Справа № 521/6316/17 Провадж. № 1-кп/521/599/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурора - ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

потерпілих - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 01.02.2017 року за № 0000414, за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одеса, має середню спеціальну освіту, працює заступником начальника виробництва ДП «Енергомонтажний поїзд № 754», не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , ІПН № НОМЕР_1 ,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК країни,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився у м. Львів, має середню освіту, до затримання навчався на 4 курсі Одеського морського училища, не одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , до затримання проживав за адресою АДРЕСА_1 , судимий:

1) 19.10.2015 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн.; ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2016 року покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді 30 годин громадських робіт; покарання відбув 02.09.2016 року,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , проживає за адресою АДРЕСА_5 , ІПН № НОМЕР_2 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

У С Т А Н О В И В:
31.01.2017 року (точний час не встановлено) ОСОБА_11 , який діяв повторно, а також ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, вступили у попередню змову. Відповідно до розробленого ними плану ОСОБА_10 мав на автомобілі відвезти ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на зустріч з неповнолітньою особою потерпілим. ОСОБА_11 і ОСОБА_12 відповідно до плану шляхом обману, під вигаданим приводом неспроможності свідка ОСОБА_19 (знайомого потерпілому) повернути їм грошовий борг, якого фактично не існувало, мали переконати потерпілого передати їм власні грошові кошти.

Відповідно до розробленого плану та заздалегідь розподілених ролей того ж дня близько 14 години ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на автомобілі марки «BMW» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 приїхали за адресою АДРЕСА_6 , де зустрілись зі знайомим ОСОБА_11 - неповнолітнім ОСОБА_20 , від якого отримали відомості про малолітнього ОСОБА_17 , та спонукали ОСОБА_20 до зустрічі з ним, маючи намір заволодіти майном потерпілого.

Приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 разом з ОСОБА_20 на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_10 приїхали на обумовлене з потерпілим ОСОБА_17 місце зустрічі біля будинку АДРЕСА_7 , де проживає потерпілий, після чого ОСОБА_10 залишився в автомобілі. ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в присутності ОСОБА_20 зустрілися з малолітнім потерпілим ОСОБА_17 , ввели його в оману, нібито ОСОБА_20 заборгував їм гроші, і переконували ОСОБА_17 віддати гроші замість нього.

При цьому ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , виходячи за межі домовленості зі ОСОБА_10 і не ставлячи його до відома, користуючись виниклими в ході вчинення злочину обставинами, а саме, дізнавшись від потерпілого ОСОБА_17 про відсутність у нього вдома дорослих членів сім`ї, вступивши у попередню змову між собою, під вигаданим приводом необхідності отримання від ОСОБА_20 письмової розписки, погрожуючи поміщенням до багажнику автомобіля, тобто погрожуючи застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, примусили ОСОБА_17 впустити їх до квартири і таким чином проникли до житла потерпілого та його родини за адресою АДРЕСА_8 . Перебуваючи в квартирі, діючи узгоджено, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в присутності потерпілого ОСОБА_17 і свідка ОСОБА_20 відкрито викрали таке майно потерпілої ОСОБА_16 : грошові кошти у розмірі 500 доларів США, що на 31.01.2017 року за офіційним курсом НБУ становило 15535 грн., ігрову консоль «PS-4» вартістю 15535 грн., а також 3 медалі Міністерства оборони України з посвідченнями до них на ім`я ОСОБА_18 .

Після цього ОСОБА_11 і ОСОБА_12 з викраденим майном залишили квартиру та повернулись до автомобіля, де їх очікував ОСОБА_10 , і спільно на автомобілі залишили місце події, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілим матеріальний збиток на загальну суму 31070 грн.

Крім того, ОСОБА_10 у невстановленому місці та у невстановлений час без передбаченого законом дозволу придбав вогнепальну зброю - самозарядний пістолет «Stalker 914-UK» № НОМЕР_4 калібру 9 мм РА, та зберігав його в квартирі за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_1 до 01.02.2017 року, коли зазначена вогнепальна зброя була вилучена працівниками поліції під час проведення обшуку.

