ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1/753/17/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у склад колегії:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підсудних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за звинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка, Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді заступника генерального директора ТОВ «Промислова компанія «УКРТРАНСМАШ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.27, п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Виноградів, Закарпатської області, угорця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (далі- Особа 1), являючись засновником та директором ТОВ «Компанія «Бізнес-Ліга» в 2005 році, у невстановлений досудовим слідством день, час та місці, познайомився з ОСОБА_12 , який являвся засновником та директором ПП «Ковчег XXI», з яким у подальшому став підтримувати дружні стосунки. Особа 1 з метою розвитку підприємницької діяльності ТОВ «Компанія «Бізнес-Ліга» вирішив позичити грошові кошти у ОСОБА_12 , на що останній дав згоду. В свою чергу ОСОБА_12 , підтримуючи дружні відносини з Особа 1 та відповідно до попередньої домовленості з останнім щодо позики грошових коштів, 24 вересня 2008 року здійснив часткове перерахування з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 ПП «Ковчег XXI» грошових коштів в сумі 868 000 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 ТОВ «Компанія «Бізнес-Ліга». Через деякий час, а саме, 29 квітня 2009 року ОСОБА_12 знову здійснив перерахування з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 ПП «Ковчег XXI» грошових коштів в сумі 622 119 грн. 72 коп. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 ТОВ «Компанія «Бізнес-Ліга». В подальшому, не отримавши від Особа 1 повернення боргу в сумі 1 490 119 грн. 72 коп., ОСОБА_12 став наполягати на поверненні йому вказаної суми боргу. В свою чергу Особа 1, маючи боргові зобов`язання перед ОСОБА_12 та з метою погашення боргу, 30 квітня 2009 року здійснив частковий перерахунок грошових коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_2 ТОВ «Компанія «Бізнес-Ліга» на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 ПП «Ковчег XXI» в сумі 101 330 грн. з метою запевнити ОСОБА_12 щодо платоспроможності.

ОСОБА_12 , відповідно до попередньої домовленості, не отримавши від Особа 1 повернення боргу, який на той час складав 1 388 789 грн. 72 коп., став наполягати на негайному поверненні боргу, висловлюючи погрози на адресу Особа 1.

Так, Особа 1, не маючи фінансової спроможності повернути ОСОБА_12 вказану суму грошового боргу, звернувся до ОСОБА_10 з метою повернення встановленої суми боргу, який останній мав перед Особа 1, з метою повернення ОСОБА_12 .

В свою чергу ОСОБА_10 , маючи боргові зобов`язання перед Особа 1 та не маючи фінансової спроможності сплатити борг, запропонував останньому вчинити умисне вбивство ОСОБА_12 з метою не повернення останньому боргу, який складав 1 388 789 грн. 72 коп.

Так, ОСОБА_10 , отримавши згоду від Особа 1 щодо позбавлення життя ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою неповернення та привласнення боргових коштів, розробив план та детальну схему вбивства останнього, який полягав у навмисному позбавленні життя ОСОБА_12 , шляхом вбивства із застосуванням вогнепальної зброї з подальшим спаленням тіла ОСОБА_12 , з метою недопущення в подальшому виявлення правоохоронними органами тіла потерпілого.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 залучив до вчинення вбивства, як виконавця злочину, ОСОБА_11 , який працював у нього водієм та охоронцем, при цьому довів до відома останнього розроблений план умисного вбивства ОСОБА_12 , на що ОСОБА_11 надав свою згоду, чим вступив в попередню змову з ОСОБА_10 та Особою 1.

В свою чергу ОСОБА_10 , являючись організатором вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 та маючи на меті єдиний умисел, дотримуючись розробленого ним злочинного плану, розподілив ролі кожного учасника під час вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 . Так ОСОБА_10 повинен був обрати місце вчинення вбивства ОСОБА_12 та під будь-яким приводом вмовити останнього поїхати на місце вбивства. Роль Особи 1 зводилась до надання грошових коштів для придбання знаряддя вчинення злочину, а ОСОБА_11 - у придбанні знаряддя вчинення злочину та умисному вбивстві ОСОБА_12 .

Так, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , маючи на меті єдиний умисел та діючи відповідно до розробленого плану, ОСОБА_10 обрав місце вбивства ОСОБА_12 , а саме, лісопосадку, розташовану на відстані 3 кілометрів від будинку АДРЕСА_5 , про що повідомив Особу 1 та ОСОБА_11 .

Продовжуючи реалізацію розробленого ОСОБА_10 злочинного плану, Особа 1 у невстановленому досудовим слідством місці та в невстановлений досудовим слідством час, згідно попередньої домовленості, передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США (згідно з офіційним курсом Національного банку України 76 100 грн.) для придбання вогнепальної зброї та боєприпасів для вчинення вбивства ОСОБА_12 , а також для придбання засобів мобільного зв`язку для полегшення вчинення злочину та конспірації. В невстановлений досудовим слідством час ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США (згідно з офіційним курсом Національного банку України 22 830 грн.), щоб він придбав знаряддя вбивства ОСОБА_12 , а саме, вогнепальну зброю.

10.06.2009 року ОСОБА_11 , діючи відповідно до розробленого плану та відведеної йому ролі, у невстановлений слідством час прибув в Тернопільську область, де у невстановленому досудовим слідством місці та у невстановленої досудовим слідством особи незаконно придбав два пістолети «ТТ» та набої до них у кількості 16 шт., а також обріз короткоствольної гладкоствольної зброї та два набої до нього, з метою використання під час вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , та в подальшому став зберігати у власному автомобілі «Лексус RX 300», без передбаченого законом дозволу. Приблизно через два дні ОСОБА_11 , прибувши до міста Києва, передав придбані ним два пістолети «ТТ» і набої в кількості 16 шт. та обріз короткоствольної гладкоствольної зброї і два набої до нього для подальшого зберігання ОСОБА_10 , який у свою чергу став незаконно зберігати у невстановленому досудовим слідством місці. Крім цього, ОСОБА_10 під час готування до вбивства ОСОБА_12 , з метою конспірації та створення алібі, придбав у невстановленому досудовим слідством місці три стартових пакети мобільного оператора «Український мобільний зв`язок» для використання їх в день вбивства.

Діючи далі, відповідно до розробленого плану, приблизно наприкінці червня 2009 року Особа 1, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у невстановленому досудовим слідством супермаркеті, розташованому на Харківському масиві м. Києва, придбали лопату, каністру, вугілля та плівку з метою приховання вбивства ОСОБА_12 шляхом знищення слідів злочину.

01.07.2009 року Особа 1, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_12 02.07.2009 року відлітає до Вірменії, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вбивство ОСОБА_12 , вирішили привести злочинний план в дію 02.07.2009 року.

Так, 02.07.2009 року приблизно о 10 годині ОСОБА_10 , знаходячись біля будинку №16 по пр-ту Бажана в місті Києві, зустрівся з Особою 1 та ОСОБА_11 , яким передав заздалегідь придбані для використання в день вбивства ОСОБА_12 мобільні телефони із стартовими пакетами, а також передав ОСОБА_11 один пістолет «ТТ», споряджений набоями, заздалегідь придбаний для вчинення злочину, та повідомив, що другий пістолет «ТТ», споряджений набоями, знаходиться під водійським сидінням автомобіля «Mersedez ML-320», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_13 .

Цього ж дня, об 11 год. 21 хв., ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_12 , зателефонував останньому на мобільний телефон та призначив зустріч на перехресті вулиць Шовковичної та Грушевського в м. Києві, на що ОСОБА_12 погодився.

ОСОБА_10 о 12 год. 17 хв., зустрівшись з ОСОБА_12 , повідомив останньому, що Особа 1 переховується в с. Демівщина Кагарлицького району Київської області та запропонував ОСОБА_12 проїхати до вказаного села з метою повернути борг, на що останній погодився. Після цього, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 на автомобілі «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 , який належить останньому, поїхали у вищезазначене село, при цьому ОСОБА_10 зателефонував Особі 1 і ОСОБА_11 та повідомив, щоб вони їхали до раніше обраного місця вчинення вбивства ОСОБА_12 . Виконуючи вказівку, Особа 1 та ОСОБА_11 на автомобілі «Mersedez ML-320», д.н.з. НОМЕР_3 , поїхали до обраного місця вчинення злочину, а саме до с. Демівщина Кагарлицького району Київської області.

У подальшому, за вказівкою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишив Особу 1 біля кафе «Оболонь», яке розташоване неподалік посту ДАІ м. Кагарлик, а сам на автомобілі «Mersedez ML-320», д.н.з. НОМЕР_3 , приїхав до обумовленого місця вчинення вбивства.

ОСОБА_11 , дотримуючись розробленого плану, прибув на раніше обране місце вчинення злочину, де став чекати на приїзд ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

Через деякий час на зазначене місце на автомобілі «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 , приїхав ОСОБА_12 та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 сів до них в автомобіль на заднє сидіння за водієм. Знаходячись в автомобілі «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 , під час конфлікту між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , який виник на ґрунті неповернення Особою 1 боргу, дотримуючись розробленого плану, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 надав умовний сигнал ОСОБА_11 , щоб той вчинив вбивство ОСОБА_12

02.07.2009 року, перебуваючи на відстані приблизно 3 кілометрів від будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи спільний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_12 та бажаючи настання його смерті, з пістолета «ТТ» здійснив постріли у ОСОБА_12 . В цей час у пістолеті закінчились набої, а ОСОБА_12 залишався живим. ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_10 в автомобілі «Mersedez ML-320», д.н.з. НОМЕР_3 , взяв другий пістолет «ТТ», повернувся до автомобіля та знову здійснив постріли у ОСОБА_12

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , впевнившись в тому, що ОСОБА_12 мертвий, з метою реалізації свого злочинного плану щодо приховування вбивства ОСОБА_12 та слідів злочину, поклали тіло останнього на плівку в багажне відділення автомобіля «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 . Після чого, ОСОБА_10 зібрав стріляні гільзи. Продовжуючи свій злочинний умисел на приховування вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_10 на автомобілі «Mersedez ML-320», д.н.з. НОМЕР_3 , а ОСОБА_11 на автомобілі «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 , поїхали до кафе «Оболонь» м. Кагарлик, де на них чекав Особа 1. По прибуттю на вищевказане місце, ОСОБА_10 повідомив Особа 1, що вони вбили ОСОБА_12 .

З метою приховання вчиненого злочину Особа 1, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , направляючись в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зупинились біля невстановленої досудовим слідством річки, в яку викинули два пістолети «ТТ», з яких було вбито ОСОБА_12 , гільзи від стріляних набоїв та мобільні телефони із СІМ-картками мобільного оператора «Український мобільний зв`язок», які використовувались лише в день вбивства ОСОБА_12 .

