Справа № 520/1064/16-к
Провадження № 1-кп/520/170/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Доброолександрівка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, працюючого стропальником в ТОВ «Центр естетичного виховання дітей «Дитячий світ», неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, відповідно до ст.89 КК України, не маючого судимостей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2013 року приблизно о 18.05 годині, в темний час доби, водій ОСОБА_10 , порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб умежах видимості дороги.

п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення виразилися в тому, що водій ОСОБА_10 , у вказаний день та час, керував технічно справним автомобілем «NissanVanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював на ньому рух на 417 км автодороги «Київ-Одеса» в Іванівському районі Одеської області. При цьому, рухаючись в напрямку м. Києва з перевищенням допустимої за умовами видимості швидкістю (90-100 км/год), водій ОСОБА_10 , маючи об`єктивну можливість на достатній відстані встановити небезпеку для свого подальшого руху, у вигляді пішохода ОСОБА_11 , що перебігав смугу його руху в напрямку справа наліво відносно руху автомобіля, не був уважним та не вжив заходів щодо зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки і, виконавши необґрунтований маневр зміщення свого автомобіля в ліву крайню смугу, скоїв наїзд на вказаного пішохода, після чого через вказаного пішохода був скоєний переїзд автомобілем ВАЗ-21110, р/н НОМЕР_2 , з причепом ПП-2.8, р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався позаду автомобіля ОСОБА_10 , у попутному з ним напрямку та не мав технічної можливості уникнути ДТП.

Згідно з висновком комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 11 від 21.02.2014, внаслідок вищевказаної ДТП пішоходу ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження: «поєднану травму голови, шиї, грудної клітини і живота, таза і кінцівок, що включає в себе: відкриту черепно-мозкову травму, у вигляді комплексу таких пошкоджень: забитих і забито-рваних ран в лівій очноямкової області, у

внутрішнього кута правого ока, у правого кута рота, в правій скроневій області, в

задній привушної області справа, тім`яної області справа, крововиливів в м`які

тканини голови, які займають лобову, скроневі, тім`яну і потиличну області,

роздроблення кісток мозкового та лицевого черепа, множинних розривів твердої

мозкової оболонки, розривів і розтрощення головного мозку з вогнищевими

крововиливами під м`які мозкові оболонки фрагментів півкуль мозку і мозочка, а

також крововиливами в тканину головного мозку; травму шиї у вигляді комплексу таких пошкоджень: забита-рваної рани на лівій бічній поверхні шиї у верхній третині, роздроблення шийного відділу хребта (1-3-го шийних хребців) з розтрощенням шийного відділу спинного мозку; закриту травму грудної клітини, у вигляді комплексу таких пошкоджень: ділянки осаднення на передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва, на висоті 125-140 см від підошовної поверхні стоп, роздроблення грудної клітки у вигляді множинних переломів правих і лівих ребер по всіх анатомічним лініях, множинних переломів грудини з просочуванням кров`ю м`яких тканин грудної клітки, розриву міжхребцевого зчленування між 6-м і 7-м грудними хребцями, з повним поперечним розривом спинного мозку і його оболонок, розривів перикарда, відриву серця від судин, множинних повних і неповних розривів стінок правого і лівого передсердь і правого і лівого шлуночків серця, множинних повних і неповних розривів грудного відділу аорти, відриву легеніввід коренів, обширних розривів і розтрощення тканини легенів з крововиливами під плевру і тканину легенів і просочуванням кров`ю парааортальної клітковини і клітковини середостіння; закриту травму органів черевної порожнини, у вигляді комплексу таких пошкоджень: ділянки осаднення на передньо-боковій поверхні живота справа, на висоті 90-110 см від підошовної поверхні стоп, множинних розривів черевного відділу аорти, розривів і розтрощення печінки, розривів сальника, брижі і стінки кишечника, розривів і розтрощення селезінки, розривів нирок, з просочуванням кров`ю жирової клітковини сальника і брижі кишечника і крововиливами в паренхіму зазначених органів; травму тазу у вигляді комплексу таких пошкоджень: ділянки осаднення в лівій паховій області з переходом на внутрішню, передню і зовнішню поверхні лівого стегна, на висоті 75-90 см від підошовної поверхні стоп, роздроблення кісток таза у вигляді розриву лобкового симфізу і багатоуламкового перелому лівої тазової кістки; травму кінцівок, у вигляді комплексу таких пошкоджень: забито-рваної рани на передньо-зовнішній поверхні правого плечового суглоба з розривом і розтрощенням підшкірно-жирової клітковини, м`язів і сухожиль, судин і нервів і роздробленням правої плечової кістки, рваної рани на передній поверхні правого плеча на межі верхньої та середньої третини, забито-рваної рани на передній, зовнішній і задній поверхнях правого передпліччя, у верхній третині, з розривом і розтрощенням підшкірно-жирової клітковини, м`язів і сухожиль, судин і нервів, і роздробленням кісток передпліччя, забитої рани на задньо-зовнішньої поверхні правого проміневозап`ясного суглоба, саден і синців на тильній поверхні правої кисті та пальців, саден на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній і середній третині, синців на задній поверхні лівого передпліччя, проміневозап`ясногосуглоба і тильної поверхні лівої кисті, ділянки осаднення на передньо-зовнішній поверхні правого стегна, на висоті 60-80 см від підошовної поверхні стоп, саден на передній поверхні правого колінного суглоба, на висоті 45-55 см від підошовної поверхні стоп, ділянки осаднення на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки, на висоті 35-43 см від підошовної поверхні стоп, ділянки осаднення на передньо-звонішній поверхні правої гомілки, на висоті 13-33 см від підошовної поверхні стоп, ділянки осаднення на внутрішній поверхні правої гомілки, на висоті 20-30 см від підошовної поверхні стоп, садна на передній поверхні лівого колінного суглоба, на висоті 45-50 см від підошовної поверхні стоп, синців на зовнішній, передній і внутрішній поверхні лівого гомілковостопного суглоба, просочування кров`ю м`яких тканин правої гомілки і стегна на висоті 10-80 см від підошовної поверхні стоп, а також просочування кров`ю м`яких тканин лівої сідничної області, поперекової області переважно зліва і спини, на висоті 80-130 см від підошовної поверхні стоп, багатоуламкового перелому правої стегнової кістки на висоті 60-65 см від підошовної поверхні стоп.

