Дата документу 04.02.2019 Справа № 335/449/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/449/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/93/19 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянула 4 лютого 2019року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжявід 14 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сена Вольського району Саратовської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення №0000109, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК Україниза наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 в ніч з 11.01.2019 року по 12.01.2019 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до складського приміщення, діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на автомобілі марки «Ауді А6» державний номерний знак « НОМЕР_1 » приїхали до складського приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 за допомогою викрутки зламав навісний замок вхідних воріт, та проникли до складського приміщення, звідки таємно викрали: шліфувальну машину «DWE6423», 125 мм, 280 Вт, амплитуда, 6 мм, 1,8 кг (8467 29 59 00), вартістю 2200 гривень; шліфувальну машину - «Metabo SXE 3150», вартістю 3458 гривень; шліфувальну машину - «SXE 3125», вартістю 3000 гривень; шліфувальну машину - вартістю 3500 гривен; болгарку «Bosh», вартістю 7000 гривень; болгарку - «Makita», вартістю 7000 гривень; болгарку «Bosh», вартістю 1000 гривень; 2 дрелі, загальною вартістю 2000 гривень; 1 сверлевий станок, вартістю 2500 гривень; 2 фрезерові станки, загальною вартістю 6000 гривень; 4 фарбопульти, загальною вартістю 21 000 гривень; 1 сварочний апарат-инвектор «Зенит», вартістю 2 350 гривен; чемодан «Blum с присадочними шаблонами, вартістю 9000 гривен; будівельний фен «Гранит», вартістю 350 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_10 , після чого зникли з місця скоєння злочину.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спричинили матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 70 358 гривень.
З викраденим майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зникли з місця скоєння злочину та за допомогою автомобіля марки «Ауді А6» державний номерний знак « НОМЕР_1 » частину викраденого майна перевезли до квартири АДРЕСА_3 , після чого за допомогою вказаного автомобілю іншу частину викраденого майна перевезли до гаражного боксу № НОМЕР_2 розташованого в гаражному кооперативі «Дніпро» за адресою вул. Василя Стуса 3-А в м. Запоріжжя, з метою в подальшому реалізувати вказане майно.
12.01.2019 року о 18 годині 05 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 13.01.2019 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Своє клопотання обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_8 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити речові докази у кримінальному провадженні, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи іншого підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 76 840 гривень, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Зазначає, що обраний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного слід було б застосувати більш м' ягкий запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Так, підозрюваний раніше не засуджений, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійне місце проживання співпадає з містом реєстрації ( АДРЕСА_1 ), самостійно після скоєння злочину з явився до відділу поліції та повідомив про злочин. Звертає увагу, що оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, ухвалити нову ухвалу, обравши ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 год. до 06.00 год. ранку.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав необхідним ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія прийшла до наступних висновків.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та вказаною нормою передбачені виключення, які, натомість, не стосуються обставин даного провадження.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, в правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні від 26 червня 1991 року у справі "Летельє проти Франції", попереднє увязнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження вимоги закону, з якими пов`язані питання застосування до особи запобіжного заходу та практика Європейського суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства слідчим суддею дотримано не було.

За змістом поданої апеляції, обгрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри за ч.3 ст. 185 КК України не оспорюється та, з урахуванням наданих доказів і початкової стадії досудового розслідування, є такою, що підтверджується наданими матеріалами.

У клопотанні слідчий ризиками негативної поведінки ОСОБА_8 зазначив обставини, встановлені п.п. 1,2,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Однак, слідчий суддя, належним чином не перевіривши клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо знищення речових доказів у кримінальному провадженні, незаконного впливу на потерпілого, свідків чи іншого підозрюваного, вчинення іншого кримінального правопорушення, лише зазначив про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному.
При цьому, слідчий суддя не звернув уваги на недотримання ініціатором клопотання вимог ст.ст. 132, 184 КПК України щодо обов`язку доведення доводів клопотання шляхом подачі певних доказів.

Ознайомившись із наданими до клопотання матеріалами, судова колегія приходить до висновку про недоведеність ризиків знищення речових доказів у кримінальному провадженні, незаконного впливу на потерпілого, свідків чи іншого підозрюваного, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Викладені слідчим обставини є лише міркуванням і носять характер припущень.
Зі змістом клопотання певну можливу негативну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий обґрунтовує невизнанням провини, що не відповідає ст. 63 Конституцією України та ст. 42 КПК України, оскільки це право підозрюваної особи.
За практикою Європейського суду з прав людини - суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами, що узгоджується із положеннями ст. 196 КПК України.

Апеляційна інстанція приходить до висновку, що застосований підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою занадто суворий та такий, що не відповідає ступеню ризику у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, ризик переховування знайшов своє підтвердження.

Однак, беручи до уваги згідно ст. 178 КПК України вперше притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, наявність сім`ї, неповнолітньої дитини, постійного місця проживання та реєстрації, суд вважає даний ризик малоймовірним і таким, що може бути убезпечений шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу в умовах контролю за дотриманням покладених обов`язків.
З огляду на сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає, що зазначені слідчим в клопотанні доводи не дають підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належну поведінку ОСОБА_8 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, саме такий вид запобіжного заходу є адекватним превентивним заходом відносно підозрюваного.
За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати більш м`який запобіжний захід, знайшли своє підтвердження в апеляційній інстанції, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Разом з тим запропонований захисником період часу, на який сторона захисту просить застосувати домашній арешт слід збільшити, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 12.03.2019 року.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_8 протягом строку дії домашнього арешту залишати житло у період часу з19.00 год. до 06.00 год., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за винятком виконання обов`язку щодо прибуття за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановленому законом порядку.
Звільнити з-під варти ОСОБА_11 негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3