Після чого, Особа 1, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заїхали в с. Триліси Олександрійського району Кіровоградської області, де в лісосмузі, неподалік від зазначеного селища, з метою доведення свого злочинного плану до кінця, за допомогою заздалегідь придбаної для приховування вбивства ОСОБА_12 лопати, викопали яму, в яку поклали тіло ОСОБА_12 , та за допомогою заздалегідь придбаного для знищення тіла вугілля та бензину підпалили тіло потерпілого. Після того, як труп ОСОБА_12 згорів, ОСОБА_10 , Особа 1 та ОСОБА_11 засипали останки обгорілого трупа землею.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на приховання вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і Особа 1, неподалік м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на відстані приблизно 5 кілометрів від траси в напрямку м. Кіровоград, в невстановленому досудовим слідством місці дістали з автомобіля «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 , речі, які належали ОСОБА_12 , з метою їх знищення, облили паливно-мастильною рідиною та підпалили.

02.07.2009 року у невстановлений слідством час, прибувши до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ОСОБА_10 , Особа 1 та ОСОБА_11 , з метою приховання вчинення злочину, залишили автомобіль «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 , в гаражі № НОМЕР_5 блоку №9 кооперативу «Центральний», який розташований у 44-му кварталі Жовтневого району м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з метою подальшого продажу. Після чого, на автомобілі «FORD EXPEDIZION», д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_10 , поїхали до м. Києва. Направляючись до м. Києва, Особа 1 та ОСОБА_10 , знаходячись в м. Бориспіль Київської області, у невстановленому досудовим слідством місці, доводячи свій злочинний план на приховування вчинення злочину до кінця, викинули два мобільних телефони: «Nokia-3110» та «Nokia-N70», які належали ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №158/2483 від 14.01.2010 року, труп ОСОБА_12 знаходився у стані гнилісних змін, з наявністю слідів полум`я на його одязі, шкіряних покровах, м`яких тканинах, внутрішніх органах та кістках, при цьому полум`я діяло на його тіло після настання смерті. При дослідженні було виявлено ушкодження серця (розміром 3x2.5 см з ознаками при життєвості), ушкодження мочеподібного відростка грудини (яке за своєю морфологією свідчить про її утворення внаслідок кулі), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), та було знайдено 4 кулі. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок численних вогнепальних кульових поранень тулубу з ушкодженням внутрішніх органів, тобто між спричиненням ОСОБА_12 вогнепальних поранень та настанням смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Смерть ОСОБА_12 настала в червні - липні 2009 року.

Крім цього, Особа 1 в невстановленому досудовим слідством місці та в невстановлений досудовим слідством час, відповідно до попередньої домовленості, передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США (згідно офіційного курсу Національного банку України 76 100 грн.) для придбання вогнепальної зброї та боєприпасів для вчинення вбивства ОСОБА_12 . В свою чергу в невстановлений досудовим слідством час ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США (згідно з офіційним курсом Національного банку України 22 830 грн.), щоб він придбав знаряддя вбивства ОСОБА_12 , а саме, вогнепальну зброю.

Так, 10.06.2009 року у Тернопільській області ОСОБА_11 у невстановленої досудовим слідством особи придбав два пістолети «ТТ» та набої до них у кількості 16 шт., а також обріз короткоствольної гладкоствольної зброї та два набої до нього, які в подальшому став зберігати у власному автомобілі «Лексус RX 300», без передбаченого законом дозволу. Приблизно через два дні ОСОБА_11 , прибувши до міста Києва, передав придбані ним два пістолети «ТТ» і набої в кількості 16 шт. та обріз короткоствольної гладкоствольної зброї і два набої до нього для подальшого зберігання ОСОБА_10 , який став зберігати їх без встановленого законом дозволу у невстановленому досудовим слідством місці.

02.07.2009 року, відповідно до розробленого злочинного плану, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , за попередньою змовою групою осіб, Особа 1, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 використали за призначенням вищевказані два пістолети «ТТ» та набої до них, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_12 .

Після вчинення вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , без передбаченого законом дозволу, почав зберігати їх в салоні автомобіля «Mersedez ML-320», д.н.з. НОМЕР_3 . В цей же день, 02.07.2009 року, з метою приховання вчинення ними вбивства ОСОБА_12 , по дорозі до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зупинились біля невстановленої досудовим слідством річки, де викинули вищевказані два пістолети «ТТ» та гільзи від стріляних патронів.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження №2483 від 18.09.2009 року, при дослідженні трупу ОСОБА_12 було знайдено 4 кулі. Згідно з висновком балістичної експертизи №206 від 22.09.2009 року, 2 кулі, вилучені з трупу ОСОБА_12 , є частинами (стріляними кулями зі стальним сердечником) 7,62 мм патронів до пістолету вірогідно зразка 1930-33 p.p. конструкції Токарева (ТТ), що має канал ствола з чотирма нарізами правого нахилу середнім кутом 5.8° та шириною 1.8 мм, із ступенем зносу вище середнього, а інші 2 кулі, вилучені з трупу ОСОБА_12 , є частинами (стріляними кулями зі свинцевим сердечником) 7,62 мм патронів до пістолету вірогідно зразка 1930-33 p.p. конструкції Токарева (ТТ), що має канал ствола, який значно зношений (внаслідок чого збільшився його внутрішній діаметр), чи саморобної або переробленої зброї під патрони 7.62 х 25 ТТ.

Крім цього, 02.07.2009 року, продовжуючи свою злочинну діяльність після вчинення вбивства ОСОБА_12 , з метою реалізації свого злочинного умислу, дотримуючись розробленого плану за попередньою змовою групою осіб Особа 1, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , знаходячись неподалік с. Демівщина Кагарлицького району Київської області, незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 , вартістю 160 000 гривень, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, який належав ОСОБА_12 , після чого з метою продажу перегнали його до м. Кривий Ріг, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на суму 160 000 гривень.

02.07.2009 року, прибувши до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ОСОБА_10 , Особа 1 і ОСОБА_11 залишили автомобіль «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 , в одному з гаражів кооперативу «Центральний», який розташований у 44-му кварталі Жовтневого району м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з метою подальшого продажу.

Підсудний ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів за ч.3 ст. 27, п.п. 6,12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 289 КК України не визнав та суду пояснив, що дійсно декілька разів він зустрічався з ОСОБА_12 . З ним його познайомив ОСОБА_14 . Йому відомо про боргову ситуацію, яка склалась між ОСОБА_12 та ОСОБА_15 . На зустрічах ОСОБА_12 з ОСОБА_16 він також був присутній, у тому числі в ресторані «Козацький стан», куди він приїхав разом зі своїм знайомим ОСОБА_17 . Бути присутнім на цій зустрічі його попросив ОСОБА_14 . Під час цієї зустрічі ОСОБА_14 віддавав гроші ОСОБА_12 02.07.2009 р. в ранковий час в приміщенні страхової компанії він випадково зустрів ОСОБА_12 , але ця зустріч тривала близько 5 хвилин. Він вирішував в страховій компанії свої питання, а ОСОБА_12 разом з іншою невідомою йому особою приїхав до страхової компанії по своїм питанням. Після цього ОСОБА_12 він більше не бачив. Після обіду він поїхав додому на пр. Бажана, де збирався в гості разом зі своєю дружиною на день народження доньки їх спільної знайомої ОСОБА_18 , яка також проживає в цьому будинку в сусідньому парадному. Відвідавши та привітавши сусідів з днем народження доньки, він разом з дружиною повернулись додому відпочивати, оскільки у нього в цей день боліла спина та голова. Увечері, приблизно о 21-00 год., він вийшов у двір свого будинку, де звільнилось паркомісце, та перепаркував свій автомобіль. Там він зустрів чоловіка ОСОБА_18 , у якої він був в гостях, та останній запросив його на вихідні на шашлики. На наступний день 03.07.2009 р. його стан погіршився, та він не міг піднятись з ліжка, у зв`язку з чим він запросив лікаря-костоправа, який приїхав до нього додому та займався лікуванням його спини. Крім того, в цей день до нього додому приїжджала подруга сім`ї на прізвище ОСОБА_19 , якій він пообіцяв віддати свій старий ноутбук. Також 02.07.2009 чи 03.07.2009 р. до нього приїзжав обвинувачений ОСОБА_11 , який забрав автомобіль «Тойота Авалон», який був ним придбаний в США. ОСОБА_11 пояснив, що на автомобілі «Лексус», яким він користувався, вийшла з ладу коробка передач, у зв`язку з чим він запропонував йому автомобіль «Тойота Авалон», для того, щоб переставити з неї коробку передач на автомобіль «Лексус» або продати на запчастини. Для того, щоб переставити коробку передач ОСОБА_11 повідомив, що йому треба винайняти гаражне приміщення. У зв`язку з цим він попросив свого хрещеного батька, який проживає у м. Кривий Ріг, надати йому у користування гаражне приміщення, на що той погодився. Через декілька днів він разом із ОСОБА_11 перевезли автомобіль «Тойота Авалон» в м. Кривий Ріг в гаражне приміщення, надане йому в користування хрещеним батьком, який також бачив, що в гараж завезли автомобіль «Тойота Авалон». 10 липня 2009 р. він був затриманий працівниками міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, які почали з`ясовувати обставини його перебування в м. Ржищеві Кагарлицького району Київської області, на що він повідомив, що дійсно в травні 2009 р. разом зі своїм знайомим, який приїхав з Німеччини, він відвідував костоправа, який мешкає в с. Демовщина Кагарлицького району м. Києва. Для того, щоб дібратись до цього села, треба проїжджати через ліс біля м. Ржищев. Саме тому в роздруківці номеру його мобільного телефону було зафіксоване його перебування в м. Ржищеві. При цьому, працівники міліції не повідомляли йому, що його опитують саме з приводу вбивства потерпілого ОСОБА_12 . Згодом його відпустили. Щодо ОСОБА_20 , він повідомив, що він є кумом друзів його дружини, у зв`язку з чим він декілька разів з ним бачився, проте він не підтримував з ОСОБА_21 ні дружніх, ні ділових відносин. Йому відомо лише, що ОСОБА_22 працював в банку та на вигідних умовах допомагав йому в обміні гривні на валюту. Коли знайшли ОСОБА_20 , то працівники міліції провели очну ставку разом з ним. Йому відомо, що відносно ОСОБА_20 та ОСОБА_11 працівники міліції застосовували недозволені методи проведення слідства.