Крім цього, ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке визнане судом недоведеним, а саме у тому, що 31.01.2017 року близько 14 години ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на автомобілі марки «BMW» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 приїхали за адресою АДРЕСА_6 . У вказаний час і місці ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 для незаконного носіння та використання при здійсненні погроз застосування насилля самозарядний пістолет «Stalker 914-UK» № НОМЕР_4 калібру 9 мм РА. ОСОБА_11 демонстрував вказаний пістолет малолітньому потерпілому ОСОБА_17 з метою заволодіння майном потерпілого, після чого повернувся до автомобіля на вул. Палубній у м. Одесі, де передав пістолет ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що займався спортивним тренуванням молоді, у зв`язку з чим познайомився з ОСОБА_21 і ОСОБА_22 . Незадовго до 31.01.2017 року ОСОБА_21 орендував у нього квартиру за місцем прописки АДРЕСА_1 . Того дня він приїхав до ОСОБА_21 за вказаною адресою і той запропонував йому заробити на обмані малолітніх осіб під приводом, що нібито «малолітка» повинен йому гроші. Він погодився, та за ініціативою ОСОБА_21 поговорили з ОСОБА_22 і йому теж запропонували участь у вчиненні злочину. На автомобілі під його ( ОСОБА_23 ) керуванням утрьох приїхали на вул. Старопортофранківську, де в автомобіль сів ОСОБА_24 . Між ОСОБА_21 і ОСОБА_24 відбулась розмова, під час якої ОСОБА_21 запитав у ОСОБА_24 про борг, той відповів, що грошей немає. Тоді ОСОБА_21 спитав, чи є знайомий, що може віддати борг замість нього, і ОСОБА_24 відповів ствердно. Всі разом приїхали на вул. Палубну. ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_24 вийшли з автомобіля, до них підійшов потерпілий, після чого всі зазначені особи пішли разом з потерпілим. Він сам залишався в автомобілі. Через деякий час ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_24 повернулись, ОСОБА_22 тримав пакет з речами ігровою приставкою та медалями. Вони пояснили, що ці речі забрали у квартирі потерпілого ОСОБА_25 . Крокіс дав йому ( ОСОБА_23 ) 200 доларів США, а ОСОБА_22 - 100 доларів США. Після цього він відвіз ОСОБА_21 і ОСОБА_22 у квартиру на вул. М`ясоїдівську і сам залишився там ночувати.

ОСОБА_10 зазначив: розумів, що разом з іншими обвинуваченими вчиняють незаконні дії, їх метою було забрати у потерпілого гроші під приводом повернення боргу замість ОСОБА_24 . Визнає, що був співучасником вчинення злочину. У скоєному розкаюється.

Крім того, ОСОБА_10 пояснив, що займається приватною охороною і має дозвіл на пістолет «Форт». Та вогнепальна зброя, що була вилучена в його квартирі, - йому не належить. Цю зброю він не бачив і не знав, що вона знаходиться в його квартирі.

Обвинувачений ОСОБА_11 показав суду, що 31.01.2017 року зустрівся зі ОСОБА_23 і ОСОБА_22 , повідомив їм, що неповнолітній ОСОБА_24 винен йому гроші та запропонував забрати. Утрьох на автомобілі під керуванням ОСОБА_23 приїхали на вул. Старопортофранківську, де зустрілись з ОСОБА_24 . Той повідомив, що сам борг віддати не може, але у нього є знайомий хлопчик, батьки якого мають гарний автомобіль, у матері є коштовності, тому можна «надавити» на хлопця і той віддасть борг замість нього. Тоді поїхали за місцем проживання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_25 . Спочатку з ОСОБА_25 зустрівся ОСОБА_24 , а потім підійшли він ( ОСОБА_21 ) з ОСОБА_22 . Перед потерпілим вони розіграли сценку, нібито тільки що зустріли ОСОБА_24 та стали вимагати у того повернення боргу. При цьому він ( ОСОБА_21 ) запитав у потерпілого, чи може він віддати гроші замість ОСОБА_24 , але той не погодився. Тоді він і ОСОБА_22 придумали, що під приводом написання ОСОБА_24 боргової розписки можливо зайти до квартири ОСОБА_25 . Запитали у нього, чи є хтось вдома і, коли той відповів, що немає, пішли нібито писати розписку. Уже перебуваючи в квартирі, ОСОБА_22 забрав ігрову консоль, а він сам забрав гроші і медалі. Після цього вийшли з квартири разом з потерпілим, прослідкували, щоб він сів у тролейбус, оскільки хотіли виграти трохи часу перед тим, як він зателефонує батькам. Викрадені гроші 500 доларів США він розділив, коли сіли в автомобіль, таким чином: 200 залишив собі, 200 віддав ОСОБА_23 , 100 ОСОБА_22 .

Пістолетом, іншою зброєю або вбивством потерпілому не загрожували, взагалі не мали при собі зброї. Визнає, що вчинили грабіж неповнолітнього потерпілого. У скоєному розкаюється.

До цих подій він кілька днів проживав в квартирі, що належить ОСОБА_10 , не знав, що там зберігався пістолет. Особисто він зброю не зберігав і не користувався.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 31.01.2017 року зустрівся з ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , які запропонували забрати борг у знайомого ОСОБА_26 . З цією метою всі утрьох на автомобілі під керуванням ОСОБА_23 поїхали на вул. Старопортофранківську на зустріч з ОСОБА_24 . Розмова з ним відбувалася в автомобілі. ОСОБА_24 сказав, що сам грошей не має, але знає людину, що може віддати борг замість нього. Далі уже разом з ОСОБА_24 поїхали на вул. Палубну, де зустріли неповнолітнього потерпілого ОСОБА_25 , з яким ОСОБА_24 попередньо зв`язувався по телефону та через соціальну мережу. В присутності ОСОБА_27 говорив ОСОБА_24 , що той повинен повернути гроші, а в противному випадку закриє ОСОБА_24 в багажнику автомобіля. Потім під приводом відібрання у ОСОБА_24 боргової розписки пішли додому до ОСОБА_25 . Вже перебуваючи в квартирі, він ( ОСОБА_22 ) забрав ігрову приставку, а ОСОБА_21 - 500 доларів США та медалі. В подальшому ОСОБА_21 розділив гроші по 200 доларів США собі і ОСОБА_23 , а 100 доларів США передав йому.

