ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/3332/18

13 грудня 2018 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Костопільського районного суду Рівненської області кримінальне провадження №0000720 від 21.11.2018 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костопіль Рівненської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючий, державних нагород не має, освіта середня, неодружений, неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2018 року близько 19 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у своїй квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, таємно викрав з курточки ОСОБА_5 шкіряне портмоне вартістю 180 гривень, в якому знаходилися дві пластикові карточки на його ім`я «ПриватБанку» номер № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , після чого перебуваючи біля банкомату що за адресою м.Костопіль вул.Степанська, 9, з картки № НОМЕР_1 зняв готівку в сумі 1000 гривень, далі вставивши до цього ж банкомату іншу картку № НОМЕР_2 зняв готівку в сумі 6200 гривень, продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на заволодіння чужим майном, діючи з єдиним умислом знаходячись біля банкомату за адресою м.Костопіль вул..Степанська 20б, з банківської картки № НОМЕР_2 зняв готівку в сумі 15000 гривень, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на суму 22380 гривень.

Отже, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

Також, 14.11.2018 року близько 19 години ОСОБА_3 перебуваючи в квартирі що за адресою АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрав офіційний документ ОСОБА_5 дві пластикові картки «ПриватБанку» номер № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Отже, своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційного документу, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України.

Крім того, 14.11.2018 року близько 19 години ОСОБА_3 перебуваючи в квартирі що за адресою АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрав важливий особистий документ належний ОСОБА_5 , а саме посвідчення водія серії « НОМЕР_3 », номер « НОМЕР_4 », видані 14.09.2013р. Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області.

Отже, своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні будь-яким способом важливим особистим документом, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав, надав показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті.

Потерпілий у судовому засіданні надав показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просить суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений та потерпілий не заперечили щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України, кваліфікується як злочин середньої тяжкості, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України, кваліфікується як злочин невеликої тяжкості, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України, кваліфікується як злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 виду та розміру покарання, судом враховується наступне.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Санкція ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкція ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років.

Санкція ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно досудової доповіді обвинувачений ОСОБА_3 має середній рівень ризику небезпеки вчинення повторного правопорушення, а тому орган пробації вважає недоцільним застосування покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі.

Суд, приймаючи до уваги обставини справи, зокрема, обставини, які пом`якшують відповідальність щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин, матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 , який на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також висновки органу пробації вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за кожне вчинене ним кримінальне правопорушення, та із застосуванням ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді штрафу.

Завдану кримінальним правопорушенням шкоду відшкодовано, цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

Керуючись ст. 118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України - у виді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень;

за ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України - у виді штрафу у розмірі 30 /тридцять/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ гривень;

за ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України - у виді штрафу у розмірі 30 /тридцять/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ гривень.

На підставі ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточну міру покарання у виді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1