Відповідно до положень ст. 301 КПК України /в ред. 1960 р./ судом були оголошені покази підсудного ОСОБА_10 , надані останнім в ході досудового слідства, де ОСОБА_10 пояснював, що він підтримував з ОСОБА_14 не дружні, а ділові стосунки, та не домовлявся з останнім і ОСОБА_11 вбивати ОСОБА_12 та участі у вбивстві не приймав. 02 липня 2009 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, він разом з ОСОБА_14 приїхали до страхової компаній «Гута», де останній відійшов, а до нього підійшов раніше незнайомий йому чоловік, який сказав, що він від ОСОБА_14 та попросив зі свого мобільного телефону зателефонувати ОСОБА_12 й домовитись з ним про зустріч, а потім даний чоловік сам проведе ОСОБА_12 до ОСОБА_14 . Він зателефонував ОСОБА_12 з мобільного телефону, який йому дав для цього зазначений невідомий чоловік. Також даний чоловік попросив його, що коли приїде ОСОБА_12 , щоб він представив його як людину ОСОБА_14 . Коли приїхав ОСОБА_12 , то він йому сказав, що вказаний чоловік проведе його до ОСОБА_14 . Після цього незнайомий чоловік сів до автомобіля ОСОБА_12 і вони поїхали у невідомому напрямку, а він зайшов до вищезазначеної страхової компанії та став чекати на ОСОБА_14 . Приблизно через 30 хвилин очікування він вийшов з приміщення страхової компанії, то побачив біля входу ОСОБА_14 , який розмовляв з ОСОБА_23 та дружиною останнього. В ході спілкування ОСОБА_24 та його дружина запросили його та ОСОБА_14 до себе додому в гості, на що вони погодились та всі разом поїхали. Через деякий час у нього погіршився стан здоров`я, і він пішов додому, де і знаходився до кінця дня.04 липня 2009 року, коли він вийшов на вулицю та підійшов до свого автомобіля, до нього підійшов вищезазначений незнайомий чоловік, який раніше просив його зателефонувати ОСОБА_12 , та передав йому пакунок обмотаний липкою стрічкою та сказав що це для ОСОБА_14 , після чого пішов. Взявши вказаний пакунок, він зателефонував ОСОБА_14 та розповів про це, на що останній сказав, що зараз приїде. Через декілька хвилин ОСОБА_14 приїхав, і він передав йому вищезазначений пакунок. Взявши пакунок ОСОБА_14 розмотав його, і він побачив, що у пакунку знаходились два мобільні телефони, один з яких був схожий на один з мобільних телефонів ОСОБА_12 . Оглянувши пакунок ОСОБА_14 віддав йому пакунок з мобільними телефонами та сказав щоб він їх викинув. За вказівкою ОСОБА_14 він викинув дані телефони, коли проїжджав через м. Бориспіль Київської області. 05 або 06 липня 2009 року він разом із дружиною та донькою поїхали у місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, де він подзвонив ОСОБА_14 чи ОСОБА_11 , які йому повідомили, що також знаходяться в місті Кривий Ріг. Залишивши дружину та доньку у родичів, він поїхав на раніше обумовлену зустріч з ОСОБА_14 та ОСОБА_11 до готелю «Центральний». Знаходячись біля готелю, до нього підійшли ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_14 попросив його знайти приміщення де можна залишити на декілька днів автомобіль, на що він відповів, що може запитати у свого хрещеного, після чого, він разом з ОСОБА_14 на його автомобілі марки «Тойота Ф.Дж. Крузер», а ОСОБА_11 на іншому автомобілі вирушили до його хрещеного. По приїзду він помітив, що ОСОБА_11 їхав за ними на автомобілі марки «Тойота Камрі» чи «Тойота Авалон», чорного кольору, за кермом якого сидів раніше не знайомий йому чоловік. Через декілька хвилин до них на автомобілі марки «Крайслер 300с» під`їхав його хрещений ОСОБА_25 , після чого він запитав чи є у нього місце де можна залишити на декілька днів автомобіль, на що той сказав що вони можуть скористатись його гаражем. Після цього, він разом з ОСОБА_14 сіли у зазначений автомобіль ОСОБА_25 , та разом з останнім поїхали в гараж, при цьому ОСОБА_11 на вказаному автомобілі їхав за ними. Приїхавши у гараж, вони залишили там автомобіль марки «Тойота Камрі» чи «Тойота Авалон», чорного кольору, після чого він разом з ОСОБА_25 поїхали у власних справах /т.5 а.с.130-139,148-149 /

Підсудний ОСОБА_11 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч.2 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України, не визнав та відмовився від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України , при цьому стверджував, що покази під час досудового слідства, згідно яких він визнавав себе винним повністю у вчиненні інкримінованих злочинів, були отримані слідчим внаслідок застосування до нього насильства, погроз та інших недозволених методів ведення слідства збоку працівників міліції.

Згідно з положеннями ст. 301 КПК України /в ред. 1960 р./ судом були оголошені покази підсудного ОСОБА_11 , надані ним в ході досудового слідства, згідно яких підсудний пояснював, що на початку червня 2009 року ОСОБА_10 надав йому вказівку придбати зброю для здійснення вбивства ОСОБА_12 та передав йому гроші в сумі 3000 доларів США. 10 червня 2009 року за раніше наданою вказівкою ОСОБА_10 він поїхав у Тернопільську область, де у наглядно знайомого на ім`я ОСОБА_26 придбав два пістолети «ТТ» з набоями до них у кількості 16 штук та обріз мисливської зброї з набоями до неї у кількості 2 штук. Після придбання цієї зброї він повернувся до м. Києва, де передав на подальше зберігання придбану зброю ОСОБА_10 . В подальшому, готуючись до вбивства ОСОБА_12 , разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_10 у одному з супермаркетів, який розташований у Харківському масиві міста Києва, для знищення слідів, доказів та тіла ОСОБА_12 , вони придбали лопату, каністру, вугілля та плівкуПісля того, як вони дізнались про те, що ОСОБА_12 02 липня 2009 року відлітає до Вірменії, вони вирішили вчинити вбивство ОСОБА_12 саме в цей день. Для цього в ніч з 01 на 02 липня 2009 року, приблизно опівночі, він разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_10 зустрілись в квартирі АДРЕСА_6 за місцем проживання ОСОБА_10 . В одній з кімнат цієї квартири ОСОБА_10 розповів ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_12 серйозно налаштований відносно ОСОБА_14 , у зв`язку з чим запропонував вбити ОСОБА_12 , на що всі погодились. В ході розмови були обумовлені дії кожного, а саме ОСОБА_10 повинен був вмовити ОСОБА_12 виїхати за межі міста Києва, а саме у м. Кагарлик Київської області, де й мало відбутись вбивство, а він повинен був привести ОСОБА_14 до міста Кагарлик Київської області та залишити його там, після чого приїхати на місце вбивства, де дочекатись сигналу ОСОБА_10 та вбити ОСОБА_12 . Обговоривши деталі вчинення вбивства, всі домовились зустрітись у цьому ж місці 02 липня 2009 року, на 09 годину ранку, після чого всі роз`їхались. 02.07.2009 р. приблизно о 10 год. 00 хв. він зустрівся з ОСОБА_14 та ОСОБА_10 біля будинку ОСОБА_10 , де останній роздав їм нові мобільні телефони та стартові пакети до них, а також один пістолет марки «ТТ» з спорядженим магазином, та повідомив, що інший знаходиться під сидінням автомобіля «Мерседес МЛ 320», після чого вони поїхали до страхової компанії розташованої в м. Києві, де ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та зайшов в приміщення страхової компанії. Через деякий час ОСОБА_10 вийшов та повідомив, що їм необхідно їхати в бік Верховної Ради, де він повинен був зустрітися з ОСОБА_12 . В цей же день, приблизно о 13 годині 20 хвилин, він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_14 приїхали на вул. Шовковичну в м. Києві, де ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та направився на зустріч з ОСОБА_12 , при цьому повідомив йому та ОСОБА_14 , щоб вони їхали в бік м. Кагарлик Київської області, на що вони погодились і на автомобілі «Мерседес МЛ 320» поїхали у напрямку м. Кагарлик. Під час руху у вказаному напрямку ОСОБА_10 координував їх дії, здійснюючи дзвінки на мобільні телефони, які він роздав їм в ранці. Крім того, ОСОБА_10 повідомив йому про те, що ОСОБА_14 необхідно залишити десь в м. Кагарлик. Проїхавши зазначене місто, він висадив з автомобіля неподалік посту ДАІ біля кафе «Оболонь» ОСОБА_14 , а сам поїхав до заздалегідь обраного ОСОБА_10 місця вчинення вбивства ОСОБА_12 а саме в с. Демівщина Кагарлицького району Київської області. Приїхавши на це місце та дочекавшись приїзду ОСОБА_12 з ОСОБА_10 , він присів в автомобіль марки «Totota Camry», який належав ОСОБА_12 , та під час сварки за вказівкою ОСОБА_10 здійснив декілька пострілів в ОСОБА_12 з раніше підготовленого пістолета марки «ТТ», але так як ОСОБА_12 залишався ще живим, то він за вказівкою ОСОБА_10 вибіг з автомобіля, взяв інший пістолет, який знаходився під водійським сидінням автомобіля марки «Мерседес МЛ 320» та знову здійснив ще декілька пострілів у ОСОБА_12 , після яких останній помер. Після цього ОСОБА_10 зібрав стріляні гільзи та забравши у нього пістолети поклав їх до автомобіля марки «Мерседес МЛ 320», після чого він разом з ОСОБА_10 поклали тіло ОСОБА_12 на плівку в багажне відділення автомобіля «Toyota Camri». Далі, ОСОБА_10 , діставши номерні знаки з автомобіля марки «Мерседес МЛ 320», почав прикручувати на автомобіль ОСОБА_12 . Прикрутивши номерні знаки, ОСОБА_10 сказав йому сісти в автомобіль марки «Toyota Camri», в багажнику якого знаходився труп ОСОБА_12 та їхати за ним, що він і зробив. Згодом, ОСОБА_10 забрав ОСОБА_14 , який чекав на них у залишеному місці та вони поїхали далі. Проїжджаючи містом Сміла, ОСОБА_14 та ОСОБА_10 викинули в річку раніше придбані телефони з СІМ-картками, після чого придбали нові телефони, один з яких дали йому, після чого поїхали далі. Переїжджаючи одну з річок у напрямку міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 викинули вищезазначені пістолети марки «ТТ», з яких було вбито ОСОБА_12 . Потім в Кіровоградській області, ОСОБА_10 сказав йому вимкнути мобільний телефон, після чого вони з`їхали з головної дороги, та заїхали до лісосмуги, де за допомогою раніше придбаної для приховування вбивства лопати, викопали яму в яку поклали тіло ОСОБА_12 , облили його бензином та підпалили. Після того, як тіло ОСОБА_12 згоріло, він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 закопали яму, після чого поїхали у напрямку м. Кривий Ріг, де по дорозі заїхали в поле та спалили речі, які знаходились в автомобілі ОСОБА_12 .Приїхавши до міста Кривий Ріг, вони зупинились в одному з готелів. Відпочивши декілька годин, вони поїхали на одну з автомобільних мийок, де помили два вищезазначених автомобілі, після чого поїхали до одного з гаражних комплексів, де у одному з гаражів з метою подальшого продажу, залишили автомобіль марки «Тойота Камрі», чорного кольору, який належав ОСОБА_12 . Після цього, на автомобілі марки «Форд Експідішн» він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 поїхали до міста Києва. По дорозі вони зупинились в місті Бориспіль, де ОСОБА_14 разом з ОСОБА_10 , з метою відведення від себе підозри у вчиненні вбивства ОСОБА_12 , викинули в парку два мобільних телефони марки «Нокіа», які належали ОСОБА_12 , після чого продовжили рух до міста Києва./т.11 а.с.37-42, 43-48, 62-68, 103-109/.

Вина підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в об`ємі дій, зазначених у вироку, підтверджується сукупністю наступних доказів встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Так, згідно правовстановлюючих документів ОСОБА_14 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, був засновником та директором ТОВ «Компанія «Бізнес-Ліга», а потерпілий ОСОБА_12 являвся засновником та директором ПП «Ковчег XXI» /т.2 а.с.18-19, т.10 а.с.2-48 /.
Дослідженням бухгалтерських документів, долучених до матеріалів справи встановлено, що 24 вересня 2008 року потерпілий ОСОБА_12 здійснив часткове перерахування з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 ПП «Ковчег XXI» грошових коштів в сумі 868 000 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 ТОВ «Компанія «Бізнес-Ліга».29 квітня 2009 року потерпілий ОСОБА_12 знову здійснив перерахування з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 ПП «Ковчег XXI» грошових коштів в сумі 622 119 грн. 72 коп. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 ТОВ «Компанія «Бізнес-Ліга». В подальшому ОСОБА_27 30 квітня 2009 року здійснив частковий перерахунок грошових коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_2 ТОВ «Компанія «Бізнес-Ліга» на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 ПП «Ковчег XXI» в сумі 101 330 грн. / т.10 а.с.68 /

Таким чином, на початок травня 2009 року між ОСОБА_14 з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_12 з іншої сторони склались боргові зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що від загиблого ОСОБА_12 , який був її чоловіком, вона вперше почула ім`я ОСОБА_28 з 2008 р., коли у її чоловіка та ОСОБА_14 виникли ділові відносини. Їй відомо, що спочатку ОСОБА_12 співпрацював з ОСОБА_14 , як з юристом. Крім того, їй відомо, що ОСОБА_14 працював в банку «Надра», а також володів декількома фірмами. Офісне приміщення, яке орендував її чоловік, знаходилось по вул. Володимирській, 34 в м. Києві. В цьому приміщенні в подальшому її чоловік планував відкрити елітний ресторан. ОСОБА_14 на початку мав допомагати її чоловіку в юридичних питаннях щодо зазначного приміщення, але не допоміг. Попри це, вони продовжували спілкуватись. Оскільки ОСОБА_14 працював в банку «Надра», він неодноразово допомагав її чоловікові здійснювати обмінно-валютні операції на взаємовигідних умовах. У вересні 2008 р. її чоловік надав ОСОБА_14 велику суму грошових коштів в рублях для здійснення обміну на долари, при цьому ОСОБА_29 мав повернути її чоловіку гроші в приблизній сумі 300 000 доларів США. Оскільки курс іноземної валюти почав падати, ОСОБА_14 почав відтерміновувати повернення її чоловіку грошових коштів, пояснюючи це тим, що у нього велика черга на обмін валют, та він обов`язково віддасть її чоловіку всю суму грошових коштів. Підстав не довіряти ОСОБА_14 у її чоловіка не було. Їй було відомо про фінансові стосунки ОСОБА_14 та її чоловіка, однак останній деталей їх взаємодій їй не пояснював. В кінці 2008 р. між її чоловіком та ОСОБА_14 почались більш серьйозні перемовини стосовно повернення її чоловіку грошових коштів, оскільки частину з цих грошових коштів в приблизній сумі 20 000 доларів США її чоловік повинен був повернути ОСОБА_30 , який був начальником охорони на підприємстві її чоловіка в м. Миколаєві, та який позичав її чоловіку вказану суму грошових коштів. На зустрічі із ОСОБА_14 стосовно повернення боргу її чоловік брав з собою ОСОБА_31 , який неодноразово казав її чоловікові, що з тими людьми, хто не повертає борг, треба спілкуватись в більш наполегливій формі. Оскільки її чоловік мав добрий характер, він не хотів створювати конфліктів із ОСОБА_14 та вірив в обіцянки останнього та розраховував на подальшу співпрацю. Загалом на зустрічах, які відбувались між її чоловіком та ОСОБА_14 щодо повернення боргу, з останнім спілкувався ОСОБА_32 , який в категоричній формі вимагав від ОСОБА_14 повернення грошових коштів. Одного разу ОСОБА_14 навіть просив не брати з собою на зустрічі ОСОБА_31 , однак її чоловік повідомив ОСОБА_14 , що він повинен віддати належну ОСОБА_33 частку грошових коштів в сумі 20 тис. доларів США, та якщо він віддасть цю суму грошових коштів, то він в подальшому не буде брати з собою на перемовини ОСОБА_34 . ОСОБА_14 віддав її чоловікові зазначену суму грошей, яку її чоловік в свю чергу повернув ОСОБА_33 , та запевнив останнього, що все відбувається нормально, та ОСОБА_35 вирішив, що ОСОБА_14 повернув її чоловіку борг. Після цього її чоловік почав спілкуватись з ОСОБА_14 з приводу боргу самостійно. Після того, як її чоловік почав брати на перемовини ОСОБА_31 , ОСОБА_14 в свою чергу почав брати ОСОБА_10 , який і в подальшому був присутній під час перемовин ОСОБА_14 та її чоловіка без присутності ОСОБА_34 . На початку 2009 р. ОСОБА_14 повідомив її чоловіку про те, що на цей час він не взмозі повернути борг через відсутність грошових коштів, оскільки зазначені грошові коштів були використані ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , в якомусь бізнес-проекті в Африці, проте втратили ці кошти. Проте ОСОБА_14 запевнив, що вони повернуть грошові кошти її чоловіку, а ОСОБА_10 виступав гарантом того, що гроші будуть повернуті. Після цього ОСОБА_14 почав ховатись, оскільки як їй повідомив чоловік, у ОСОБА_14 виникли проблеми з податковими органами. Замість нього на перемовинах був присутній ОСОБА_10 , який виступав від його імені. В березні 2009 р. ОСОБА_14 повернувся, а в квітні 2009 р. ОСОБА_12 взяв її з собою на зустріч із ОСОБА_14 . Зустріч відбувалась в кафе «Арарат». Крім них на зустрічі також була присутня дружина ОСОБА_14 по імені «Світлана» разом із донькою. ОСОБА_14 сидів мовчки та був увесь блідий та знервований. Потім в квітні 2009 р. в її присутності на мобільний телефон чоловіка зателефонував ОСОБА_14 та запропонував зустрітись в ресторані «Козацький стан» біля аеропорту «Бориспіль», на що її чоловік погодився, не дивлячись на її вмовляння з ними не зустрічатись. Під`їхавши до кафе, до них на автомобілі марки «Хамер» під`їхали ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 . Чоловік запропонував їй піти на зустріч разом з ним, але вона, відчуваючи щось погане, відмовилась, розраховуючи, що якщо з її чоловіком щось трапиться, вона одразу повідомить про це в міліцію. Після цього він вийшов з машини та пішов разом із вказаними особами в кафе, де перебував близько двох годин. Протягом цього часу вона неодноразово дзвонила йому, писала смс-повідомлення, але її чоловік щоразу відповідав, що скоро повернеться. Після цього вона написала йому, що змерзла, та її не можна вагітну залишати в автомобілі, після чого вона побачила, як вони вийшли з кафе. Деякий час вони перебували біля кафе та спілкувались між собою. При цьому ОСОБА_10 відійшов від них та підійшов до їх автомобіля, відчинив двері та вибачився перед нею за затримку її чоловіка. Після чого повернувся її чоловік та вони разом поїхали. Протягом квітня травня 2009 р. ОСОБА_14 знов кудись зник, начебто почав переховуватись в Кіпрі. В кінці червня 2009 р. вона разом із чоловіком знаходились на випускному її доньки в приміщенні СБУ по вул. Володимирській в м. Києві, після чого в кафе, що знаходилось неподалік, вони зустрілись із знайомими ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , з якими почали спілкуватись та відпочивати в кафе. В цей час на мобільний телефон її чоловіка зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що на днях з Кіпру повинен повернутись ОСОБА_14 , який віддасть йому всі гроші, та порадив її чоловіку придбати нові сім-карти, щоб унеможливити відстеження телефонних дзвінків. При цьому, ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_14 змінив свої справжні прізвище та ім`я, а ОСОБА_38 , який чув зазначену розмову, висловив сумнів щодо справжніх намірів зазначених осіб повертати борг та припустив, що вказані особи обмануть її чоловіка. На наступний день в її присутності її чоловік придбав нову сім-карту. Наступного дня вона полетіла у Вірменію по справам. Її чоловік мав прилетіти у Вірменію тижнем пізніше, а саме 02.07.2009 р. В ніч з 30.06 на 01.07.2009 р., коли вона перебувала в Арменії, приблизно о 22-00 год. їй подзвонив її чоловік та повідомив про те, що через пів-години він має намір зустрітись із ОСОБА_14 , який повинен йому віддати борг. На наступний день зранку її чоловік знов їі подзвонив та повідомив, що зустріч не відбулась та має відбутись 02.07.2009 р. Вона попросила відмінити зустріч з ОСОБА_14 , оскільки була переконана, що останній не віддасть гроші її чоловікові. За пів-години до запланованого часу вильоту з м. Києва до Вірменії вона спробувала зателефонувати своєму чоловікові, але мобільний телефон її чоловіка вже був поза зоною досяжності. Після цього вона зателефонувала своїй доньці, з якою мав намір відлітати її чоловік, та донька їй повідомила, що перебуває на вул. Хрещатик в м. Києві в очікуванні батька, однак зв`язок з останнім відсутній. Вона одразу зрозуміла, що її чоловіка вбили. Через декілька днів вона повернулась в м. Київ, та звернулась до працівників міліції, яким в подробицях розповіла про бізнес діяльність її чоловіка, у тому числі про стосунки з ОСОБА_14 . Останній вже в серпні 2009 р. зізнався у скоєнні вбивства. Перед цим у кінці липня у скоєнні вбивства зізнався ОСОБА_10 . А пізніше навесні 2010 р. у скоєнні злочину зізнався ОСОБА_11 . Обвинувачені дуже послідовно та точно в своїх показах відтворювали обставини спілкування та зустрічей з її чоловіком, у тому числі обставини зустрічей, на яких була присутня вона. В серпні 2010 р. обвинувачені вказали на місце, де вчинили вбивство її чоловіка. Після цього на цьому місці було знайдено тіло її чоловіка та проведена відповідна експертиза, яка підтвердила, що вбитим виявився саме її чоловік. Після цього тіло її чоловіка було відправлено до м. Єреван, де її чоловік був похований. Заявлений цивільний позов потерпіла підтримала в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні пояснила, що загиблий ОСОБА_12 був її батьком. 02.07.2009 р. вона мала з батьком відлітати до Вірменії, а саме в м. Єреван. В цей день зранку вони прокинулись та батько зібрав всі речі та поклав у багажне відділення автомобіля, та повідомив їй, що перед вилітом збирається на ділову зустріч, та зустрінеться із нею за дві години до виліту. Після того, як її батько поїхав, вона зібралась на зустріч із друзями. По дорозі їй подзвонив батько та попросив повернутись та забрати з дому ключі від сейфу, що вона і зробила. Під час розмови її батько повідомив, що виїжджає за межі м. Києва та попросив зустрітись із ОСОБА_40 , з яким вона зустрілась в центрі м. Києва та разом вони очікували приїзду батька. Ближче до запланованого часу виліту вона почала дзвонити батьку на телефон, але спочатку йшли гудки та смс-повідомлення про те, що він перебуває на діловій зустрічі, а потім телефон вже був вимкнений. Вже після 18-00, тобто запланованого часу виліту, стало зрозуміло, що з батьком щось трапилось. Після цього вони разом із ОСОБА_41 приїхали додому, де останній за домовленістю із її матір`ю ОСОБА_7 забрав із сейфа документи. На наступний день вона звернулась до міліції у зв`язку із зникненням батька.
Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні пояснив, що 02.07.2009 р. зранку йому подзвонив ОСОБА_12 та попросив зустрітись, на що він погодився, та вони домовились зустрітись приблизно о 13-00 год. цього ж дня на вул. Городецького в м. Києві. В зазначений час він прибув до обумовленого місця та подзвонив ОСОБА_12 , який повідомив, що йому потрібно кудись терміново виїхати. ОСОБА_12 був небагатослівний та попросив зустрітися з його донькою ОСОБА_43 , та чекати разом його повернення. Як йому здалось - ОСОБА_12 був не один. Після цього він зателефонував ОСОБА_44 та вони домовились про зустріч на ОСОБА_45 , де вони чекали ОСОБА_12 . Під час спілкування ОСОБА_46 йому повідомила, що в цей день вони повинні відлітати до Вірменії. Після півтори години очікування, вони почали дзвонити йому, але ОСОБА_12 не відповідав, потім писали смс-повідомлення, але з телефону ОСОБА_12 приходили смс-відповіді, що той зайнятий. Йому це здалось дивним, оскільки ОСОБА_12 зазвичай не писав смс-повідомлення. Ще через деякий час телефон ОСОБА_12 був вже вимкнений. Після 18-00 год. вони вже почали дзвонити знайомим ОСОБА_12 , обзвонювати лікарні, морг. Після цього він разом із донькою ОСОБА_12 та її подругою прийшли додому до ОСОБА_12 . Там він подзвонив до юриста ОСОБА_47 , який надавав правову допомогу ОСОБА_12 , який порадив забрати з сейфу ОСОБА_12 усі документи. Після цього він попросив у ОСОБА_48 ключ від сейфу, звідки забрав різні документи, у тому числі установчи документи по підприємсту «Ковчег 21», які пізніше передав його дружині ОСОБА_7 . На наступний день він разом із ОСОБА_49 звернулись до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві із заявою про зникнення ОСОБА_12 . Також свідок додав, що він протягом тривалого часу був знайомий із родиною ОСОБА_50 . Він підтримував добрі стосунки із загиблим ОСОБА_12 , багато в чому йому допомагав. Він неодноразово був свідком телефонної розмови ОСОБА_12 із ОСОБА_51 . При спілкуванні з ОСОБА_12 останній повідомив йому, що він надав ОСОБА_14 певну суму грошових коштів, але потім почалась фінансова криза в 2008 р., але ОСОБА_12 був впевнений, що ОСОБА_14 віддасть йому гроші, оскільки володіє квартирою, якою зможе з ним розрахуватись. Також ОСОБА_12 неодноразово згадував ОСОБА_10 , знайомого ОСОБА_14 . Крім того, він був свідком зустрічі ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в ТРЦ «Аладін» на Позняках. Поки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 спілкувались, він очікував ОСОБА_12 в автомобілі. Також йому відомо, що незадовго до загибелі ОСОБА_12 постійно контактував з ОСОБА_14 та ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_52 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом згідно ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ підтверджував, що він іноді на прохання свого знайомого ОСОБА_12 працював особистим охоронцем останнього. Він був присутній на 2-3 зустрічах ОСОБА_12 з іншими людьми. Під час перших зустрічей ОСОБА_12 познайомив його з ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , з якими у нього були ділові стосунки. Він був присутнім на одній з зустрічей з ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , під час якої ОСОБА_12 у спокійній формі висловлював ОСОБА_14 своє незадоволення з приводу того, що він маючи перед ним грошовий борг, переховується та на телефонні дзвінки слухавку не бере. На слова ОСОБА_12 , ОСОБА_14 шукав різні відмовки, на що він, з метою злякати останнього, запропонував ОСОБА_12 забрати у ОСОБА_14 його автомобіль та повернути його після повернення боргу, але ОСОБА_12 сказав що не потрібно, та дав ОСОБА_14 відстрочку з повернення боргу. Більше на зустрічах ОСОБА_12 з ОСОБА_14 та ОСОБА_10 він участі не приймав. 02 липня 2009 року, приблизно о 12 годині, ОСОБА_12 знаходився в офісі холдингу «Інтер Нафта інвест», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Городецького, 10, де він працював керівником служби безпеки. Він чув розмову ОСОБА_12 з ОСОБА_53 , після якої ОСОБА_12 на мобільний телефон надійшов інший виклик від абонента, якого він назвав « ОСОБА_54 ». Під час розмови ОСОБА_12 домовився з вказаною особою про зустріч, після чого зібрався та вийшов з приміщення холдингу, сказавши при цьому, що повернеться через 10-15 хвилин, але так і не повернувся. / т. 2, а.с. 77-79 /
В ході проведення 10.03.2010 р. очної стави між ОСОБА_10 та ОСОБА_55 останній підтвердив, що навесні 2009 р. зустрічався разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 стосовно питання повернення боргу ОСОБА_14 /т.2 а.с. 181-182/.