Зброї у нього не було, у ОСОБА_21 і ОСОБА_23 зброї теж не бачив. Пістолетом або словесно потерпілому не погрожували. Спланував всю подію ОСОБА_21 , він ( ОСОБА_22 ) виконував відведену йому роль, при цьому потерпілий не збирався добровільно передавати їм майно. Він розумів, що потерпілий є неповнолітньою дитиною, визнає, що вчинив відкрите викрадення чужого майна - грабіж. У скоєному розкаюється.

Окрім показів обвинувачених, їх вина у скоєнні відкритого викрадення чужого майна шляхом грабежу підтверджується такими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- Неповнолітній потерпілий ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , показав, що 31.01.2017 року знаходився вдома. Через соцмережу в Інтернеті з ним зв`язався знайомий на ім`я ОСОБА_28 і запропонував пограти у дворі у футбол. Він вийшов на вулицю, зустрівся з ОСОБА_28 , а через нетривалий час до них підійшли двоє раніше незнайомих чоловіків обвинувачені ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , які вийшли з автомобіля «BMW» чорного кольору. Вони стали пред`являти ОСОБА_28 претензії з приводу повернення боргу, говорили, що у випадку відмови посадять його до багажника автомобіля. Потім обвинувачені запитали, хто його батьки, чи є у нього вдома гроші. Наполягали, щоб він віддав гроші замість ОСОБА_28 , а той повинен написати боргову розписку. Крокіс говорив, що у іншому випадку посадить їх до багажника автомобіля і вивезе за межі міста. Толік підтверджував, що винен обвинуваченим гроші. Він (потерпілий) пообіцяв, що візьме гроші вдома і винесе, але чоловіки все одно без його дозволу і проти його волі зайшли до квартири, коли він відкрив двері ключем. Перебуваючи у квартирі, ОСОБА_22 забрав ігрову консоль, а ОСОБА_21 взяв гроші і батькові медалі. Обвинувачені не погрожували йому пістолетом чи іншою зброєю, не висловлювали погрози вбивства або спричинення тілесних ушкоджень, однак, вони були дорослі і він їх боявся. Забравши майно, вони пішли, примусивши його (потерпілого) також вийти з квартири, посадили його в тролейбус, наказали проїхати кілька зупинок. Однак, він побачив, що обвинувачені сідають у автомобіль, вийшов з тролейбуса, повернувся додому і телефоном повідомив своїм рідним про подію.

- Потерпіла ОСОБА_16 пояснила суду, що 31.01.2017 року близько 14 години їй зателефонував чоловік і повідомив, що пограбували їх квартиру. Вона одразу приїхала з роботи додому, де вже знаходилась оперативна група поліції. До поліції зателефонував її брат, якому про подію повідомив її малолітній син ОСОБА_17 . В подальшому від сина вона дізналася, що його знайомий на ім`я ОСОБА_28 зателефонував і запропонував пограти у дворі. Але, коли син вийшов у двір, то разом з ОСОБА_28 були ще двоє дорослих чоловіків. Під приводом, що нібито ОСОБА_28 повинен написати їм розписку, син впустив їх у квартиру а чоловіки забрали майно її сім`ї 500 доларів США, ігрову консоль, 3 медалі чоловіка. Приблизно через місяць слідчий повернув 500 доларів і консоль.

- Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_18 показав, що 31.01.2017 року йому зателефонував син ОСОБА_17 і повідомив, що обікрали їх квартиру. Повернувшись додому, він застав там працівників поліції, про події дізнався від сина. Наступного дня приїхав разом з сином до райвідділу поліції, де проводилось впізнання осіб, і син впізнав ОСОБА_21 . Було викрадено 500 доларів, ігрову консоль, а також медалі і посвідчення до них. В подальшому гроші та ігрову консоль повернули, шкоду відшкодовано, матеріальні претензії до обвинувачених відсутні.