Зазначені ушкодження, враховуючи їх характер, локалізацію, масивність і поєднання, заподіяні при ДТП, за короткий проміжок часу, що обчислюється секундами, в результаті впливу тупих травмуючих предметів, якими були деталі транспортного засобу, а також поверхня дорожнього покриття.

До смерті потерпілого привела поєднана травма голови, шиї, грудної клітки, живота, таза і кінцівок, у вигляді роздроблення мозкового і лицьовогочерепа, розтрощення мозку, роздроблення шийного відділу хребта з розтрощенням шийного відділу спинного мозку, роздроблення грудної клітини, відриву серця від судин і множинних розривів серця, множинних розривів грудної та черевної частини аорти, відриву легенів від коренів, розривів і розтрощення легких, розривів і розтрощення печінки, селезінки, сальника, брижі і стінки кишечника, розривів нирок, роздроблення таза, правої верхньої кінцівки, перелому правої стегнової кістки. Ця травма виникла в ході переїзду через тіло автомобілем ВАЗ-21110.»

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 11/А-76 від 27.02.2014 «водій автомобіля ВАЗ 21110, р/н НОМЕР_2 , з причепом ПП-2.8, р/н НОМЕР_3 , з моменту виникнення небезпеки (моменту виявлення на проїзній частині лежачого пішохода) не мав технічної можливості уникнути пригоди. З технічної точки зору дії водія автомобіля ВАЗ 21110, р/н НОМЕР_2 , з причепом ПП-2.8, р/н НОМЕР_3 , в причинному зв`язку з подією не знаходяться.

В даній дорожньо-транспортній ситуації маневр об`їзду пішохода категорично неприйнятний, оскільки пішохід, який рухається по проїзній частині, може рухатися по перемінний траєкторії зі зміною направлення й темпу руху, і водій не може гарантовано знати його траєкторію руху. З моменту виникнення небезпеки водію автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 , необхідно було застосувати екстрене гальмування відповідно до п. 12.3 ПДР, не змінюючи направлення руху.».

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 1402 від 05.06.2014 «в діях водія автомобіля ВАЗ 21110, р/н НОМЕР_2 , невідповідностей вимогам ПДР, які могли б перебувати у причинному зв`язку з розглянутою подією, не вбачається.