Покази свідка ОСОБА_56 підтверджують обставини зустрічі потерпілого ОСОБА_12 та підсудного ОСОБА_10 навесні 2009 р. стосовно вирішення питання повернення боргу ОСОБА_14 , а також дзвінка підсудного ОСОБА_10 на телефон потерпілого ОСОБА_12 приблизно о 12-00 2.07.2009 р. та призначення зустрічі з метою подальшого вбивства останнього за межами м.Києва.
Свідок ОСОБА_17 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, щона початку літа 2009 року, у післяобідній час йому на мобільний зателефонував ОСОБА_10 , який повідомив, що хоче поговорити та попросив зустрітись, на що він погодився і вони домовились про зустріч у одному з ресторанів, розташованого по Старо-Обухівській трасі. На вказану зустріч разом з ОСОБА_10 приїхав ОСОБА_11 , який працював у останнього водієм та охоронцем. Після того, як вони випили кави, ОСОБА_10 запропонував йому піти прогулятись та обговорити деякі питання, на що він погодився. Вийшовши з ресторану вони втрьох направились у напрямку лісу, під час чого ОСОБА_10 сказав що у них дуже великі проблеми з ОСОБА_12 , і що потрібно якось вирішувати дану проблему. На його запитання, яким чином планується вирішення проблеми, ОСОБА_10 сказав, що потрібно приймати радикальні міри, а саме прибирати ОСОБА_12 . Почувши це, він запропонував вирішити проблему з ОСОБА_12 законним шляхом, а саме звернутись у відповідні органи, на що ОСОБА_10 сказав, що дана проблема стосується ОСОБА_14 , який не стане звертатись до будь-яких органів, так як у нього багато проблем з податковою міліцією. Вислухавши ОСОБА_10 , він сказав, що буде приймати участь у вирішенні проблем з ОСОБА_12 тільки якщо, це буде законно, у будь-якому іншому випадку він відмовляється. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_10 затримали працівники міліції по підозрі у вбивстві ОСОБА_12 / т. 9, а.с. 117-120, 121-126 /
Покази свідка ОСОБА_57 об`єктивно підтверджують ту обставину, що вбивство потерпілого ОСОБА_12 планувалось підсудними ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вже на початку літа 2009 року.
Свідок ОСОБА_58 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, що02 липня 2009 року, неподалік офісу страхової компанії «Гута», який розташований по вулиці Саксаганського в місті Києві, він зустрів ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , поговоривши з якими пішов у власних справах. Після вказаної зустрічі більше цього дня вони не зустрічалися. / т.2, а.с. 129-135 /.
В ході проведення очної ставки з підсудним ОСОБА_10 свідок ОСОБА_59 спростовував ту обставину, що 02.07.2009 р. його дружина запрошувала ОСОБА_10 до себе в гості та не підтверджував, що в цей день ОСОБА_10 перебував у них в гостях /т.2 а.с.183-185/.

Покази свідка ОСОБА_60 повністю підтвердила свідок ОСОБА_61 , як під час допиту у якості свідка на досудовому слідстві /. т.2.а.с.74-76/ так і під час проведення очної ставки з підсудним ОСОБА_10 /т.2 а.с.178-180/.

Покази свідків ОСОБА_59 та ОСОБА_61 повністю спростовують твердження підсудного ОСОБА_10 в тій частині , що ввечері 2.07.2009 р. він знаходився в гостях вдома у зазначених свідків.