- Свідок ОСОБА_20 показав суду, що знайомий з обвинуваченими ОСОБА_23 і ОСОБА_21 , ОСОБА_22 бачив 1 раз. На початку 2016 року в денний час йому зателефонував ОСОБА_21 попросив зустрітися, а коли він вийшов на вулицю, то запропонував сісти в автомобіль «BMW» чорного кольору, яким керував ОСОБА_23 , на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_22 . Крокіс шукав людину, в якої можливо викрасти гроші, запитав, чи є у нього (свідка) матеріально забезпечений неповнолітній знайомий. Потім знайшов у списку його контактів у мобільному телефоні номер ОСОБА_25 і від його ж імені через соціальну мережу написав пропозицію разом пограти у футбол. ОСОБА_25 відповів згодою, і вони всі разом під`їхали до будинку потерпілого. Разом з ОСОБА_21 і ОСОБА_22 він вийшов з автомобіля, а ОСОБА_23 залишився. Керував усіма подіями ОСОБА_21 , всі інші виконували його розпорядження. Зі свого телефону за вказівкою ОСОБА_21 він подзвонив ОСОБА_25 і викликав його на вулицю. Коли потерпілий прийшов, ОСОБА_21 став вводити його в оману, розказавши, що нібито він ( ОСОБА_24 ) заборгував ОСОБА_21 гроші, та попросив потерпілого винести чистий лист, щоб він ( ОСОБА_24 ) написав боргову розписку. Він не чув, щоб хтось погрожував потерпілому, але той був наляканий. Пістолета або іншої зброї у обвинувачених він не бачив, погроз застосування зброї обвинувачені не висловлювали. Крокіс заспокоював ОСОБА_25 , говорив, що ніхто не буде його чіпати. Всі разом пішли додому до ОСОБА_25 , де ОСОБА_21 спочатку пропонував написати розписку про вигаданий борг, а потім запитав у потерпілого, де лежать гроші, та разом з ОСОБА_22 стали шукати щось у кімнатах, знайшли грошові кошти кілька грошових купюр (доларів США), медалі, і забрали ці речі. Пізніше, коли сіли до автомобіля, ОСОБА_21 розділив викрадені речі.

Ухвалою суду від 27.03.2019 року було визнано очевидно недопустимим доказ показання свідка ОСОБА_20 , надані в порядку ст. 225 КПК України під час досудового розслідування, - і визнано неможливим дослідження цього доказу, оскільки цей доказ не був відкритий стороні захисту відповідно до положень ст. 290 КПК України.

Викладені у вироку висновки суд обґрунтовує показами, які свідок ОСОБА_20 надавав в судовому засіданні і які безпосередньо сприймались як судом, так і сторонами кримінального провадження.

- Свідок ОСОБА_29 показала, що є бабусею ОСОБА_11 , виховувала його сама, без батьків, характеризує позитивно. Онук зареєстрований і постійно проживав за адресою АДРЕСА_3 , але наприкінці січня 2017 року приблизно 1 тиждень не жив вдома. Їй також відомо, що ОСОБА_11 підтримує дружні стосунки з обвинуваченим ОСОБА_23 .

- В ході огляду місця події було виявлено та оглянуто автомобіль марки «BMW» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_3 (т. 1 ар. 3-5).

- Відповідно до протоколу (т. 1 ар. 6-12) 01.02.2017 року під час проведення слідчим обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_10 і тимчасового проживання ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено:

паспорт громадянина України ОСОБА_11 ;

документи (посвідчення, паспорт громадянина України, паспорт громадянина Ізраїлю) на ім`я ОСОБА_10 ;

дозвіл на носіння зброї № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 ;

пістолет системи «Форт 12 Р» калібру 9 мм з порожнім магазином до нього;

пістолет системи «Сталкер» калібру 9 мм з порожнім магазином до нього;

3 стріляні гільзи від пістолета;

гаманець з грошима, у тому числі 500 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів;

посвідка на медалі на ім`я ОСОБА_18 ;

коробка з 6 медалями за відзнаки.

- Дозвіл на проведення вищезазначеного обшуку наданий відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.02.2017 року (т. 1 ар. 34-35). Підстави для визнання цього доказу недопустимим, як про це вказує захисник ОСОБА_23 , судом не встановлені.

- Відповідно до протоколів пред`явлення осіб для впізнання малолітній потерпілий ОСОБА_17 за ознаками зовнішності впізнав ОСОБА_11 , ОСОБА_12 як осіб, якими було вчинено грабіж (т. 1 ар. 17-23, 89-95).

- Свідок ОСОБА_20 при пред`явленні осіб для впізнання за фотознімками впізнав ОСОБА_12 як особу, якою сумісно з ОСОБА_11 було вчинено грабіж щодо малолітнього ОСОБА_30 (т. 1 ар. 96-98).

- Серед осіб, пред`явлених для впізнання потерпілий ОСОБА_17 не впізнав обвинуваченого ОСОБА_10 (т. 1 ар. 24-29). Результати зазначеної слідчої дії узгоджуються з показами як самого потерпілого, так і обвинувачених та свідка ОСОБА_20 з приводу того, що ОСОБА_23 не спілкувався з потерпілим.

- Відповідно до протоколу від 15.03.2017 року ОСОБА_31 була добровільно видана, а слідчим вилучена ігрова консоль «РС-4», яку вона отримала від ОСОБА_11 (т. 1 ар. 55-58).

Досліджені судом докази дають підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб вчинили відкрите викрадення чужого майна, з проникненням у житло, із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а ОСОБА_11 повторно.