З технічної точки зору, дії водія автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 , у даній події, які не відповідали вимогам п. 12.2 ПДР в частині вибору швидкісного режиму не знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода, а його дії, які не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину в інкримінованому правопорушенні не визнав і пояснив, що 27 жовтня 2013 року, приблизно о 18:00 годин їхав по трасі Одеса-Київ, зі швидкістю 90-100 км/год, з міста Одеси в смт. Радісне. Дорога мала три смуги руху в його напрямку, він рухався по середній смузі, з включеним ближнім світлом, видимість якого складає 30 метрів. Під час руху автомобіля він розмовляв з дружиною по телефону через «блютуз». Через дві хвилини після розмови, перед його автомобілем на відстані 10-15 метрів раптово з`явилась людина, яка бігла по діагоналі його руху. Оцінивши ситуацію, відповідно до правил дорожнього руху, він вирішив звернути вліво, але потерпілий стукнувся в його машину, а саме - праве дзеркало заднього виду та скло передньої правої дверці, яке після удару посипалось йому в салон. Він зупинив автомобіль через 80 метрів від місця події, на роздільній смузі, ця відстань не була шляхом гальмування, так він вирішив поставив авто в безпечне місце відносно інших учасників дорожнього руху. Після зупинки він включив аварійний сигнал, вийшов з машини, набирав 102 і почав іти в протилежному напрямку руху свого автомобіля, до місця зіткнення з потерпілим. Де знаходився потерпілий він не бачив, тому що було дуже темно. Освітлювальні прибори, на тій ділянці дороги, були відсутні. Пройшовши дві хвилини від своєї машини, він побачив, що йому на зустріч рухається автомобіль, він намагався сигналізувати, піднявши праву руку вверх, але автомобіль не змінив швидкість і переїхав потерпілого. На той момент він знаходився приблизно за 10 метрів до місця події.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що його батько, якому на той час було 64 роки, був в гарній фізичній формі. Він мав окуляри для комп`ютера та читання, у зв`язку з віком. В інших сферах життя батько окуляри не використовував. 27 жовтня батько поїхав в Северинівку і ввечері мав повернутися додому. В той день перевели годинник і йому довелось пізніше повертатися. В момент трагічної події батько мав намір перейти дорогу, тобто Київську трасу, щоб сісти на автобус до м.Одеси. О 10 годині вечора йому подзвонили і повідомили про смерть батька. На місці події він побував під час слідчого експерименту. Обвинувачений ОСОБА_10 поводив себе так, що він взагалі випадково опинився на місці події. Усі учасники ДТП погодилися з проведеним експериментом, і що всі умови відповідають дійсності. Будь-яких спроб відшкодувати шкоду та вибачитися обвинувачений не вживав.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 27 жовтня о 21:30 годин представник похоронного бюро повідомив їй про трагедію, яка відбулася з її чоловіком. На місце події вона не виїжджала. Її чоловік мав міцне здоров`я, окулярами користувався лише для читання та роботи біля комп`ютера. Кожен вихідний, в теплий час року, як доцент кафедри фізики та атмосфери, вивчав ОСОБА_13 . Проходив при цьому до 30 кілометрів, складав карту свого маршруту. 27 жовтня її чоловік поїхав в Северинівку до святого джерела набрати води. Він опинився на Київській трасі, тому що не встиг на електричку, мав спіймати там попутку, щоб доїхати до м.Одеси. В слідчому експерименті участь вона не приймала. Будь-яких спроб відшкодувати завдану шкоду обвинувачений не вживав.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що автомобіль ВАЗ 2111 під керуванням водія ОСОБА_12 рухався в крайній лівій полосі руху з швидкістю 70-80 км/годину з навантаженим причепом, швидкість він визначає по відчуттям, оскільки на спідометр не дивився і сидів на задньому сидінні. На вулиці було темно, в машині знаходилися також ОСОБА_15 і собака. Їх автомобіль рухався на ближньому світлі, щоб не сліпити колону, яка рухалася суцільним потоком на не великий швидкості і не відволікали водія. Все трапилося дуже швидко, приблизно в метрі він побачив купу мотлоху, автомобіль сильно підстрибнув, різко пішов в бік, після наїзду вони проїхали приблизно 100-150 метрів, зупинилися і тоді побачили на дорозі потерпілого. За ними їхали фури, які також зупинилися і світили фарами на потерпілого аж до приїзду міліції.

Коли вийшов з машини він побачив автомобіль ОСОБА_10 на відстані приблизно 100 метрів від потерпілого. ОСОБА_10 був у шоці, розгублений, йшов позаду їх автомобіля, перейшов дорогу і наближався до них розмовляючи по телефону. Він сказав, що збив і викликав міліцію.

Вони близько не наближалися до тіла, оскільки зрозуміли, що людина не жива і лежала, перекриваючи полосу руху. Автомобіль ОСОБА_10 стояв в темряві на розділяючій полосі руху, без аварійки чи інших включених світлових приладів, через деякий час було включено аварійку.

Йому нічого не було видно що попереду автомобіля, щоби щось перешкоджало руху. В попутному напрямку вони їхали одні, траса була порожня.

Він не пам`ятає чи ОСОБА_10 та ОСОБА_12 підписували протоколи, ОСОБА_10 приймав участь в замірах на місці ДТП, ОСОБА_12 ознайомлювався з схемою ДТП, він не чув, щоб вони були з чимось не згодні. Як вони з`ясували з моменту наїзду на потерпілого першого і другого автомобілю пройшла одна хвилина. Собака не заважала ОСОБА_12 керувати автомобілем, вона лежала поруч з ним на задньому сидінні. На наступний день чи через день його викликали до слідчого.

