Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2426/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07 березня 2019 року,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі прокурор просить вище зазначену ухвалу скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Також, судом неналежно враховано те, що підозрюваний знайомий з потерпілим та свідками у провадженні, може вплинути на їх показання. Потерпілий ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів після висловлення ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , погроз застосуванням насильства з метою виконання їх вимог щодо передачі грошових коштів. Вказане свідчить про зухвалу поведінку підозрюваного та схильність до залякування осіб шляхом висловлення погроз. Незважаючи на те, що підозрюваному заборонено спілкуватися з потерпілим та свідками, це не виключає можливості впливу на потерпілого та свідків через сторонніх осіб, оскільки в такому випадку підозрюваний не ізольований від суспільства та здатен спілкуватися з іншими особами. Застосування жодного іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігання переліченим вище ризикам.

Згідно оскарженої ухвали, слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира від 07 березня 2019 року клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 залишено без задоволення.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, строк якого вирішено обчислювати з часу фактичного затримання підозрюваного, з 14-45 год. 06.03.2019 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 такі процесуальні обов`язки:
1) не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та підозрюваними у кримінальному провадженні;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну;
5) носити електронний засіб контролю.
Визначено строк дії обов`язків до 05.05.2019 року до 14-45 год.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення проти задоволення цієї апеляційної скарги підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного,міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст. 132, 176-178, 181, 194 КПК України.
Відповідно до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, досудовим розслідуванням встановлено, що з початку березня 2019 року ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими слідством особами, під надуманим приводом щодо заборгованості перед ОСОБА_14 , інтереси якої, з їх слів вони представляють, маючи намір на незаконне вимагання передачі чужого майна ОСОБА_9 , бажаючи незаконно збагатитись шляхом погроз та вимагання чужого майна, діючи у рамках спільної злочинної змови, почали періодично телефонувати та приїжджати до останнього, таким чином усно, а також особисто під час зустрічі незаконно висловлювали вимогу щодо передачі їм грошових коштів в сумі 2000 доларів США, з погрозою застосування фізичного насильства до ОСОБА_9 .

Після чого, 06.03.2019 близько 14 години 45 хвилин ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , маючи умисел на отримання чужого майна шляхом вимагання, _ призначили зустріч ОСОБА_9 на АЗС "ANP", що за адресою: Житомирська область, смт. Любар, вул. Кантемирівська, 4, куди прибули у цей же день та час на автомобілі марки «Вольцваген пасат В6», д.р.н. НОМЕР_1 , у черговий раз висловили ОСОБА_9 незаконну вимогу передачі грошових коштів в сумі 2000 доларів США, у свою чергу останній, усвідомлюючи та сприймаючи раніше висловлені погрози застосування насильства як реальні, у зв`язку з перебуванням у приміщенні ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , які діяли в межах спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном, ОСОБА_9 передав останнім грошові кошти в сумі 10000 гривень.

06.03.2019 ОСОБА_8 затримано у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

06.03.2019 ОСОБА_8 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 04.03.2019; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 07.03.2019; протоколом огляду місця події від 06.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколами впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 , іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею було враховано дані про особу підозрюваного, а саме, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, наявність на його утриманні малолітньої дитини та непрацездатної матері, має стійкі соціальні зв`язки.
Слідчий суддя дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
В матеріалах судового провадження відсутні докази, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризику або ризикам.
З огляду на викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що слідчий суддя з достатньою повнотою не дослідив обставини, з якими закон пов`язує необхідність обрання такого запобіжного заходу, не надав аналізу ризикам та те, що підсудний може вчиняти інші правопорушення, впливати на потерпілого та свідків, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії суддів саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07 березня 2019 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком з 14-45 год. 06.03.2019 року до 05.05.2019 року 14-45 год. з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :