ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/222/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/271/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2019 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання державної установи «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного йому вироком Апеляційного суду Херсонської області від 22 листопада 2017 року за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання, виходив із того, що засуджений працював короткотривалий проміжок часу, є особою, раніше неодноразово судимою, тричі звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові злочини.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Зазначає, що має заохочення, у нього відсутні стягнення, працює різноробочим на контрагентському об`єкті, до праці ставиться добросовісно, зразковою поведінкою показує позитивний приклад іншим засудженим.

Під час апеляційного розгляду засуджений просив апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог засудженого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналіз і даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Херсонської області від 22 листопада 2017 року за ч.2 ст. 185 КК України та відбуває призначене йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 10.08.2017 року, кінець строку- 10.08.2019 року.
На день подачі клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 2/3 частини призначеного покарання.
За період відбування покарання у державній установі «Північна виправна колонія №90» протягом 2017-2018 років до засудженого всього два рази застосовувалися заходи заохочення.
Установою виконання покарань ОСОБА_7 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.
Матеріали провадження підтверджують, що засуджений, був працевлаштований лише з серпня 2018 року, тобто безпосередньо перед настанням строку для розгляду питання про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, відбуває покарання за тяжкий злочин, неодноразово звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він практично через незначний проміжок часу після звільнення знову вчиняв злочини.
Відбуття певної частини призначеного покарання та наявність двох заохочень у засудженого, його працевлаштування фактично лише перед зверненням із поданням самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання .
Не доводить виправлення засудженого і відсутність дисциплінарних стягнень за період відбування покарання.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують його особу , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений не довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
При перевірці матеріалів провадження колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 , 376 ч 2 КПК України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області 18 січня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні подання державної установи «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2