Провадження №1-кп/127/1479/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3
сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, українки, громадянки України, з середньою загальною освітою, непрацюючої, заміжньої, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області 16.04.2009 року, раніше не судимої,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001897 від 23.04.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

22.04.2017 року близько 13:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в палаті у Вінницькій міській клінічні лікарні №1, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 96 із тумбочки, яка знаходилась біля ліжка умисно, таємно, з корисливих мотивів викрала мобільний телефон марки "Nоkіа 105 (RМ-1133)", в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 та ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_6 , вартість якого згідно висновку експерта № 4752/17-21 від 15.08.2017 року, станом на 22.04.2017 року, становила 297,70 гривень, після чого залишила приміщення лікарні, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Внаслідок дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було завдано майнової шкоди на суму 297 грн. 70 коп.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, у вчиненому розкаялась та суду пояснила, що в той день прийшла до лікарні провідати свого чоловіка, та викрала мобільний телефон. В подальшому самостійно користувалась вищевказаним викраденим мобільним телефоном, який у неї вилучили працівники поліції.

Зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.
З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченої, дослідження витягу з кримінального провадження № 0001897 від 23.04.2017 року (а. с. 84), висновку експерта № 4752/16-21 від 15.08.2017 року з довідкою про вартість її проведення (а. с. 85-88), постанови слідчого від 20.07.2017 року про визнання предмету речовим доказом (а.с.89), заяви ОСОБА_6 від 17.08.2017 року (а .с. 90), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, судом враховано особу ОСОБА_4 яка є раніше не судимою (а. с. 91), на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а. с. 92-93), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.94), на утриманні має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.96-97).
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої суд вважає повне визнання нею вини, щире каяття.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без її ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для її перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню нею нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.
Разом з тим, обвинуваченою ОСОБА_4 було заявлене клопотання, згідно якого вона просить звільнити її від відбування кримінального покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році». Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_4 просить застосувати до неї Закон України Про амністію у 2016 році, суд вважає за можливе задовольнити заяву обвинуваченої та звільнити її від відбування призначеного за цим вироком кримінального покарання у зв`язку із застосуванням акту амністії, оскільки на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 мала неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.96-97).
На підставі ст. 124 КПК України із ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави Україна 198 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження судово-товарознавчої експертизи № 4752/16-21 від 15.08.2017 року (а.с.88), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ОСОБА_4 злочину.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 56, 65-67 КК України, ст. ст.100, 124, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити її покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 198 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази в кримінальному провадженні № 0001897 від 23.04.2017 року:
- мобільний телефон марки "Nоkіа 105 (RМ-1133)", в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 та ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , переданий потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання після набрання вироком законної сили залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя: