Справа № 461/7519/18
Провадження № 1-кс/461/1272/19
УХВАЛА
про накладення арешту на майно

13.02.2019 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна,

встановив:

слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000543 від 05.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на заднє праве колесо у вигляді пошкодженого диску та шини, переднє праве колесо у вигляді пошкодженого диску та шини, переднє ліве колесо у вигляді диску та пошкодженої шини та на гальмівний механізм заднього правого колеса а саме: супорта, пошкодженого гальмівного диску, упорного гальмівного щита, захисного кожуху та ступеці, які були вилученні із автомобіля «SKODA Octavia», реєстрацій номер НОМЕР_1 .

Клопотання мотивує тим, що вказані частини механізми та комплектуючі авто мають суттєве значення для проведення досудового розслідування та можуть бути використані як докази вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі як речові докази, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Слідчий подав заяву про розгляду справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 05.10.2018 року на автомобіль «SKODA Octavia», реєстрацій номер НОМЕР_1 в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) накладено арешт.

08.02.2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.01.2019 здійснено тимчасовий доступ до автомобіля «SKODA Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснено вилучення: заднього правого колеса у вигляді пошкодженого диску та шини, переднього правого колеса у вигляді пошкодженого диску та шини, переднього лівого колеса у вигляді диску та пошкодженої шини та гальмівного механізму заднього правого колеса, а саме: супорта, пошкодженого гальмівного диску, упорного гальмівного щита, захисного кожуху та ступеці.

У порушення вимог ст.171 КПК України, долучені до клопотання документи не підтверджують підстав, мети та відповідного обґрунтування необхідності повторного арешту майна, яке являється комплектуючими частинами автомобіля.

За викладених обставин, приходжу до переконання, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що на автомобіль «SKODA Octavia» в цілому та на його комплектуючі частини, ухвалою слідчого судді вже було накладено арешт, а тому як наслідок повторно не може бути застосована правова процедура щодо накладення арешту на вже арештоване майно.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1