Також суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_10 за цим епізодом обвинувачення слід кваліфікувати як пособництво у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що досліджені і викладені у вироку докази є достовірними, переконливими і такими, що узгоджуються між собою. У суду відсутні підстави ставити під сумнів покази свідків та потерпілого, який впевнено під час допиту в порядку ст. 225 КПК України вказував на обвинувачених як на осіб, що скоїли відносно нього злочин.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 обвинувачувались стороною обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України за ознакою застосування до потерпілого погрози застосування насильства, небезпечного для його життя та здоров`я. Так, в обвинуваченні вказано, 31.01.2017 року в ранковий час доби ОСОБА_10 взяв із квартири за адресою АДРЕСА_1 самозарядний пістолет «Stalker 914-UK» № НОМЕР_4 калібру 9 мм РА, який незаконно переніс та помістив для подальшого незаконного перевезення в автомобіль марки «BMW» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_3 для подальшої передачі ОСОБА_11 , а близько 14 годині за адресою м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 31, перебуваючи за кермом автомобіля, в присутності ОСОБА_12 передав пістолет ОСОБА_11 для незаконного носіння та використання при здійсненні погроз. Відповідно до обвинувального акту, в подальшому ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , діючи за розробленим спільним планом, демонструючи спільними діями пістолет, який малолітній потерпілий ОСОБА_17 сприйняв як вогнепальну зброю, і погрожували його застосуванням і проникли до житла потерпілого і заволоділи майном.

Однак, зазначені обставини не знайшли підтвердження під час судового розгляду справи.

Так, допитані в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_17 і свідок ОСОБА_20 , заперечували, що будь-хто з обвинувачених демонстрував зброю або погрожував її застосуванням. Батьки потерпілого ОСОБА_17 - потерпіла ОСОБА_16 і законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_18 - під час допиту в судовому засіданні не повідомляли про застосування до нього таких погроз зі слів сина. Обвинувачені заперечували застосування і взагалі наявність будь-якої зброї під час вчинення злочину.

Таким чином, погроза застосування пістолету для заволодіння майном потерпілих доведена не була. Також не була доведена стороною обвинувачення наявність самозарядного пістолета «Stalker 914-UK» № НОМЕР_4 калібру 9 мм РА у будь-кого з обвинувачених, його незаконне носіння та перевезення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 саме 31.01.2017 року.

Крім того, суд зважає на те, що застосоване ОСОБА_11 до потерпілого психічне насильство, а саме - погроза помістити до багажника автомобіля його і свідка ОСОБА_20 , не містило в собі і не сприймалося потерпілим як погроза вбивством або як реальна загроза для життя і здоров`я. Вказаний висновок ґрунтується на показах потерпілого ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_20 , які в судовому засіданні заперечували застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погрози застосування такого насильства. Тобто, в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченими під час вчинення злочину була застосована погроза застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинувачених слід кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за вказаною вище ознакою, тобто змінити кваліфікацію діянь ОСОБА_11 і ОСОБА_12 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України.

Також суд вважає доведеним, що спочатку всі обвинувачені вступили у попередню змову про вчинення шахрайства, тобто про заволодіння чужим майном невизначеного потерпілого шляхом обману. Як вбачається з показів обвинувачених і свідка ОСОБА_20 , обвинувачені домовились підшукати із числа знайомих ОСОБА_24 неповнолітню особу із заможної, на їх погляд, сім`ї, та шляхом обману переконати такого потерпілого передати їм гроші як погашення боргу за ОСОБА_24 , хоча насправді такого боргу не існувало. Зустрівшись з ОСОБА_24 , ОСОБА_21 запросив його до автомобіля під керуванням ОСОБА_23 , де отримав від нього інформацію про малолітнього ОСОБА_25 і в подальшому, шляхом листування у соцмережі від імені ОСОБА_24 , викликав потерпілого на зустріч під вигаданим приводом. В подальшому під час зустрічі з потерпілим діяння обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , розпочаті як шахрайство, перейшли у грабіж, оскільки вони, діючи спільно, сумісно і узгоджено, застосували до нього психологічне насильство (погрожували застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я), скористувались фізичною і психологічною перевагою, віком потерпілого, без його дозволу і попри його небажання зайшли слідом за ним у житло, обшукали квартиру в пошуку цінних речей і забрали всі знайдені гроші, а також інше майно ігрову консоль і медалі батька потерпілого.

При цьому ОСОБА_10 не був обізнаний про дії ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , що виходили поза межі їх спільної домовленості. Про те, що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 проникли до житла потерпілого і викрали звідти майно, яке в подальшому розділили між собою, ОСОБА_23 дізнався від них вже після вчинення злочину. Принаймні, іншого в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 КК України співучасники не підлягають кримінальній відповідальності за діяння, вчинене виконавцем, якщо воно не охоплювалося їхнім умислом.

