежними) але й не може самостійно визначити значення тієї чи іншої речі для матеріалів досудового розслідування та обставин, які підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні. Відповідно повернути будь-який предмет, документ або річ очевидно є передчасним, оскільки розумно перевірити виявлені та вилучені речі і предмети можливо тільки під час досудового розслідування у строки визначені в КПК України.

Таким чином підстав для відмови в задоволені клопотання слідчого не має.

Слідчий суддя вважає за необхідне заборонити користуватись та розпоряджатись вказаним вилученим майном, оскільки обставини злочину, свідчать про те, що їх не застосування призведе до зникнення та знищення вказаного майна.

Потреби досудового розслідування на думку слідчого судді, виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 132, 170, 172, 173 КПК України, Слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, за кримінальним провадженням № 0000315 від 02.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 12.03.2019 року під час добровільної видачі громадянином ОСОБА_5 в приміщенні Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, за адресою м. Одеса, вул. Мечнікова, 53, а саме на: 1)свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; 2)мобільний телефон марки «Мейзу» ІМЕІ 1 НОМЕР_8 , ІМЕІ 2 НОМЕР_9 з сім картками № НОМЕР_10 та № НОМЕР_11 ; 3)мобільний телефон марки «fly» ІМЕІ НОМЕР_12 .

Заборонити власнику вилученого майна розпоряджатись та користуватись майном.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1