Справа № 441/345/18 1-кп/441/93/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2018 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 , його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жешів, республіка Польща, поляка, громадянина Польщі, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого приватним підприємцем, на утриманні має троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 06.04.2017, близько 19 години 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним на відрізку автодороги Львів Шегині по вул. Львівській в місті Городок Львівської області в напрямку до села Шегині Мостиського району Львівської області, при проїзді ділянки дороги неподалік будинку № 585 вказаної вулиці, порушив чинні вимоги ПДР України, а саме: Р2 п.2.3 б), д); Р10 п.10.1; Р16 п.16.13 ПДР України, які виразились в тому, що він перед зміною напрямку руху не переконавшись, що такі його дії будуть безпечними і не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, зокрема, перед виконанням маневру лівого повороту, який веде на АЗС «БРСМ Нафта» відносно напрямку його руху, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, створивши своїми діями небезпеку дорожнього руху, допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Hyundai Elantra» потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому клиновидної кістки правої стопи, перелому основи п`ятої плюснової кістки правої стопи, перелому першої плюснової кістки правої стопи та синця на передній черевній стінці, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Порушення правил дорожнього руху ОСОБА_4 є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю. Показав, що 06.04.2017, керуючи автомобілем марки «Opel Movano», рухаючись в напрямку с. Шегині в ході звернення з автодороги на АЗС «БРСМ Нафта» в м. Городок проявив неуважність та допустив зіткнення з автомобілем потерпілого. Винним себе визнав повністю у вчиненому розкаявся, просив розглянути кримінальне провадження без допиту потерпілого та без дослідження доказів. Додав, що від матеріальної та моральної шкоди потерпілий відмовився.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку представника потерпілого та дослідивши характеризуючі дані, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачених ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даному кримінальному провадженню, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує той факт, що він раніше не судимий, повністю визнав свою вину, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, а також той факт, що потерпілий відмовився від цивільного позову.
З урахуванням наведених обставин, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «В» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, яких на день набрання чинності цим Законом мають на утриманні неповнолітніх дітей.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, батьківських прав не позбавлений, що підтверджується доказами, вперше вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 судом не встановлені, амністія до нього не застосовувалась.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з наявністю на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується є необережним злочином, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.
Судові витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз на загальну суму 10 023 грн. 80 коп. (десять тисяч двадцять три грн. 80 коп.) стягнути з ОСОБА_4 в користь держави.
Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, п «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керування транспортним засобом.
Запобіжний захід ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не обирався.
Відповідно до п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.
Судові витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз на загальну суму 10 023 грн. 80 коп. (десять тисяч двадцять три грн. 80 коп.) стягнути з ОСОБА_4 в користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- автомобіль марки ««Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити у власності останнього;
- автомобіль марки «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - залишити у власності останнього.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Городоцький районний суд Львівської області з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1