Співучасники відповідають тільки за діяння, вчинені в межах угоди, що між ними відбулася. Щоб співучасник був притягнутий до відповідальності за злочин, вчинений виконавцем, він має бути обізнаний про злочинні наміри виконавця. Ексцес виконавця має місце там, де виконавцем вчинені такі злочинні дії, що не охоплювалися ні прямим, ні непрямим умислом інших співучасників. Ним вчинені дії, які виходять за межі угоди, що відбулася між ними.
Стороною обвинувачення не було доведено, що ОСОБА_32 передбачав, бажав чи допускав вчинення тих злочинних дій, які були вчинені ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Отже, мав місце ексцес виконавців ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а їх злочинні дії (вчинення грабежу) не охоплювалися ні прямим, ні непрямим умислом іншого співучасника ОСОБА_10 , який вступив з ними у змову щодо вчинення шахрайства.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що фактично, ОСОБА_10 не брав безпосередньої участі (як виконавець) у вчиненні злочину, щодо якого існувала попередня домовленість між ним та іншими співучасниками. Його дії полягали в наданні засобів та усуненні можливих перешкод для виконавців злочину ОСОБА_21 і ОСОБА_22 . Так, ОСОБА_10 забезпечив виконавців злочину транспортним засобом, що перебував у його розпорядженні, надав послуги як водій для зручного і швидкого подолання відстані, перевезення до місця зустрічі зі свідком ОСОБА_24 , потім до місця зустрічі з потерпілим, а після вчинення злочину швидкого залишення місця події.

У відповідності до роз`яснень, що містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії особи, яка безпосередньо не брала участі у вчиненні злочину, але порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, належить кваліфікувати як співучасть у скоєному у формі пособництва з посиланням на ч. 5 ст. 27 КК України.

Таким чином, суд вважає, що кваліфікацію діянь обвинувачених слід змінити з ч. 3 ст. 187 КК України та кваліфікувати діяння ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 186 КК України, а ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, то суд враховує такі надані прокурором докази:

- Як вказано у вироку вище, 01.02.2017 року слідчим було проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_10 і тимчасового проживання ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_1 , про що складено відповідний протокол (т. 1 ар. 6-12). Законність обшуку не піддається сумніву, оскільки дозвіл на його проведення був наданий слідчим суддею (т. 1 ар. 34-35). Під час обшуку, серед іншого виявлено та вилучено пістолет системи «Сталкер» калібру 9 мм, пістолет системи «Форт», 3 стріляні гільзи від пістолета.

- Висновком балістичної експертизи встановлено, що самозарядний пістолет «Stalker 914-UK» № НОМЕР_4 калібру 9 мм РА виготовлений промисловим способом, має конструктивні зміни, внесені саморобним способом. Даний пістолет являється нестандартною (переробленою саморобним способом) гладкоствольною коротко ствольною вогнепальною зброєю. Всі деталі і механізми даного пістолета, що необхідні для стрільби, у наявності, ознак їх поломки не виявлено (т. 1 ар. 39-54).

- Під час огляду вилученого в ході обшуку пістолета системи «Stalker 914-UK» серійний № НОМЕР_4 - на його рукоятці було виявлено слід пальця руки, що зафіксовано у протоколі огляду предмета (т. 1 ар. 13-16).

- Висновком дактилоскопічної експертизи №193-Д встановлено, що на предметах в квартирі за адресою АДРЕСА_1 під час проведення обшуку 01.02.2017 року виявлені сліди пальців рук ОСОБА_10 на поверхні картонної коробки, двостороннього дзеркала виявлено сліди пальців рук ОСОБА_10 . Крім того встановлено, що слід пальця руки, виявлений та вилучений 01.02.2017 року в ході огляду пістолета системи «Сталкер» № НОМЕР_4 на поверхні його рукоятки залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_10 (т. 1 ар. 60-82).

Захисник ОСОБА_13 заявив, що речові докази та похідні від них письмові докази, надані прокурором, є недопустимими, оскільки в порушення вимог ст. 290 КПК України стороною обвинувачення не здійснено відкриття стороні захисту предметів, визнаних речовими доказами.
Суд вважає доводи сторони обвинувачення про недопустимість речових доказів та похідних від них письмових доказів (протоколів огляду, постанов про визнання вилучених предметів речовими доказами та доручення їх до матеріалів провадження, висновки експертиз) безпідставними. Як убачається з матеріалів справи, вилучені під час обшуку в квартирі за адресою АДРЕСА_1 речі, зокрема, самозарядний пістолет системи «Сталкер» № НОМЕР_4 постановою слідчого від 22.03.2017 року було визнано речовими доказами (т. 1 ар. 166-172) та у відповідності з приписами ст. 100 КПК України передано на зберігання до камери зберігання Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. З зазначеною постановою сторону захисту було ознайомлено під час відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, що в судовому засіданні підтверджено захисником ОСОБА_14 . Вказаний висновок суду про відсутність підстав для визнання доказів недопустимими узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.11.2018 року (справа № 760/16409/16).
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_10 за невстановлених обставин придбав пістолет системи «Сталкер», що є вогнепальною зброєю, та зберігав його без передбаченого законом дозволу разом з іншими особистими речами та іншим пістолетом системи «Форт», дозвіл на який отримав у встановленому порядку, за місцем своєї реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , де періодично проживав або перебував.

