Справа № 645/6209/18
Провадження № 1-кс/645/2730/18
УХ В А Л А
іменем України

21 грудня 2018 р. м.Харків
Слідчий судя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 31.10.2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000257 від 30.01.2018 року та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою, в якій просив: скасувати постанову слідчого СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 31.10.2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000257 від 30.01.2018 року; визнати його потерпілим по кримінальному провадженню №0000257; зобов`язатислідчого СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 допитати його в якості потерпілого по кримінальному провадженню №000257.
На обґрунтування скарги заявник зазначає, зокрема, що 25.01.2018 року він звернувся в поліцію з заявою про злочин. Його заяву було внесено до ЄРДР 30.01.2018 року. Розслідування доручено слідчому ОСОБА_4 В лютому 2018 року заявник спілкувався з ним в телефонному режимі та слідчий обіцяв викликати його 02 березня 2018 року, однак не викликав. Заявник зазначив, що неодноразово зв`язувався зі слідчим, приїжджав до відділу поліції, однак кожен раз він посилався на свою зайнятість та не приймав заявника. Тільки 19 червня 2018 року він був допитаний як свідок. Свою бездіяльність ОСОБА_4 підтверджує і оскаржуваною постановою. Після допиту слідчим ОСОБА_4 було заявлено, що він визнає заявника потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні. 12.07.2018 року заявник звернувся до місцевої прокуратури №3 м. Харкова та попросив процесуального керівника досудового розслідування надати доручення слідчому ОСОБА_4 витребувати вказані документи. Його заява з прокуратури була 13.07.2018 року направлено до начальника СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області. 28.08.2018 року заявник звернувся до Немишлянського ВП ГУ НП в Х/о ОСОБА_4 , та просив слідчого витребувати з ХМАПО документи. Заявник просив слідчого здійснити слідчі дії, які на його думку є основним аргументом і доказом факту службового злочину співробітниками ХМАПО, що і стало мотивом його звернення в поліцію 25.01.2018 року. 16.10.2018 року заявник звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 до слідчого судді Фрунзенського районного суд м. Харкова про те, що слідчий ОСОБА_4 ввів його в оману та не визнав його потерпілим по кримінальному провадженню №0000257. 29.10.2018 року заявник знову звернувся до слідчого ОСОБА_4 та просив на підставі ч.2 ст. 55 КПК України визнати його потерпілим по вищевказаному кримінальному провадженню, бо внаслідок цього кримінального правопорушення він був незаконно звільнений. Відповіді на своє звернення заявник не отримав, тому 05.11.2018 року він звернувся до слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 12.11.2018 року в судовому засіданні заявник дізнався, що існує постанова слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , від 31.10.2018 року, якою заявникові відмовлено у визнанні його потерпілим у справі №0000257 від 30.01.2018 року. Також на судовому засіданні заявник дізнався, що в матеріалах кримінального провадження є документи, які він просив витребувати з ХМАПО та які, на думку заявника є підробленими. Слідчий ніяк не відреагував на заяву про злочин. 13.11.2018 року він звернувся до прокурора ХМП №3 з заявою про злочин. Його заяву 14.11.2018 року внесено до ЄРДР за №000150. Також в судовому засіданні заявник дізнався, що його звернення від 12.07.2018 року, 28.08.2018 року, 09.10.2018 року слідчим були розглянуті та відповіді направлені. Заявник неодноразово звертався до поштового відділення №168 м. Харкова, але ніякої кореспонденції з Немишлянського ВП ГУ НП в Х/о не отримав. 04.12.2018 року він звернувся до начальника Немишлянського ВП ГУ НП в Х/о зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 . Тільки 04.12.2018 року співробітник канцелярії Немишлянського ВП ГУ НП в Х/о видала заявнику постанову від 31.10.2018 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні. Вважає, що вказана постанова слідчого порушує його права та законні інтереси.
Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. Надав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує та просить задовольнити.
Представник Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату час та місце розгляду скарги, причини неявки не повідомив. Неявка суб`єкту оскарження не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Сторони не з`явилися, фіксування не здійнювалося.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000257 від 30.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 358 КК України.
Постановою слідчого СВ Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 31.10.2018 було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000257 від 30.01.2018.
В обґрунтування вказаної постанови слідчий зазначив, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження слідству не було надано достатніх документів, які б підтверджували факт спричинення заявнику кримінальним правопорушенням моральної або матеріальної шкоди. Також в заяві ОСОБА_3 не було достатніх свідчень, які б надали підстави вважати, що внаслідок протиправних, на думку заявника дій, про які зазначає заявник, було спричинено шкоду особисто йому.
Слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим зроблено посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався на те, які сааме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.
Матеріали справи містять клопотання ОСОБА_3 про допит свідків та проведення певних процесуальних дій, які не розглянуті та не надано ним судження з боку слідчого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Тому, скарга щодо скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованою, оскільки постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не відповідає положенням ч.5 ст.110 КПК України.
Що стосується вимоги скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого залучити до участі в кримінальному провадженні в якості потерпілого, а також допитати його як потерпілого, слід зазначити наступне.
Положення ч. 5 ст. 55 КПК України дає право слідчому або прокурору, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені лише рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Оскільки положеннями КПК України, передбачено не лише обов`язок слідчого або прокурора вручити пам`ятку потерпілому про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, а й право вмотивованою постановою відмовити у визнанні потерпілим, слідчий судДя вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги в цій частині.
За вказаних обставин скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 55, 93, 306-307 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову слідчого СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 31.10.2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000257 від 30.01.2018 року - скасувати.
В іншій частині скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1