Свідок ОСОБА_12 показав, що в автомобілі знаходилась ОСОБА_16 , зараз його дружина, яка сиділа на задньому сидінні і ОСОБА_14 , який сидів на задньому сидінні, поруч з яким знаходилась вівчарка. Він нормально себе почував. Автомобіль був з згруженим причепом і рухався зі швидкістю 75 км/годину по крайній лівій полосі, ближче до роздільної полоси, позаду їхав великий транспортний засіб. В попутному напрямку перед ними ніхто не їхав. В зустрічному напрямку йшло багато транспорту, їхав на ближньому світлі, та його не осліпляли. Він побачив на роздільній полосі зліва автомобіль «Ніссан» і ОСОБА_10 , який стояв на узбіччі з піднятою рукою. Потім побачив мішок з купою ганчір`я на своїй полосі за 39 метрів і тільки за 9 метрів побачив обличчя людини. Він зрозумів, що не уникнути зіткнення і схватив кермо, зафіксував його, почув удар, машина підлетіла, і коли приземлилися, стабілізував автомобіль на трасі, щоб він не перекинувся. Екстрене гальмування він не застосовував, оскільки машина з згруженим причепом, щоб її не заносило, застосувавши екстрене гальмування після приземлення, зупинився і з`їхав на узбіччя. Тіло лежало головою до другою полоси, повернуто в його бік. Лісовський стояв на узбіччі і перешкода лежала супротив нього. Він не подавав знаків зупинитися. Ні він ні ОСОБА_10 не міняли місця зупинки автомобілів. До автомобіля ОСОБА_10 він не підходив, коли ОСОБА_10 підійшов до їхнього автомобілю він був в шоці і сказав, що мабуть збив людину і викликав ДАЇ. Він приймав участь в огляді місця пригоди, знайомився з матеріалами, зауважень від водіїв і пойнятих не було. На його погляд відтворення було проведено об`єктивно. У автомобіля ОСОБА_10 були технічні пошкодження: вм`ятина на правій дверці 10-15 см., кров на правій стойці, розбито праве скло. Зі схемою ДТП згоден, він і ОСОБА_10 були тверезі.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що два роки тому вона на автомобілі ОСОБА_12 їхали в ОСОБА_17 . В машині знаходились: вона, ОСОБА_14 , ОСОБА_12 і собака. Було темно, їхали повільно, в них був причеп, в якому була пральна машина. З ними була собака, їхали в другому чи третьому ряду, не біля тротуару. Водія ніхто не відволікав. Вона дивилася на дорогу, їхали вантажівки. Раптом щось мелькнуло перед очами, удар. Щось лежало на дорозі. Їй здалося, що побачила обличчя людини. Все трапилося раптово, в одну мить: удар и побачила обличчя. Удар машини об щось, скачок. Машину підняло на метр. Потім вони відходили вправо до узбіччя. Було темно, ОСОБА_10 вона не бачила. Вона побачила ОСОБА_10 коли він йшов до них і розмовляв по телефону. До місця пригоди не підходила. З яким світлом їхала не пам`ятає. Вона не приймала участі в огляді місця пригоди. Автомобіль не переставляли. Автомобіль ОСОБА_10 стояв на узбіччі. Чи були включені прибори освітлення вона не пам`ятає.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_18 пояснив, що працює в ОНДІСЕ на посаді судового експерта. На час проведення експертизи згідно до постанови слідчого була призначена повторна експертиза, яка була комісійною експертизою. Підстави для проведення комісійної експертизи визначає керівник відділу, який призначив комісійну авто-технічну експертизу, другий експерт проходив підготовку за цією спеціальністю і приймав участь в проведенні цієї експертизи в якості експерта, що навчається.