Свідок ОСОБА_25 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, що у нього є хресник ОСОБА_10 який мешкає в місті Києві та займається бізнесом, але яким саме йому не відомо. На скільки йому відомо то у ОСОБА_10 є три автомобілі, а саме автомобіль марки «Тойота FG Крузер», чорного кольору з дахом білого кольору, автомобіль марки «Каділак Ескалейд», чорного кольору та автомобіль марки «Форд Експедішн», темного кольору. На початку липня 2009 року, приблизно у обідній час, під час того як він знаходився у мотелі «Центральний», який розташований по вул. Мусорського, 19 в місті Кривий Ріг, співвласником якого є його дружина, до нього зателефонував ОСОБА_10 , який під час розмови почувши, що він знаходиться у мотелі сказав, що зараз зайде. Через декілька хвилин після розмови, до нього у кабінет директора зайшов ОСОБА_10 , який сказав що хоче відкрити бізнес у Кривому Розі та попросив допомоги, яка полягала у наданні приміщення для зберігання автомобіля. Так як у нього є гаражний бокс № НОМЕР_5 у кооперативі «Центральний», який розташований у 44 кварталі міста Кривий ріг Дніпропетровської області, він погодився надати приміщення. Після цього, ОСОБА_10 сказав, що спочатку потрібно поїхати на одну з автомобільних мийок, де забрати його знайомого з автомобілем, а потім тільки їхати у гараж, на що він погодився. Вийшовши разом з ОСОБА_10 на вулицю, вони підійшли до автомобіля останнього, а саме «Тойота FG Крузер», чорного кольору, та сіли до нього, ОСОБА_10 сів за кермо а він на переднє пасажирське сидіння. Знаходячись в салоні автомобіля він помітив, що на задньому сидінні знаходиться ще один раніше не знайомий йому чоловік, якого ОСОБА_10 представив як свого товариша, ім`я якого ОСОБА_62 . Забравши від автомобільної мийки знайомого ОСОБА_10 , який був на автомобілі чорного кольору (марки він не пам`ятає), вони поїхали до вищезазначеного гаражного кооперативу. Заїхавши на територію кооперативу, автомобіль чорного кольору, який їхав позаду них, обігнав їх та зупинився перед ними, навпроти його боксу. Вийшовши з автомобіля він відкрив бокс та дав його оглянути ОСОБА_10 . Під час того як останній оглядав бокс, з автомобіля чорного кольору вийшов та підійшовши до нього привітався водій ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_63 . Оглянувши бокс, ОСОБА_10 сказав, що його все влаштовує, після чого він передав останньому ключ він боксу. Після цього він разом з ОСОБА_10 знову сіли до автомобіля марки «Тойота FG Крузер» чорного кольору та поїхали до вищезазначеного готеля, при цьому ОСОБА_62 який їхав разом з ними з автомобіля жодного разу не виходив. Приїхавши до готелю, він попрощався з ОСОБА_10 та пішов у власних справах, а останній з ОСОБА_64 на вказаному автомобілі поїхали у невідомому напрямку. Більш вищезазначеного автомобіля чорного кольору, на якому їздив ОСОБА_63 , він взагалі не бачив. / т. 2, а.с. 151-161 /.
Згідно з протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання - 19.09.2009 р. свідок ОСОБА_25 впізнав ОСОБА_11 як водія ОСОБА_10 , який перебував за кермом автомобіля чорного кольору під час того, як він надавав свій гараж на початку липня 2009 року /т.2 а.с.198/.
Під час огляду місця події від 18.09.2009 р. був оглянутий гаражний бокс, що розташований у гаражному кооперативі «Центральний», знаходиться у 44 кварталі м. Кривий Ріг який свідок ОСОБА_25 надавав у користування підсудним на початку липня 2009 року /т.1 а.с. 209-211/.
Покази свідка ОСОБА_25 , а також відомості, які містяться в протоколах процесуальних дій проведених за участю зазначеного свідка об`єктивно підтверджують обставини прибуття ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 у м.Кривий Ріг на двох автомобілях після скоєння інкримінованих злочинів з метою знищення слідів, доказів скоєних злочинів та подальшої реалізації викраденого автомобіля «Тойота Кемрі», належного потерпілому ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_65 в судовому засіданні пояснив, що в 2009 р. він розбив в ДТП автомобіль «Toyota Camry», належний його начальнику ОСОБА_66 , який сказав відремонтувати автомобіль за власні кошти. Оскільки у нього не було достатніх коштів для відновлення автомобіля, ОСОБА_67 познайомив його з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та сказав, що ці люди допоможуть йому якнайшвидше відновити автомобіль. ОСОБА_10 повідомив йому, що найкращим виходом є завезти автомобіль з Європи по частинам та переставити деталі. Пізніже ОСОБА_11 попросив передати йому деякі запчастини від автомобіля та попросив завдаток. Він передав на прохання ОСОБА_11 колеса від автомобіля, а також технічний паспорт. Вони приїхали в м. Кривий Ріг, де він в салоні автомобіля передав ОСОБА_10 запчастини від автомобіля та завдаток в приблизній сумі 4 000 доларів США. ОСОБА_10 запропонував йому оглянути як відбуваються ремонтні роботи його автомобіля, після чого вони проїхали в якийсь гараж, де стояв автомобіль «Тойота Авалон», а не «Кемрі». В його присутності ОСОБА_10 передав гроші особі на ім`я « ОСОБА_63 ». Після цього вони домовились зустрітись, коли кузов для автомобіля «Тойота Кемрі» та двигун для цього автомобіля привезуть в Україну. Потім він намагався зв`язатись з обвинуваченими, але ті не відповідали на телефонні дзвінки. Згодом він дізнався, що відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було порушено кримінальну справу.
Крім того, судом відповідно до ст. 306 КПК України /в редакції 1960 року/ були оголошені та досліджені покази свідка ОСОБА_68 , надані ним на досудовому слідстві, під час дачі яких свідок повністю підтвердив обставини, за яких підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись у м.Кривий Ріг, намагались продати йому після знищення слідів злочину та перебиття номерних вузлів автомобіль «Тойота Кемрі», належний ОСОБА_12 , яким заволоділи підсудні після вбивства потерпілого, при цьому особисто ОСОБА_10 на своєму автомобілі відвозив його з зав`язаними очима в гаражний бок одного з кооперативів, де знаходився зазначений автомобіль «Тойота Кемрі» / Т. 9 а. с 100-107. /.
Також судом були оголошені та досліджені покази свідка ОСОБА_68 , які останній надавав в судовому засіданні 24.06.2014 р. В своїх показах свідок ОСОБА_65 повністю підтвердив покази, надані ним на досудовому слідстві /т. 26 арк. справи 176-181 /.
Відповідно до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 26.07.2010 р. свідок ОСОБА_65 впізнав ОСОБА_10 як особу, який знаходився в м. Кривий Ріг та зав`язував йому очі та возив показувати автомобіль марки «Toyota Camry» чорного кольору, який він мав придбати у нього. Також ОСОБА_10 він передав 4 000 доларів США як передплату за автомобіль /т. 9 а.с.149-150/.
Відповідно до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 26.07.2010 р. свідок ОСОБА_65 впізнав ОСОБА_11 як особу, якій він передавав запчастини зі свого розбитого автомобіля марки «Тойота Кемрі» для того, щоб встановити їх на інший. Також з ОСОБА_11 він їздив в м. Кривий Ріг для огляду автомобіля, який він мав придбати /т.9 а.с.152-153/.
Свідок ОСОБА_69 ,покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, що 26 липня 2010 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, працівники міліції запросили його та ОСОБА_70 як понятих для участі у проведенні впізнання по фото. Зайшовши у приміщення УБОЗ, яке розташоване по вул. Антоновича, 114 в м. Києві, вони прослідували у один з кабінетів, де слідчим, чоловіку який назвався ОСОБА_71 , було надано протокол впізнання з вшитими фотознімками. Серед наданих фотознімків останній впізнав особу, фото якої було розміщено під № 1, як чоловіка на ім`я ОСОБА_72 , який знаходячись в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зав`язував йому очі та возив показувати автомобіль марки «Тойота Камрі 3.5», чорного кольору, який він мав придбати. Також він впізнав ОСОБА_73 як того, кому передавав завдаток за вказаний автомобіль. / т. 9, а.с. 136-139, 140-143/
Аналогічні покази, які були оголошені та досліджені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ давав під час досудового слідства свідок ОСОБА_74 / т.9 а.с.140-143/.
Свідок ОСОБА_75 в судовому засіданні підтвердив, що влітку 2009 р. його знайомий ОСОБА_11 попросив перегнати автомобіль «Toyota Camry» чорного кольору з м. Кривий Ріг в м. Київ. Прибувши в м. Кривий Ріг, ОСОБА_11 привів його до одного з гаражів в гаражному кооперативі, де він побачив автомобіль «Toyota Camry» приблизно 2007-2008 р. випуску, який слід було перегнати. Він з`ясував, що автомобіль «Toyota Camry» перебував в технічно несправному стані та не міг рухатись, на ньому були відсутні колеса, та деякі складові салону, зокрема крісла, а також були видимі пошкодження скла. Ключі від гаража та автомобіля знаходились у ОСОБА_11 . Кому належав зазначений автомобіль йому не відомо та ОСОБА_11 йому про це не пояснював. При цьому він не пам`ятає, чи був ОСОБА_10 під час цієї зустрічі, чи ні. Також в 2009 р. на прохання ОСОБА_11 він приїжджав до м. Житомир на огляд ідентичного автомобіля «Toyota Camry» такого самого кольору, який був сильно пошкоджений внаслідок лобового зіткнення та знаходився в несправному стані. ОСОБА_11 спитав чи можливо відновити даний автомобіль, на що він повідомив, що є можливість відновити даний автомобіль.
Крім того, судом відповідно до ст. 306 КПК України /в редакції 1960 року/ були оголошені та досліджені покази свідка ОСОБА_76 , надані ним на досудовому слідстві, під час яких свідок повністю підтвердив обставини поїздки у м.Кривий Ріг за пропозицією ОСОБА_77 в десятих числах липня 2009 року та огляду в гаражному боксі за участю підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 автомобіля «Toyota Camry», належного загиблому потерпілому ОСОБА_12 /т. 9 арк. справи 144-147/.
Відповідно до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 19.08.2010 р. свідок ОСОБА_75 впізнав ОСОБА_10 як особу, що пропонувала йому перегнати автомобіль марки «Тойота Кемрі» чорного кольору з м. Кривий Ріг до м. Києва. /т.9 а.с.156-157/.
Покази свідка ОСОБА_76 та факт впізнання підсудного ОСОБА_10 також об`єктивно підтверджують ту обставину, що свідок вочевидь бачив у зазначений час / після вбивства потерпілого ОСОБА_12 / та зазначеному місці пошкоджений під час здійснення пострілів з пістолета «ТТ» та скоєння вбивства автомобіль ОСОБА_12 , з салону якого з метою знищення слідів та доказів скоєного злочину були демонтовані передні крісла водія та пасажира та ін.
Свідок ОСОБА_78 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, щов літку 2009 року, йому зателефонував його брат ОСОБА_11 , який попросив допомогти йому розібрати автомобіль. Зі слів останнього автомобіль належав його начальникові, який добре за це йому заплатить та відшкодує витрачені на дорогу гроші. Погодившись на дану пропозицію, він поїхав до міста Кривий Ріг Дніпропетровської області. Приїхавши до вказаного міста, його зустрів ОСОБА_11 , разом з яким вони поїхали до гаража, де на той час знаходився автомобіль марки «Тойота Камрі», чорного кольору, на той час вже напіврозібраного. Під час того, як вони знімали двигун та ходову частину з вказаного автомобіля, до них приїхав начальник ОСОБА_11 , який весь час знаходився поруч. Знявши зазначені запчастини, вони погрузили його до автомобіля та відвезли до одного з приватних будинків вищезазначеного міста, дорогу до якого показував начальник ОСОБА_11 . Розвантаживши запчастини, вони поїхали до одного з готелів міста Кривий Ріг, де зупинились на ніч. Наступного дня, ОСОБА_11 передав йому гроші за роботу, в сумі 300 доларів США, та відвіз на вокзал, звідки він поїхав додому / т. 9, а.с. 92-95 /.
Покази свідка ОСОБА_78 об`єктивно підтверджують ту обставину, що свідок вочевидь бачив у зазначений час та зазначеному місці пошкоджений під час здійснення пострілів з пістолета «ТТ» та скоєння вбивства автомобіль ОСОБА_12 «Тойота Камрі», який з метою знищення слідів та доказів скоєного злочину, знаходився у напіврозібраному стані.
Свідок ОСОБА_79 в судовому засіданні пояснив, що в 2009 р. його сестра знайшла на лавочці в центральному парку м. Борисполя два мобільних телефони чорного кольору та віддала йому. Один з мобільних телефонів він відніс в ломбард, а інший відніс магазин, що знаходився неподалік станції метро «Видубичі». Потім з ним на зв`язок вийшли працівники правоохоронних органів.
Свідок ОСОБА_80 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, що він працював продавцем у магазині «Мобільний ексклюзив», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська, 10, біля автовокзалу «Видубичі». 04 липня 2009 року до нього в магазин зайшло два раніше не знайомі чоловіка, які запропонували йому придбати у них мобільний телефон «Nokia-3110», у корпусі чорного кольору за гроші в сумі 300 гривень, при цьому той чоловік який безпосередньо продавав телефон запевнив що документи на вказаний телефон у нього вдома. Оглянувши зазначений телефон він впевнився, що телефон пошкоджень не має і відповідно до часу витрачених розмов майже новий, він погодився його придбати. Після того як він придбав телефон незнайомі вийшли з магазину та направились у невідомому напрямку. 09 липня 2009 року працівниками міліції його було доставлено до Шевченківського управління міліції міста Києва, де в присутності понятих у нього було вилучено вищезазначений мобільний телефон, після чого він розповів про походження мобільного телефону. / т. 2, а.с. 93-95 /
Згідно протоколу огляду та вилучення - 09 липня 2009 року у ОСОБА_81 був вилучений мобільний телефон «Nokia- N70», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_7 , який належав потерпілому ОСОБА_12 / т. 1, а.с. 226, 227 /
Відповідно до протоколу огляду та вилучення - 09.07.2009 р. у свідка ОСОБА_82 був вилучений мобільний телефон марки «Nokia» 3110, який належав потерпілому ОСОБА_12 /т.1 а.с.213/.
Зі змісту протоколу відтворення обстановки та обставин події від 03 серпня 2009 року, проведеного за участю ОСОБА_10 під псевдонімом « ОСОБА_83 » вбачається, що під час проведення зазначеної слідчої дії підсудний об`єктивно вказав місцевість в м. Бориспіль Київської області, де він викинув поліетиленовий згорток з двома мобільними телефонами, які належали ОСОБА_12 / т. 5, а.с. 78-80 /

