Провадження № 1-о/317/8/2018
Справа № 317/1264/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
представників потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника потерпілого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , про перегляд ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року у справі № 317/1264/18 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_6 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області із заявою про перегляд ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року у справі № 317/1264/18 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами та просить:
поновити строк подання заяви про перегляд ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р. у справі № 317/1264/18 за нововиявленими обставинами, пропущений із поважних причин;

за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами скасувати ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р у справі № 317/1264/18 і постановити ухвалу про відмову в задоволенні подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія № 99» про заміну невідбутої частини покарання з дільниці соціальної реабілітації засудженому ОСОБА_4 більш м`яким покаранням.

Заява вмотивована тим, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р. у справі № 317/1264/18 ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт на строк 11 місяців 20 днів, з утримуванням 20 % від заробітної плати в дохід держави.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2016 р. у справі № 331/2371/15-к (провадження № 1-кп/331/18/2016) ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку покарання призначеного ОСОБА_4 зараховано термін його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 27.02.2012 р. до 23.03.2012 р. включно. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Також ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році», а міру запобіжного заходу у вигляді застави скасовано.

Вироком апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 р. у справі № 331/2372/15-к (провадження № 11-кп/778/222/17) колегія суддів засудила апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні задовольнити, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , задовольнити частково вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2016 р. відносно ОСОБА_4 у частині перекваліфікації його дій з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України і в частині призначення йому покарання скасувати та визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_4 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 27.02.2012 р. по 23.03.2012 р. включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_8 та представник потерпілого, адвокат ОСОБА_9 , не викликалися Запорізьким районним судом Запорізької області в судове засідання 23.05.2018 р. у справі № 317/1264/18.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21.08.2018 р. у справі № 317/1264/18 (провадження №11-кп/778/1555/18) представнику потерпілого ОСОБА_8 , адвокату ОСОБА_9 , повернуто подану ним апеляційну скаргу на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р., а клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, викладене в апеляційній скарзі, залишено без розгляду. Підставою для цього слугувало те, що потерпілий та його представник не наділені правом оскарження ухвали суду, постановленої в порядку ст.ст. 537, 539 КПК.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.06.2018 р. у справі № 331/2372/15-к касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задоволено частково, вирок апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 р. щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р. у справі № 317/1264/18 про заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_4 більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт на строк 11 місяців 20 днів, з утримуванням 20 % від заробітної плати в дохід держави стосується питання вироку суду, який скасовано в касаційному порядку.

10.07.2018 р. кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 надійшло з Верховного Суду до апеляційного суду Запорізької області та на підставі автоматизованого розподілу судової справи передано у провадження судді-доповідачу Наступне судове засідання Запорізького апеляційного суду у цій справі призначено на 11.12.2018 р.

Скасування вироку апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 р. у справі № 331/2372/15-к унеможливлює чинність ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р. у справі № 317/1264/18. На даний час вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2016 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України, не набрав законної сили. ОСОБА_4 ні за яких обставин не можна вважати засудженим за цим вироком та, як наслідок, застосовувати до нього інститути, що регулюють вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Ці обставини безумовно могли вплинути на судове рішення ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р. у справі № 317/1264/18, але не були відомі та не могли бути відомі суду, потерпілому ОСОБА_8 та його представнику під час судового розгляду.

У судовому засіданні представники потерпілого ОСОБА_8 , адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заяву підтримали, послались на доводи, що у ній викладені.
Адвокат ОСОБА_6 надав суду додаткові пояснення х приводу клопотання, де також зазначив, що на час розгляду вказаної справи ОСОБА_4 фактично продовжує відбувати покарання за ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 року, що порушує його права.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що відносно нього вирок було скасовано та направлено до Запорізького апеляційного суду для повторного розгляду. Фактично вироку суду не існує. За ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 року він відбуває покарання у вигляді виправних робіт на строк 11 місяців 20 днів, з утримуванням 20 % від заробітної плати в дохід держави. До останнього місяця робив зазначені відрахування. Проти скасування ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 року не заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні висловив думку про те, що в зверненні представників ОСОБА_8 до суду про перегляд за ново виявленими обставинами не потрібний, оскільки ухвалою Верховного Суду вирок відносно ОСОБА_4 , який винесено Запорізьким апеляційним судом скасовано. А тому всі похідні ухвали, що прийняті за час відбування ОСОБА_4 покарання і є похідними автоматично також втрачають силу. Але зазначив, що дійсно до останнього місяця ОСОБА_4 сплачував у дохід держави відсотки відповідно до ухвали Запорізького районного суду Запрорізької області. З задоволенням клопотання представників потерпілого в частині скасування ухвали згоден. В іншій частині розгляд клопотання залишив на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про відмову в задоволенні клопотання, але на пропозицію надати аргументацію щодо такої думки вказав, що не має аргументів та надавати пояснення не буде.
Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2016 р. у справі № 331/2371/15-к ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку покарання призначеного ОСОБА_4 зараховано термін його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 27.02.2012 р. до 23.03.2012 р. включно.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Також ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році», а міру запобіжного заходу у вигляді застави скасовано.