Визначення статусу комплексної і комісійної експертизи проводить керівник відділу в залежності від об`єму та складності роботи. Для цього не обов`язкова постанова слідчого, хоча вона може бути, це питання віршується в залежності від об`єму роботи, а у випадку комплексної експертизи в залежності від експертних пізнань, які застосовуються. В даному випадку приймав рішення начальник відділу ОСОБА_19 , оскільки було необхідно долучати нового експерта для навчання, але основним експертом був він, а новий експерт був другим експертом. Слідчий не вказав в своїй постанові про призначення комісійної експертизи, але для нього також є обов`язковим вказівки керівництва відділу. Для проведення експертного дослідження були надані матеріали кримінальної справи на час його проведення. Чи були пронумеровані матеріали він не пам`ятає, але якщо це не відображено в висновках, то матеріали могли бути не пронумеровані. Всі надані матеріали вивчалися і по необхідності використовувались як джерело інформації: постанови слідчого, протоколи відтворення подій, та також вже проведені експертизи, протокол огляду місця ДТП та відповідні схеми до нього, протоколи допиту водіїв. Він не звертав уваги в якому статусі був допитаний ОСОБА_10 , оскільки для нього це не мало суттєвого значення, а мали значення тільки технічні питання, а не питання процесу. Питання щодо відповідності освітлення під час скоєння ДТП і відтворення події відноситься до компетенції співробітників поліції, які організовували проведення слідчих дій, в висновках він використовував результати цієї слідчої дії, а не порядок її організації. Він не приймав участь в слідчих діях і не може сказати наскільки відрізнялася обстановка при відтворенні від реальної обстановки під час ДТП. Якщо слідчий вважав такі вихідні дані належними, вони повинні ними керуватися. Взагалі, при проведенні експертизи передбачена технічна перевірка технічних даних які задаються при наявності об`єктивних даних, які дозволяють зробити таку оцінку. В даному випадку будь якої об`єктивної слідової інформації, до якої можна віднести сліди гальмування, сліди бокового ковзання, подряпини, інші об`єктивні сліди, які відображають швидкісний режим, на схемі ДТП не містилося. Тому виконати таку оцінку не вважалося можливим, тому вона не виконувалась, вихідні дані були прийняті за постановою. Швидкість визначається виходячи з об`єктивної інформації, яка характеризує погашення швидкості. Але оскільки не відомо в якому режимі проходив рух автомобіля від місця наїзду до місця кінцевої зупинки, тобто чи режим каченя, режим екстреного гальмування чи інші режими, визначить швидкість розрахунковим шляхом не можливо. Тобто нема об`єктивної інформації, яку можливо булою використати для визначення швидкості. Невідомо в якому саме режимі рухався автомобіль ВАЗ с причепом, невідома технічна величина, яка називається уповільнення. Як він пам`ятає, згідно до матеріалів справи автомобіль «Ніссан» рухався з швидкістю 90-100 км/годину, побачив пішохода, який перебігав проїжджу частину по діагоналі, почав зменшувати швидкість і об`їжджати пішохода зліва, тобто такі загальні дані. В якому режимі з яким уповільненням почав зменшувати швидкість не вказано, слідчим не встановлено, тому в розрахунках використовувався підхід моделювання з розглядом ситуації з моменту початку розвитку, тобто з моменту, коли його швидкість складала 90-100 км/годину. Швидкість автомобілю ВАЗ з причепом визначалася відповідно до показань і постанови слідчого, складала 75-80 км/годину. Тобто наїзд стався без гальмування. Дії, які не відповідали пункту 12.3 знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода. Причинний зв`язок визначається особами, які володіють спеціальними юридичними пізнаннями, тобто слідчим, судом, експерт аналізує тільки технічну сторону питання причинного зв`язку. Тобто ДТП визначається в послідовності свого розвитку, як виникнення конфліктної, небезпечної та аварійної ситуації. З технічної точки зору під причинним зв`язком з виникнення ДТП є ті дії, які сприяють переходу з фази небезпечної до фази аварійної ситуації. Тобто ті дії в результаті яких ситуація яка могла завершитися без аварійно, придбала аварійний характер. В даному випадку водій автомобіля «Нісан» виконавши вимоги п.12.3 ПДР України, тобто прийняти з часу виявлення пішохода к екстреному гальмуванню, мав технічну можливість уникнути ДТП. Невиконання цих вимог, та прийняття замість цього, рішення про службове гальмування і об`їзд, призвела до того, що ситуація перейшла з фази небезпечної, коли ДТП можливо було запобігти до аварійної ситуації, коли ДТП стало неминучим. Тобто по факту контакту з пішоходом дії автомобілю «Нісан» знаходяться в причинному зв`язку. Це є технічною стороною питання. Визначення моменту виникнення небезпеки є прерогативою слідчого, тільки він оцінює всю сукупність ситуації і приймає це рішення. В деяких випадках він звертається за допомогою до експертів для визначення моменту виникнення небезпеки. Коли мають місце протиріччя між моментом виникнення небезпеки, який визначає слідчий з моментам виникнення небезпеки, який прийнятий в експертній практиці, тоді, згідно до інструкції необхідно провести дослідження обов`язково з урахуванням похідних даних і в якості альтернативи з розрахунком того моменту небезпеки, якій вони можуть прийняти з експертних позицій, в даному випадку такого протиріччя не виникало. В експертизі наведено подобний аналіз чому саме рух пішохода обумовлювало небезпеку для руху. В висновку детально проаналізовано і зроблено висновок, що при умові, що водій продовжував би рух з цією ж швидкістю 90-100 км/годину, то в момент досягнення його габаритного коридору пішохід не віддалився на достатню небезпечну відстань. Момент небезпеки, визначений слідчим не суперечить технічному моменту виникнення небезпеки. Питання, як може сприйматися людина, яка біжить в темний час доби на пустій трасі вимагає слідчої оцінки. Технічного аспекту аналізу тут немає, це питання не до експерта автотехніка. При проведенні експертизи він в першу чергу керується тими похідними даними, які задані слідчим. Слідчий завдав похідні дані, що небезпека для руху з моменту виявлення лежачої людини, відстань, на якій можливо виявити пішохода, який лежав - 39 метрів. Це технічні параметри, які були використані для розрахунку. Наданих йому матеріалів було достатньо для тих висновків, які ним були зроблені. Він разом з іншим експертом прийшли до такого висновку і вдвох підписали висновок. Дії водія автомобіля «Нісан» в частині прийняття рішення про об`їзд перешкоди в даному випадку технічно не обґрунтовані, не оправдані. Пунктом 12.3 ПДР України передбачено, що при виникненні небезпеки чи перешкоди необхідно прийняття заходів до гальмування чи безпечного об`їзду перешкоди, оскільки в даному випадку об`їзд привів до трагічних наслідків, до наїзду, та при русі прямо з екстреним гальмування цього можливо було б уникнути, то маневр водія з технічної точки зору не виправданий. Необхідно було вжити заходів до екстреного гальмування, як це визначено п.12.3 ПДР України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення окрім показів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , експерта ОСОБА_20 , в судовому засіданні доведена сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 27.10.2013 року, схемою та фото таблицею до нього, згідно до якого об`єктом огляду було місце ДТП на 417 км. а/д «Київ-Одеса»;