Відомості, які містяться у зазначених протоколах, з урахуванням показів свідків ОСОБА_81 , ОСОБА_82 повністю підтверджують обставини залишення підсудними у м.Борисполі двох мобільних телефонів в активному стані, які належали загиблому ОСОБА_12 , у м.Борисполі, що підтверджували підсудний ОСОБА_11 на досудовому слідстві , а підсудний ОСОБА_10 у судовому засіданні з метою імітації знаходження потерпілого у зазначеному місті у день їх залишення та направлення органу досудового слідства на хибний шлях розслідування.
Мобільні телефони «Нокіа-3110», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_8 та «Нокіа-N70», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_7 . , які належали потерпілому ОСОБА_12 / були оглянуті та долучені до матеріалів кримінальної справи у якості речових доказів / т. 1, а.с. 232-235 /

Свідок ОСОБА_84 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, щопрацював у ТОВ «Дивоцвіт», на посаді завідуючого господарської частини. Дане товариство, яке розташоване у Дніпропетровській області, місто Кривий Ріг, мікрорайон 5-Зарічний, 95, має власну автомобільну стоянку, на якій, на платній основі, можуть залишати автомобілі будь-хто. 03 липня 2009 року, приблизно о 14 годині 15 хвилин, на вказану стоянку заїхав автомобіль марки «Форд Експедішн», зеленого кольору, за яким відразу заїхав інший автомобіль марки «Mersedez ML-320», сріблясто-бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_9 . У вказаних автомобілях знаходились тільки по одному водію, і той що знаходився в останньому автомобілі підійшов до нього та попросив залишити автомобіль марки «Mersedez ML-320», сріблясто-бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_9 , на що він погодився та сказав поставити на місце № 314. Після цього, незнайомий сплатив гроші в сумі 60 гривень за стоянку вказаного автомобіля на 10 діб, після чого разом з іншим невідомим водієм поїхали у невідомому напрямку на автомобілі марки «Форд Експедішн», зеленого кольору і потім туди приїжджав в кінці липня 2009 року. / т. 2, а.с. 140-144 /
Свідок ОСОБА_85 , який працював охоронцем вищезазначеної автомобільної стоянки, покази якого на досудовому слідстві були оголошені та досліджені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, що наприкінці липня 2009 року під час чергування на автостоянці разом з ОСОБА_86 на територію автостоянки заїхав автомобіль джип, водій якого під час спілкування з ОСОБА_86 набрав номер власника автомобіля марки «Mersedez ML-320», який повідомив, що через деякий час прибуде у м.Кривий Ріг, розрахується по заборгованості та забере зазначений автомобіль / т. 2 а.с.146-148/.
Аналогічні покази на досудовому слідстві, які були оголошені та досліджені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ давав свідок ОСОБА_87 т .2 а.с.а.с.149-150/
Згідно з протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 17.09.2009 р. свідок ОСОБА_84 впізнав ОСОБА_11 як особу, яка 03.07.2009 р. залишила на автостоянці ТОВ «Дивоцвіт» автомобіль «Mercedes ML320» д.н.з. НОМЕР_9 /т.2 а.с.193/.
Згідно з протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 17.09.2009 р. свідок ОСОБА_85 впізнав ОСОБА_11 як особу яка наприкінці липня 2009 р. приїжджала на автостоянку на автомобілі «Санг Янг`та цікавилась станом автомобіля «Mercedes ML320» /т.2 а.с.194/.
Згідно з протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 17.09.2009 р. свідок ОСОБА_87 впізнав ОСОБА_11 як особу яка 27 липня 2009 р. приїжджала на автостоянку та цікавилась станом автомобіля «Mercedes ML320» /т.2 а.с.195/.
Відповідно до протоколу виїмки та огляду - 16.09.2009 року -за адресою: АДРЕСА_7 , на автомобільній стоянці було вилучено журнал обліку щоденного, одноразового в`їзду та виїзду транспортних засобів автостоянки. В ході огляду цього журналу, встановлено, що в ньому на сторінці № 16 мається запис за 03 липня 2009 року, згідно якого на стоянку поставлено автомобіль марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_9 », сплачено 60 гривень за стоянку до 13 липня 2009 року, після чого він не виїжджав /т.2 а.с.197, 198-199/.
Відповідно до протоколу огляду місця події - 16.09.2009 р. на платній автостоянці за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, мікрорайон 5- Зарічний, 95. На парковочному місці № 314 на момент огляду розташований автомобіль «Mercedes ML 320» д.н.з. НОМЕР_9 , який був в подальшому вилучений /т.1 а.с. 207-208/.
Покази свідків ОСОБА_88 , ОСОБА_85 та ОСОБА_89 , а також відомості, які містяться в зазначених протоколах впізнання свідками підсудного ОСОБА_11 , протоколів вилучення журналу обліку та автомобіля підтверджують обставини поміщення підсудними та зберігання автомобіля «Mersedez ML-320» на автостоянці ТОВ «Дивоцвіт» у м.Кривий Ріг , як засобу скоєння інкримінованих злочинів 3.07.09 після вбивства потерпілого ОСОБА_12 2.07.2009 р.
Свідок ОСОБА_90 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, що 12 серпня 2009 року він був запрошений працівниками міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві як понятий під час проведення слідчої дії, а саме відтворення обстановки та обставин події. Вказана слідча дія проводилась за участю ОСОБА_14 , під час якої останній розповів про обставини вчинення ним та іншими особами злочину, а саме вбивства ОСОБА_12 . Під час відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_14 показав місце, де були викинуті мобільні телефони, якими вони користувались в день скоєння злочину. Наступного дня ОСОБА_14 в м. Кривий Ріг показав місце в полі, де вони після вбивства спалювали речі з автомобіля ОСОБА_12 , на якому були знайдені обгорілі предмети та обгорілий папір. 15 серпня 2009 року працівниками Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві його було запрошено як понятого для проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події, яка проводилась за участю ОСОБА_14 . Під час проведення слідчої дії ОСОБА_14 показав дорогу до лісу та місце де був закопаний труп ОСОБА_12 01 серпня 2010 року працівниками Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві його було запрошено як понятого при перегляді відеозапису слідчої дії, а саме додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_11 , після чого йому було запропоновано бути понятим під час проведення відтворення обстановки та обставин події, на що він погодився. Під час відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_11 розповів та показав місце де він літом 2009 року разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 за попередньою змовою вчинили вбивство ОСОБА_12 30 червня 2010 року працівниками Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві його було запрошено як понятого при перегляді відеозапису слідчої дії, а саме додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_11 , після чого йому було запропоновану бути понятим під час відтворення обстановки та обставин події, на що він погодився. Під час відтворення обстановки та обставин події, в лісі неподалік ресторану «Козацький Стан», розташованого по Бориспільській трасі, ОСОБА_11 показав місце де він закопав обріз мисливської зброї та 2 набої до неї, які в подальшому були вилучені. На всіх вищезазначених слідчих діях як ОСОБА_14 так і ОСОБА_11 розповідали та показували все самі без будь-чиєї допомоги та застосування до них фізичної сили./ т. 9, а.с. 45-49 /
Свідок ОСОБА_91 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, щовін разом зі своїм знайомим ОСОБА_92 01 червня 2010 року були запрошені як поняті працівниками Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, для у часті у проведенні відтворення обстановки та обставин події. Під час проведення відтворення обстановки та обставин події, ОСОБА_11 самостійно, без будь-чиєї допомоги, розповів про те як він разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 на початку літа 2009 року, неподалік села розташованого у Кагарлицькому районі, Київської області, вчинив вбивство ОСОБА_12 , та також показав безпосереднє місце вчинення вбивства. / т. 9, а.с. 73-79 /
Свідок ОСОБА_93 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом відповідно до положень ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, що 30 червня 2010 року він разом зі своїм товаришем ОСОБА_92 , працівниками Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві був запрошений як понятий для перегляду відеозапису. Зайшовши до райвідділу, він переглянув відеозапис додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_11 , після чого йому запропонували бути понятим під час відтворення обстановки та обставин події на що він знову погодився. Прибувши на місце вказане обвинуваченим, а саме в ліс неподалік ресторану «Козацький Стан» розташованого по трасі сполученням Бориспіль Київ, ОСОБА_11 показав місце де він закопав обріз мисливської зброї та 2 набої до неї. / т. 9, а.с. 50-54 /
Під час проведення очної ставки з ОСОБА_14 06.08.2009 р. підсудний ОСОБА_10 стверджував, що 02.07.2009 р. знаходячись біля страхової компанії «Гута» на прохання незнайомої особи телефонував потерпілому ОСОБА_12 та призначав йому зустріч з ОСОБА_14 . Також підтверджував, що 04.07.2009 р. ОСОБА_14 в жартівній формі повідомив йому, що можливо тіло ОСОБА_12 знаходиться в лісі чи озері. Також ОСОБА_10 повідомив, що 04.07.2009 р. хтось передав йому пакет для ОСОБА_14 , в якому знаходилось два мобільних телефони, належних ОСОБА_12 . ОСОБА_14 повідомив йому про те, що ці телефони потрібно викинути /т.2 а.с.171-177/.