Вироком апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 р. у справі колегія суддів засудила апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні задовольнити, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково, а вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2016 р. відносно ОСОБА_4 у частині перекваліфікації його дій з ч. 4 ст.296 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України і в частині призначення йому покарання скасувати.

Даним вироком апеляційний суд Запорізької області визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначив йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_4 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 27.02.2012 р. по 23.03.2012 р. включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р. у справі № 317/1264/18 ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт на строк 11 місяців 20 днів, з утримуванням 20 % від заробітної плати в дохід держави.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21.08.2018р. у справі № 317/1264/18 представнику потерпілого ОСОБА_8 , адвокату ОСОБА_9 , повернуто подану ним апеляційну скаргу на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р., а клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, викладене в апеляційній скарзі залишено без розгляду.

Підставою для повернення апеляційної скарги слугувало те, що потерпілий та його представник не наділені правом оскарження ухвали суду, постановленої в порядку ст.ст. 537, 539 КПК.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.06.2018 р. у справі № 331/2372/15-к касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задоволено частково, вирок апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 р. щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Отже, на час звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р. у справі № 317/1264/18 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_4 , вирок апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 р. щодо ОСОБА_4 скасовано, а вирок суду першої інстанції є таким, що не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 3 частини 2 статті 459 КПК України до нововиявлених обставин віднесено скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановления ухвали, що належить переглянути.

Згідно ч. 1 ст. 460 КПК України, право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами має будь-який учасник судового провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Стаття 467 КПК України визначає, що за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами суд має право скасувати ухвалу і постановити ухвалу. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Оскільки на даний час вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2016 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України, не набрав законної сили, тобто він не є засудженим у розумінні Кримінального процесуального кодексу України, вирок апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 р., який був сутнісною підставою для заміни ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким скасовано вже після постановлення ухвали Запорізького районного суду Запорізької області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, подальше відбування ОСОБА_4 зміненого ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2018 р. покарання буде суперечити завданням кримінального провадження, оскільки вирішення питань, пов`язаних із виконанням скасованого вироку, є неможливим. Окрім того, суд зазначає, що згідно Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань від 19.12.2003 року, що зареєстрована 09.01.2004 року підставою для зняття з обліку осіб, засуджених до покарання у виді виправних робіт згідно п.11.1.5 є скасування вироку за наявності відповідної постанови (ухвали) суду. Орган пробації, що до часу розгляду клопотання не зняв ОСОБА_4 з обліку та продовжує контроль за відрахуваннями не виконав фактично інструкцію.

Суд приходить до висновку, що у викладеному випадку розгляд подання колонії щодо заміни невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_4 більш м`яким є неможливим, не можливе і прийняття будь-якого рішення за вказаним поданням, оскільки не існує на час такого розгляду сьогодні обвинувальний вирок відносно ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 459, 460, 461, 466, 467 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника потерпілого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , про перегляд ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року у справі № 317/1264/18 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за нововиявленими обставинами задовольнити.
Скасувати ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року у справі № 317/1264/18, якою ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт на строк 11 місяців 20 днів, з утримуванням 20 % від заробітної плати в дохід держави.

В частині постановлення нової ухвали про розгляд подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія «№ 99» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали суду складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 29.11.2018 р.
Повний текст ухвали проголошено 30.11.2018 року о 15 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1