З огляду на викладене суд вважає, що зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази, які покладені в основу вироку, є належними, допустимими, достовірними і достатніми, та у своїй сукупності викривають обвинуваченого ОСОБА_10 у незаконному придбанні і зберіганні вогнепальної зброї.
Крім цього, ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у тому, що 31.01.2017 року близько 14 години ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на автомобілі марки «BMW» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 приїхали за адресою АДРЕСА_6 . У вказаний час і місці ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 для незаконного носіння та використання при здійсненні погроз застосування насилля самозарядний пістолет «Stalker 914-UK» № НОМЕР_4 калібру 9 мм РА. ОСОБА_11 демонстрував вказаний пістолет малолітньому потерпілому ОСОБА_17 з метою заволодіння майном потерпілого, після чого повернувся до автомобіля на вул. Палубній у м. Одесі, де передав пістолет ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_11 по цьому епізоду кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження по вказаному епізоду, перевіривши та дослідивши надані суду докази сторони обвинувачення та сторони захисту, проаналізувавши їх в сукупності відповідно до положень ст. 94 КПК України, вважає, що в судовому засіданні не здобуто достатніх доказів, які б доводили вчинення саме ОСОБА_11 інкримінованого йому згідно обвинувального акту кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, виходячи з наступного.
Обвинувачений ОСОБА_11 по вказаному епізоду вину не визнав та показав, що від ОСОБА_10 будь-якої зброї не отримував, під час заволодіння майном ОСОБА_25 зброю не використовував, про зберігання і подальше вилучення пістолета за місцем свого тимчасового мешкання в квартирі, що належить ОСОБА_10 , йому нічого не відомо.
Обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_12 показали, що ОСОБА_11 не мав при собі пістолета під час вчинення злочину щодо малолітнього ОСОБА_25 . Потерпілий ОСОБА_17 , свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_21 не погрожував застосуванням зброї і не застосовував пістолет в ході викрадення майна.
Як встановлено судом, самозарядний пістолет «Stalker 914-UK» № НОМЕР_4 калібру 9 мм РА незаконно зберігав в житлі обвинувачений ОСОБА_10 .

Інших доказів, які б вказували на причетність обвинуваченого ОСОБА_11 до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, стороною обвинувачення надано не було.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
У п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом, що обвинуваченим ОСОБА_11 був вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і стороною обвинувачення не пропонується.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_11 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України слід виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні зазначеного злочину.
З тих самих наведених у вироку вище підстав, у зв`язку з недоведеністю, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_10 кваліфікуючі ознаки незаконного носіння та передачі ОСОБА_11 вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу 31.01.2017 року.

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_10 винен у скоєнні злочинів, передбачених:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України співучасть у формі пособництва у вчиненні шахрайства, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання і зберігання вогнепальної зброї.

ОСОБА_11 винен у вчиненні злочину, передбаченого:

- ч. 3 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна шляхом грабежу, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з проникненням у житло.

ОСОБА_12 винен у вчиненні злочину, передбаченого:

- ч. 3 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна шляхом грабежу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з проникненням у житло.

Обвинувачений ОСОБА_10 є не судимим, працює (т. 3 ар. 31), не перебуває на наркологічному або психіатричному обліку, є кандидатом у майстри спорту України (т. 1 ар. 120), за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1 ар. 118-119), також позитивно характеризується як керівник клубу змішаних єдиноборств (т. 1 ар. 122), отримав кілька спеціальностей (т. 1 ар. 123, 128, 129), є керівником громадської організації «Клуб змішаних єдиноборств № 1 Одеса» (т. 2 ар. 250-252), являється членом кількох громадських організацій (т. 1 ар. 13, т. 3 ар. 32), має виявлені хронічні хвороби, з приводу яких рекомендоване лікування (т. 2 ар. 232-234).

ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину проти власності, на обліку у спеціалізованих медичних закладах не перебуває, за місцем проживання і навчання характеризується позитивно (т. 1 ар. 141, 146), виховувався в сім`ї бабусею, разом з якою проживає (т. 1 ар. 142).

Обвинувачений ОСОБА_12 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має спеціальність у 2013 році закінчив ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» (т. 1 ар. 107), зі слів мав тимчасові заробітки без укладення трудового договору, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1 ар. 110-112).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 66 КК України суд враховує як обставини, що пом`якшують покарання кожного з обвинувачених, визнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, добровільне відшкодування шкоди потерпілим (розписка т. 1 ар. 161, т. 2 ар. 197, 198, 200).

