Справа № 192/2508/18
Провадження № 1-в/201/228/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення до призначеного вироками суду покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII), -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ, про зарахування до призначеного йому вироками суду покарання строк його попереднього ув`язнення з 14 листопада 2014 року по 26 листопада 2014 року, а також з 24 лютого 2016 року по 09 червня 2016 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У судовому засіданні засуджений просив суд задовольнити клопотання.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки вважала вимоги останнього такими, що не ґрунтуються на положеннях кримінально-процесуального закону.

Представник виправної колонії у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, при цьому просив суд проводити розгляд справи без його участі, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання останнього не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього документи, а також вислухавши думки учасників судового процесу, суд доходить до таких правових висновків.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як встановлено з матеріалів долучених до цього клопотання, ОСОБА_4 був засуджений:

- 18 червня 2013 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2013 року було залишено без змін вирок від 18 червня 2013 року, який приведено до виконання з моменту затримання засудженого 14 листопада 2014 року;

- 18 березня 2016 року вироком Кагарлицького районного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, при цьому засудженому було зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його тимчасового переведення з виправної колонії у слідчий ізолятор для розгляду цієї справи з 24 лютого 2016 року по 18 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вироку суду набрав законної сили 19 квітня 2016 року.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року засудженому ОСОБА_4 у строк покарання призначеного вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 18 березня 2016 року було зараховано строк попереднього ув`язнення з 19 березня 2016 року по 19 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Викладені обставини свідчать про те, що засудженому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року було зараховано строк його попереднього ув`язнення у строк призначеного останнім вироком покарання, а саме з моменту його тимчасового переведення у слідчий ізолятор для розгляду цієї справи судом і до моменту набрання таким вироком законної сили, а отже, в цій частині судом порушень прав засудженого не встановлено.

Щодо інших доводів засудженого ОСОБА_4 про необхідність включення у строк попереднього ув`язнення також час з 14 листопада 2014 року, тобто з моменту його затримання в порядку виконання попереднього вироку суду від 18 червня 2013 року, до прибуття у виправну колонію 26 листопада 2014 року, то суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону та не узгоджуються із положеннями Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Зокрема, частина 1 вищевказаного Закону передбачає, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Статтею 2 встановлено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Згідно абзацу 6 частини 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 був затриманий 14 листопада 2014 року в порядку виконання стосовного нього попереднього вироку суду від 18 червня 2013 року, то строк до моменту його прибуття у виправну колонію не може бути включений у попереднє ув`язнення відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року. Разом з тим, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року засудженому вже було зараховано у строк призначеного останнім вироком суду від 18 березня 2016 року покарання строк його перебування в установі попереднього ув`язнення до набрання таким вироком законної сили, а нових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року судом не встановлено, у зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення до призначеного вироками суду покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1