(т.3 а.с.3-17)

- протоколом огляду трупа від 27.10.2013 року, та фото таблицею до нього, об`єктом якого був труп ОСОБА_11 на 417 км. а/д «Київ-Одеса»;

(т.3 а.с.18-20)

- протоколом огляду транспортного засобу від 27.10.2013 року та фото таблицею до нього, об`єктом якого був автомобіль «NissanVanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 на якому виявлено деформацію правої передньої двері, на якої розбите скло, праве бокове дзеркало заднього виду відсутнє та перебуває в салоні;

(т.3 а.с. 21-27)

- протоколом огляду транспортного засобу від 27.10.2013 року та фото таблицею до нього, об`єктом якого був автомобіль «ВАЗ-21110» р/н НОМЕР_2 з причепом ПП-2,8 р/н НОМЕР_3 ,на якому зірвано захист двигуна з місця технічного кріплення, та наявні сліди витіку охолоджуваної рідини, обільні плями речовини бурого кольору на внутрішній поверхні правого диску переднього колеса та на стабілізаторі попереду та справа

(т.3 а.с. 28-36)

- висновком судово-медичної експертизи №217/3613 від 10.12.2013 року, відповідно до якого при дослідження трупа ОСОБА_21 виявлена поєднана травма голови, шиї, грудної клітини і живота, таза і кінцівок, які могли бути спричинені при ДТП, за короткий проміжок часу, який обраховується секундами, в результаті дії тупих травмуючи предметів, якими могли бути деталі транспортного засобу, а також поверхня дорожнього покриття, індивідуальні ознаки контактуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразились. Вказані ушкодження були небезпечними у момент заподіяння та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_21 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявною у нього поєднаною травмою голови, шиї, грудної клітини, живота, таза та кінцівок, у вигляді роздроблення мозкового та лицевого черепа, розмноження мозку, роздроблення шийного відділу хребта з розмноженням шийного відділу спинного мозку, роздроблення грудної клітини, відриву серця від сосудів та множинний розривів серця, множинних розривів грудної та черевної частини аорти, відриву легенів від корнів, розривів та розмноження легенів, розривів та розмноження печінки, селезінки, сальника, брижейки та стінок кішківника, розривів нирок, розброблення тазу, правої верхньої кінцівки, перелому правої стегнової кістки. Наявність обширних ушкоджень на одягу, які в значній мірі порушують загальний вид виробів, а також наявність обширних ушкоджень на трупі, які за своєю локалізацією та характеру відповідають пошкодженням на одязі, не виключають можливості спричинення їх при зіткненні пішохода з транспортним засобом, а також послідуючому наїзді та переїзді колесами транспортного засобу через тулуб;

(т.3 а.с. 41-45)

- висновком транспортно-трасологічної експертизи № 304-2013 року від 04.11.2013 року по дослідженню механізму наїзду автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ-21110 р/н НОМЕР_2 з причепом ПП-2,8 р/н НОМЕР_3 з пішоходом, відповідно до якого у правій боковій частині автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 наявні сліди у вигляді відділення правого дзеркала заднього виду, вм`ятин власної поверхні передньої прової стійки даху, передньої та задньої правих дверей, потертостей, брудопилевого нашарування, орієнтованого спереду назад, а також нашарування речовини бурого кольору, які в сукупності характерні для утворення в результаті контактної взаємодії з об`єктом, який не має виступаючих кромок, проте має достатньою інерційною масою, яким може бути тіло пішохода. Вказані сліди утворилися в результаті первинного контактування автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 з тілом пішохода правою боковою частиною в районі правого дзеркала заднього виду та правої передньої стійки даху. Дотикальні ушкодження правої бокової поверхні автомобіля утворені при подальшому контактуванні взаємодії автомобіля з тілом пішохода. Також дослідженням було встановлено, що у передній боковій частині днища автомобіля ВАЗ-21110 р/н НОМЕР_2 , наявні сліди у вигляді потертостей, підтікав, обільного забризкання речовиною червоного та бурого кольорів та вкрапленням фрагментів волосяного покрову, орієнтовані спереду назад, які в сукупності характерні для утворення в результаті переїзду тіла пішохода переднім правим колесом автомобіля;

(т.3 а.с.56-61)