Обставиною, що обтяжує покарання всіх обвинувачених відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення злочину щодо малолітньої дитини, що було очевидним для обвинувачених.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченим суд враховує ту обставину, що ними скоєно тяжкі злочини, особи винних, наявність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для виправлення кожного з них і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом із тим, враховуючи тяжкість злочинів, а також зважаючи на особу ОСОБА_10 , вчинення ним злочину вперше, менш активну роль у вчиненні грабежу, наявність пом`якшуючих покарання обставин, добровільне відшкодування збитків потерпілим, суд прийшов до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, із застосуванням випробування відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за його поведінкою і виконанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

У строк відбутого основного покарання обвинуваченим відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення, який слід обчислювати з дня затримання до дня набрання вироком законної сили із співвідношення: 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі (відповідно доправових висновків Верховного Суду, викладених у Постанові Великої Палати ВС від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17):
- ОСОБА_10 з 01.02.2017 року до 14.06.2018 року включно (т. 1 ар. 133, т. 3 ар. 27), що складає 02 роки 08 місяців 26 днів;

- ОСОБА_11 з 01.02.2017 року (т. 1 ар. 147), що на день ухвалення вироку складає 04 роки 07 місяців;

- ОСОБА_12 з 13.05.2017 року (т. 1 ар. 157), що на день ухвалення вироку складає 04 роки 06 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України зі ОСОБА_10 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення дактилоскопічної та балістичної експертиз в сумі 4402 грн., 2751,25 грн., а всього в сумі 7153,25 грн. (т. 1 ар. 38, 59).

Суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси на речові докази (т. 1 ар. 30-33, 83-88, 166-172) та у відповідності до положень ст. 100 КПК України розпорядитися ними наступним чином:

- пістолет системи «Форт 12 Р» з магазином - повернути ОСОБА_10 ,

- пістолет системи «Сталкер» з магазином - знищити;

- гаманець, дозвіл на носіння зброї № НОМЕР_5 , посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , паспорт громадянина Ізраїлю ОСОБА_10 , повернути ОСОБА_10 ;

- паспорт громадянина України ОСОБА_11 повернути ОСОБА_11 ;

- посвідку на медалі на ім`я ОСОБА_18 , коробку з 6 медалями за відзнаки повернути ОСОБА_18 ;

- мобільний телефон марки «Nokia model 6233», мобільний телефон марки «Iphon 5», мобільний телефон марки «Xiaomi Mi» - повернути власнику;

- 3 гільзи, 21 полімерний пакет, 2-стороннє дзеркало, порошкоподібну речовину з дзеркала, 2 пластикові картки, скручену в трубочку купюру, картонну коробку з речовиною рослинного походження, полімерний пакет з речовиною рослинного походження, пластикову пляшку з кришкою і фольгою, 4 квитанції ломбардів, полімерний пакет з порошкоподібною речовиною - знищити.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190; ч. 1 ст. 263 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_10 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 01.02.2017 року до 14.06.2018 року із співвідношення 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні даного злочину.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_11 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 01.02.2017 року до дня набрання вироком законної сили із співвідношення 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_12 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 13.05.2017 року до дня набрання вироком законної сили із співвідношення 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки у зв`язку з повним його відбуттям.

До набрання вироком законної сили змінити застосовані до ОСОБА_10 і ОСОБА_12 запобіжні заходи на особисте зобов`язання кожному, із покладенням на кожного з них обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Звільнити ОСОБА_12 з-під варти негайно в залі суду.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_11 незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У випадку, якщо до набрання вироком законної сили відбутий ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення, з урахуванням положень ст. 72 КК України, буде дорівнювати фактично призначеному йому покаранню, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно нього припиняє свою дію, а ОСОБА_11 підлягає звільненню з-під варти із зміною щодо нього запобіжного заходу на особисте зобов`язання, із покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Стягнути зі ОСОБА_10 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 7153 (сім тисяч сто п`ятдесят три) грн. 25 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси на речові докази, що зберігаються у Малиновському ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, і розпорядитися ними наступним чином:

- пістолет системи «Форт 12 Р» з магазином - повернути ОСОБА_10 ,

- пістолет системи «Сталкер» з магазином - знищити;

- гаманець, дозвіл на носіння зброї № НОМЕР_5 , посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , паспорт громадянина Ізраїлю ОСОБА_10 , повернути ОСОБА_10 ;

- паспорт громадянина України ОСОБА_11 повернути ОСОБА_11 ;

- посвідку на медалі на ім`я ОСОБА_18 , коробку з 6 медалями за відзнаки повернути ОСОБА_18 ;

- мобільний телефон марки «Nokia model 6233», мобільний телефон марки «Iphon 5», мобільний телефон марки «Xiaomi Mi» - повернути власнику;

- 3 гільзи, 21 полімерний пакет, 2-стороннє дзеркало, порошкоподібну речовину з дзеркала, 2 пластикові картки, скручену в трубочку купюру, картонну коробку з речовиною рослинного походження, полімерний пакет з речовиною рослинного походження, пластикову пляшку з кришкою і фольгою, 4 квитанції ломбардів, полімерний пакет з порошкоподібною речовиною - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою з дня вручення його копії.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3