Дата документу 14.05.2019 Справа № 313/294/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1006/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/294/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Веселівський виправний центр (№8)», в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь під час розгляду клопотання судом першої інстанції, - прокурора Веселівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 25 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 25 березня 2019 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 та звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково на невідбуту частину строку покарання 1 рік 1 місяць 21 день.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Веселівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання адвоката, суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 для подальшого виправлення не потребує повного відбування призначеного судом строку покарання, так як своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що розрахунок настання умовно-дострокового звільнення для засуджених, які відбувають покарання у виправних центрах в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, має розраховуватись з моменту такої заміни. Таким чином, фактично відбута частина строку покарання ОСОБА_7 має розраховуватись, виходячи зі строку невідбутої частини покарання, встановленої ухвалою Вільнянського районного суду від 23.02.2018 року, якою засудженого ОСОБА_7 переведено до виправного центру. Тобто, для того, щоб відбути 2/3 строку покарання, ОСОБА_7 з моменту прибуття до ДУ «Веселівський виправний центр (№8)» має відбути там покарання протягом 18 місяців. Натомість, засуджений ОСОБА_7 відбув лише 12 місяців.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисника та засудженого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь під час розгляду клопотання судом першої інстанції, - прокурора Веселівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 11.12.2014 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2018 року змінено ОСОБА_7 невідбуту частину покарання 2 роки 3 місяці 15 днів більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі на той же строк. Згідно ст. 72 КК України зараховано в строк один день позбавлення волі, який відповідає двом дням обмеження волі, з моменту винесення ухвали до застосування покарання у вигляді обмеження волі.

З наявної в матеріалах провадження характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_7 16.03.2018 року прибув до державної установи «Веселівський виправний центр (№8)». Засуджений працевлаштований на виробництві установи різноробочим на виробничому об`єкті «МТФ». На даний час характеризується позитивно, підтримує стосунки з засудженими позитивної спрямованості. Адміністрацією установи заохочувався один раз. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Добре ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний нагляд, свідомо використовує за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться добре. На профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

З огляду на ст. 81 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі, позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, до того ж, таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизначених принципах і нормах міжнародного права, тобто згідно даної норми закону питання, пов`язані з умовно-достроковим звільненням відбування покарання, урегульовані тільки ст. 81 КК України, а не будь-яким іншим законодавством.

Як вбачається зі змісту ст. 81 КК України у ній не передбачено тих обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Колегією суддів встановлено, що на момент розгляду справи судом першої інстанції засуджений ОСОБА_7 відбув більше 2/3 частини призначеного судом строку покарання.

Дослідивши матеріали провадження, судова колегія вважає, що районний суд прийшов до правильного висновку, що засуджений ОСОБА_7 для подальшого виправлення не потребує повного відбування призначеного судом строку покарання, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і належно вмотивованою, яка зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду клопотання судом першої інстанції, - прокурора Веселівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 25 березня 2019 року, якою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 та звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково на невідбуту частину строку покарання 1 рік 1 місяць 21 день залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4