- висновком №304/1-2013 по дослідженню технічного стану легкового автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ-21110 р/н НОМЕР_2 з одноосним причепом ПП-2,8 р/н НОМЕР_3 від 04.11.2013 року, відповідно до якого рульове керування, гальмівна, ходова частини та система освітлювання легкового автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ-21110 р/н НОМЕР_2 з одноосним причепом ПП-2,8 р/н НОМЕР_3 безпосередньо перед даною ДТП перебували у працездатному стані;

(т.3 а.с. 62-69)

- висновком комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №11 від 21.02.2014 року, відповідно до якої при дослідження трупа ОСОБА_21 виявлена поєднана травма голови, шиї, грудної клітини і живота, таза і кінцівок, які могли бути спричинені при ДТП, за короткий проміжок часу, який обраховується секундами, в результаті дії тупих травмуючи предметів, якими могли бути деталі транспортного засобу, а також поверхня дорожнього покриття, індивідуальні ознаки контактуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразились. Під час транспортно-трасологічної експертизи було встановлено, що в правій боковій частині автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 наявні сліди у вигляді відділення правого дзеркала заднього виду, вм`ятин власної поверхні передньої прової стійки даху, передньої та задньої правих дверей, потертостей, брудопилевого нашарування, орієнтованого спереду назад, а також нашарування речовини бурого кольору, які в сукупності характерні для утворення в результаті контактної взаємодії з об`єктом, який не має виступаючих кромок, проте має достатньою інерційною масою, яким може бути тіло пішохода. Вказані сліди утворилися в результаті первинного контактування автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 з тілом пішохода правою боковою частиною в районі правого дзеркала заднього виду та правої передньої стійки даху. Дотикальні ушкодження правої бокової поверхні автомобіля утворені при подальшому контактуванні взаємодії автомобіля з тілом пішохода. Також дослідженням було встановлено, що у передній боковій частині днища автомобіля ВАЗ-21110 р/н НОМЕР_2 , наявні сліди у вигляді потертостей, підтіков, обільного забризкання речовиною червоного та бурого кольорів та вкрапленням фрагментів волосяного покрову, орієнтовані спереду назад, які в сукупності характерні для утворення в результаті переїзду тіла пішохода переднім правим колесом автомобіля. Враховуючи напрямок руху пішохода по відношенню до рухаючогося автомобіля «NissanVanette» (справа наліво по ходу руху автомобіля), контактування пішохода з автомобілем «NissanVanette» на всіх його фазах у будь-якому випадку носило дотиковий характер. Внаслідок того, що після контактування пішохода з автомобілем «NissanVanette» та падіння тіла на дорожнє покриття стався переїзд через тіло автомобілем ВАЗ-21110, із-за чого виникли вже грубі тілесні ушкодження перелічені вище, та які містять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, виникли від переїзду через тіло автомобіля ВАЗ-21110 та могли утворитися під час ДТП 27.10.2013 року. До смерті потерпілого привела поєднана травма голови, шиї, грудної клітини, живота, таза та кінцівок, у вигляді роздроблення мозкового та лицевого черепа, розмноження мозку, роздроблення шийного відділу хребта з розмноженням шийного відділу спинного мозку, роздроблення грудної клітини, відриву серця від сосудів та множинний розривів серця, множинних розривів грудної та черевної частини аорти, відриву легенів від корнів, розривів та розмноження легенів, розривів та розмноження печінки, селезінки, сальника, брижейки та стінок кішківника, розривів нирок, роздроблення тазу, правої верхньої кінцівки, перелому правої стегнової кістки. Вказана травма виникла під час переїзду через тіло автомобілем ВАЗ-21110;

(т.3 а.с.71-95)

- висновком судової авто технічної експертизи обставин наїзду автомобілів «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 та ВАЗ-21110 р/н НОМЕР_2 з причепом ПП-2,8 р/н НОМЕР_3 на пішохода № 1402 від 05.06.2014 року, відповідно до якого, дії водія автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 у даній події в частині початого їм маневру об`їзду пішохода, не відповідали вимогам п.12.3 ПДР, а отже з технічної точки зору не є обґрунтованими. З технічної точки зору, дії водія автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 у даній події які не відповідали вимогам п.12.2 ПДР в частині вибору швидкісного режиму не знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода, а його дії, які не відповідали вимогам п.12.3 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода;

(т.3 а.с. 149-160)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.01.2014 року, за участю ОСОБА_10 , відповідно до якого, ОСОБА_10 добровільно повідомив про обставини скоєння ДТП;

(т.3 а.с.96-105)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2014 року за участю ОСОБА_12 , під час якого ОСОБА_12 надав покази щодо обставин ДТП;

(т.3 а.с.106-114)

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_10 щодо того, що він належно виконав вимоги правил дорожнього руху, проте потерпілий, який раптово з`явився на дорозі, стукнувся в його машину.
Вказані покази обвинуваченого суперечать показам експерта про те, що водій автомобіля «Нісан» виконавши вимоги п.12.3, тобто прийнявши заходи к екстреному гальмуванню з часу виявлення пішохода, мав технічну можливість уникнути ДТП. Невиконання цих вимог, та прийняття замість цього рішення про службове гальмування і об`їзд, призвело до того, що ситуація перейшла з фази небезпечної, коли ДТП можливо було запобігти, до аварійної ситуації, коли ДТП стало неминучим. Тобто по факту контакту з пішоходом, дії автомобілю «Нісан» знаходяться в причинному зв`язку.

