КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/1084/2018 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0002581 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою підготовчого судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002581 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що під час досудового розслідування з достатньою повнотою не встановлено місце проживання обвинуваченого і в обвинувальному акті відображено не дійсне місце проживання обвинуваченого, до якого між іншим, не обирався запобіжний захід, що виключає можливість викликати його на розгляд провадження, оскільки усі судові повістки за адресами проживання та реєстрації, зазначеними у обвинувальному акті, обвинувачений, або інші особи визначені ст. 135 КПК України, які можливо з ним проживають, залишилися не отриманими та повернуті. Іншим шляхом повідомити обвинуваченого не виявилось можливим, оскільки телефонний зв`язок з ним відсутній. Оскільки суд позбавлений можливості, використавши процесуальні заходи, повідомити обвинуваченого про час і місце судового розгляду, зазначене не дає підстав вважати, що обвинувачений ухиляється від суду, що виключає можливість, зупиняти провадження та оголошувати його розшук, згідно ст. 335 КПК України.

На вказану ухвалу суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору суд зазначив, що органом досудового розслідування не повністю встановлено місце проживання обвинуваченого, а також у обвинувальному акті відображено не дійсне місце проживання обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки судові повістки, направлені за адресою проживання обвинуваченого, яка вказана у розписці про отримання ОСОБА_7 копії обвинувального акту, обвинувачений не отримує.

Прокурор стверджує, що вказане не є підставою для повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_9 під час допиту у якості підозрюваного на стадії досудового розслідування, зазначав, що проживає тимчасово за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає на постійній основі, а відтак, на переконання апелянта, органом досудового розслідування, в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, встановлено, з`ясовано та не підлягало сумніву фактичне місце проживання та реєстрації підозрюваного.

Разом з тим прокурор вказує на те, що судом жодного разу не направлено судових повісток із зазначенням часу та дати проведення судових засідань за місцем реєстрації ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_2 , що на думку апелянта свідчить про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту у зв`язку з його не відповідністю вимогам ст. 291 КПК України, ототожнив поняття «неявки до судового засідання» та «не вірно зазначеної адреси проживання обвинуваченого в обвинувальному акті» і, таким чином, не вірно оцінив причини не явки до судового засідання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Апелянт зазначає, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими КПК України для судового розгляду. Відповідно до вимог ст. 323 КПК України у разі неприбуття обвинуваченого, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового судового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

Прокурор стверджує, що посилання суду на ч. 2 п. 2 ст. 291 КПК України, згідно з яким обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору є помилковим, оскільки в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 чітко вказано, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проте всупереч зазначеним вимогам законодавства, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні за відсутності обвинуваченого розглянув обвинувальний акт та дійшов висновку про необхідність його повернення прокурору, не застосувавши механізму реагування на неявку обвинуваченого в судові засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
При цьому слід звернути увагу, що закон не передбачає у якості підстави для повернення обвинувального акту прокурору факт невідповідності цього акту будь-яким іншим законам, підзаконним нормативно-правовим актам, відомчим документам, інструкціям, правилам діловодства тощо, крім самого КПК України. Тому будь-які посилання суду першої інстанції на невідповідність обвинувального акту будь-яким іншим нормативно-правовим актам чи відомчим нормам, крім норм самого КПК України, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Інших вимог до обвинувального акта, ніж перелічені вище, чинний КПК України не передбачає.
Як вбачається з матеріалів справи, до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00025818 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому зазначена як адреса місця проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 і адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 . Таким чином, в обвинувальному акті належним чином зазначені анкетні дані обвинуваченого в частині місця його проживання, які були відомі слідчому на момент складання обвинувального акту. Відтак, в цій частині обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Посилання суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті відображено не дійсне місце проживання обвинуваченого є безпідставним, зважаючи на те, що повістки, направлені як за місцем реєстрації, так і за місцем проживання ОСОБА_7 повернулися до суду з відміткою причин повернення: у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання на поштовому відділенні, а не з підстав невручення повісток обвинуваченому в зв`язку з тим, що він за зазначеною адресою не проживає. Будь - яких інших доказів у кримінальному провадженні, які б свідчили про непроживання ОСОБА_7 за вказаними в обвинувальному акті адресами не має.
Крім цього, згідно ч. 1 ст. 323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом в судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 КПК України, чого судом дотримано не було.

Незважаючи на зазначені положення закону, будь - яких процесуальних рішень з приводу неявки обвинуваченого суд не прийняв та не вжив заходів, передбачених ст.ст.323, 325, 335 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, про відсутність, передбачених ст. 291 КПК України підстав для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002581 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4