Вказані покази експерта суд вважає послідовними, такими, які узгоджуються між собою, а також співвідносяться з об`єктивними даними, отриманими в результаті проведення судової експертизи, про те, що дії водія автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 у даній події в частині початого їм маневру об`їзду пішохода, не відповідали вимогам п.12.3 ПДР, а отже з технічної точки зору не є обґрунтованими. З технічної точки зору, дії водія автомобіля «NissanVanette», р/н НОМЕР_1 у даній події які не відповідали вимогам п.12.2 ПДР в частині вибору швидкісного режиму не знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода, а його дії, які не відповідали вимогам п.12.3 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода.

Крім того, вирішуючи питання щодо допустимості вказаного висновку експерта суд бере до уваги, що цей висновок обґрунтовується зокрема обставинами, які були встановлені під час проведення слідчих експериментів 11.01.2014 року з ОСОБА_10 та 16.01.2014 року з ОСОБА_12 під час проведення досудового слідства, що було зафіксовано відповідними протоколами, з якими погодився, зокрема, ОСОБА_10 , про що свідчить відсутність у нього відповідних заперечень та зауважень до протоколу. Крім того ОСОБА_10 погодився щодо відповідності погодних умов під час проведення експерименту погодним умовам, які були під час дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі викладеного суд вважає вказаний висновок експерта допустимим доказом.

Таким чином, аналіз досліджених судом доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку, дозволяє суду дійти висновку про те, що своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_10 за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, скоїв злочин, передбачений ст. 286 ч.2 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного, обставини справи та особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжують покарання не встановлено.

Обставин, які пом`якшують, у відповідності зі ст.66 КК України, покарання обвинуваченому, не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_10 має постійне місце реєстрації, та місце проживання, характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, суд вважає необхідним і достатнім для перевиховання ОСОБА_10 та попередження нових злочинів, призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, а також, приймаючи до уваги наслідки заподіяні кримінальним правопорушенням, застосувати до нього додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що заявлені потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цивільні позови в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають повному задоволенню як доведені матеріалами справи, і з ОСОБА_10 належить стягнути на користь потерпілих вказані ними суми, згідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, як з особи яка завдала цю шкоду.
Суд вважає, що в наслідок скоєння обвинуваченим ОСОБА_10 вказаного кримінального правопорушення, потерпілим спричинені страждання, які стали наслідком погіршення стану здоров`я, у зв`язку з втратою близької людини, що привело до втрати нормальних життєвих зв`язків через порушення стосунків з оточуючими людьми.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що потерпілим спричинено моральну шкоду, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 , згідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, як з особи яка завдала цю шкоду і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі, як відповідному спричиненій шкоді.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини.

Тобто, при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою, суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 14 КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Діючим КПК України чітко визначено, підстави для тримання особи під вартою та порядок, в якому вирішується ці питання. Тобто правовою підставою для обрання такого запобіжного заходу, як взяття під варту, може слугувати лише ухвала суду, постановлена, згідно до вимог ст.331 ч.2 КПК України, в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, або вирок, однак який вже набрав законної сили і зазначені дії щодо взяття під варту, будуть слугувати не заходом забезпечення кримінального провадження, а відбуванням покарання, визначеним судом у відповідному вироку.

Одже, вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу в нарадчій кімнаті не відповідає вимогам КПК України, зокрема, порушує право на захист, адже особа, щодо якої обирається запобіжний захід, не має можливості висловити з цього приводу жодної думки, оскільки не знає, яке рішення і який запобіжний захід може винести суд. Це також не відповідає приписам ч. 6 ст. 22 КПК України - принципу змагальності, а також ч. 3 ст. 26 КПК України - принципу диспозитивності.

На підставі встановленого, керуючись ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 62, 370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на три роки.

Після набрання вироком чинності, помістити ОСОБА_10 до ОУВП УДПтС України в Одеській області, через ІТТ м. Одеси, доручивши виконання вироку в цій частині Київському ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.
Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з дня взяття ОСОБА_10 під варту.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 в якості матеріальної шкоди у розмірі 25550 гривен, а також у якості моральної шкоди 300000 гривен, а всього 325550 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_9 в якості матеріальної шкоди у розмірі 12043 гривні, а також у якості моральної шкоди 300000 гривен, а всього 312043 гривні.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у сумі 4601 гривні 68 копійок.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1