Крім того, вина підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується наступними письмовими доказами.
З протоколу усної заяви (повідомлення) про злочин від 03.07.2009 р. вбачається, що ОСОБА_39 звернулась до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м .Києві із заявою про те, що 02.07.2009 р. приблизно о 09-00 год. її батько ОСОБА_12 вийшов з дому, що за адресою: АДРЕСА_8 та на теперішній час не повернувся /т.1 а.с.61/.
Досліженням протоколу огляду документів від 18.03.2010 р. встановлено, що за період з 07 год. 03 хв. 01.07.2009 р. по 15 год. 29 хв. 2.07.2009 р між абонентом мобільного зв`язку НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_12 та іншими абонентами було здійснено телефонні дзвінки та смс-повідомлення з визначенням часу та місцезнаходження потерпілого під час кожного сеанса такого зав`язку , серед яких зафіксоване смс-повідомлення з мобільного телефону НОМЕР_11 , яким користувався ОСОБА_10 2.07.09. в 00.18.19 год. Також зафіксовано в період 11.21 год по 12.21 год 2.07.09 п`ять вхідних дзвінків з телефону НОМЕР_12 / одноднівка/. Також зафіксовано вхідні дзвінки та смс-повідомлення доньки потерпілого ОСОБА_39 та свідка ОСОБА_94 по дорозі до місця скоєння вбивства / /т.4 а.с.7-12/.
Дослідженням протоколу огляду документів від 23.03.2010 р. встановлено, що за період з 11-10 хв. 01.07.2009 р. по 14-год 46 хв. 11.09.2009 р. між абонентами мобільного зв`язку номера НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_10 та іншими абонентами було здійснено телефонні з`єднання із абонентами номерів, серед яких були ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , потерпілий ОСОБА_12 . Зокрема, 02.07.2009 р. з 10год. 33 хв. по 10 год. 49 хв. було здійснено декілька вхідних дзвінків від абонента номеру мобільного зв`язку, яким користувався потерпілий ОСОБА_12 . Також протоколом огляду роздруківок телефонних дзвінків з телефонного номеру НОМЕР_14 , яким 02.07.2009 р. користувався ОСОБА_10 встановлено, що останній за період з 11-20 год. 02.07.2009 р. по 12-21 год. 02.07.2009 р. здійснюв та приймав телефонні дзвінки від потерпілого ОСОБА_12 /т.4 а.с.32-40, 124-127/.
Дослідженням протоколу огляду документів від 19.03.2010 р. встановлено, що за період з 13 год 27 хв. 01.07.2009 р. по 9 год 10 хв. 02.07.2009 р. між абонентами мобільного зв`язку номера НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_14 , а також ОСОБА_10 було проведено 17 телефонних з`єднань / т.4 а.с.а.с. 19-21/
Дослідженням протоколу огляду документів від 19.03.2010 р. встановлено, що за період з 00 год. 03 хв. 01.07.2009 р. по 14 год. 37 хв. 22.09.2009 р. між абонентами мобільного зв`язку номера НОМЕР_16 , який належить ОСОБА_11 та іншими абонентами було здійснено 1995 з`єднань. Аналізом роздруківки встановлено, що з`єднання ОСОБА_11 з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 повністю відповідають з`єднанням, виявленим під час оглядів роздруківок мобільних вихідних та вхідних дзвінків вищевказаних осіб /т.4 а.с. 52-54/.
Також встановлено, подальше здійснення телефонних дзвінків від абонентів номерів мобільного зв`язку, якими користувались, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 після 02.07.2009 р. Крім того, встановлено, що за період з 11 год. 23 хв. 01.07.2009 р. по 15 год. 25 хв. 18.08.2009 р. між абонентами мобільного зв`якзку номера НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_10 та іншими абонентами було здійснено 400 телефонних з`єднань, зокрема із абонентом ОСОБА_25 , який є хрещеним батьком ОСОБА_10 , що підтверджує спроможність показів ОСОБА_25 щодо обставин надання ОСОБА_10 в користування гаражного приміщення.
Аналіз відомостей, які містяться у змісті вищевказаних протоколів, а також долучених до них письмових матеріалів, які були отримані під час досудового слідства у передбачений законом спосіб, дозволяє колегії суддів вважати підтвердженими обставини активного спілкування із застосуванням засобів мобільного зв`язку 1 та 2 липня 2009 року між собою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 з приводу планування скоєння злочину; ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_12 з метою забезпечення прибуття потерпілого на місце скоєння злочину, а також різкий спад частоти та періодичності, а також повна відсутність спілкування зазначених осіб із застосуванням мобільного зв`язку під час, а також в період після скоєння зазначеного злочину.
Дослідженням протоколу відтворення обстановки та обставин події від 12 серпня 2009 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_14 встановлено, що останній під час проведення зазначеної процесуальної дії повністю підтверджував обставини скоєння інкримінованих підсудним злочинних дій, зазначених у обвинувальному висновку, та показував місцевість, де підсудними викидувались та знищувались речові докази скоєних злочинів шляхом спалення, залишки яких були вилучені під час проведення зазначеної слідчої дії / т. 4, а.с. 188-197 /.

Дослідженням протоколу відтворення обстановки та обставин події від 15 серпня 2009 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_14 , а також відтвореного відеозапису вказаної слідчої дії, встановлено, що під час проведення зазначеної процесуальної дії за повідомленням та вказівкою останнього було виявлено місце поховання, звідки в подальшому вилучено рештки трупу потерпілого ОСОБА_12

/ т. 4, а.с. 207-215 /

Дослідженням протоколу відтворення обстановки та обставин події від 1 червня 2010 року , проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , а також відтвореного відеозапису встановлено, що останній під час проведення зазначеної процесуальної дії також повністю підтверджував обставини скоєння інкримінованих підсудним злочинних дій, зазначених у обвинувальному висновку / т. 4, а.с. 188-197 /.

Дослідженням висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 342 від 25 вересня 2009 року встановлено, що на посвідченні, браслеті та кришці від наручного годинника, які було вилучено разом з рештками трупу потерпілого ОСОБА_12 , було виявлено кров /т.3 а.с.118-121/.
Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи № 20-774 від 20 січня 2010 року - генетичні ознаки зразки кісткового матеріалу трупу, виявленого 15 серпня 2009 року на 99% співпадають з генетичними ознаками ОСОБА_95 /т.3 а.с. 145-149/.
Дослідженням висновку повторної судово-медичної молекулярно-генетичної експертии № 65 від 16.12.2011 р. вбачається, що вказаний висновок підтвердив висновок первинної молекулярно-генетичної експертизи, та в ньому зазначено, що молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що загиблий громадянин є біологічним батьком дитини ОСОБА_95 з ймовірністю на менше 99,99999%. /т.16 а.с.132-144/.
Висновки зазначених експертиз об`єктивно підтверджують відомості, які містяться в протоколах слідчих дій за участю ОСОБА_14 та ОСОБА_11 в тій частині, що в місті поховання після вбивства за зазначених в обвинувальному висновку обставин слідчими було виявлено рештки трупа загиблого саме потерпілого ОСОБА_12 , а не іншої особи.
Дослідженням акту судово-медичного дослідження № 2483 від 30.12.2009 р. встановлено, що при огляді трупа було виявлено ознаки дії полум`я. В частинах одягу було виявлено посвідчення на ім`я ОСОБА_12 та часи з браслетом жовтого кольору. З м`яких тканин трупу було вилучено чотири кулі діаметром по 7,65 мм. Смерть ОСОБА_12 наступила від множинних вогнепальних поранень тулубу з пошкодженням внутріщніх органів /т.3 а.с. 76 -80/.
Дослідженням висновку судово-медичної експертизи №158/2483 від 14 січня 2010 року встановлено, що труп потерпілого ОСОБА_12 знаходився у стані гнилісних змін, з наявністю слідів полум`я на його одязі, шкіряних покровах, м`яких тканинах, внутрішніх органах та кістках, при цьому полум`я діяло на його тіло після настання смерті. При дослідженні було виявлено ушкодження серця (розміром 3х2.5 см. з ознаками при життєвості), ушкодження мочеподібного відростка грудини (яке за своєю морфологію свідчить про її утворення в наслідок кулі), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та було знайдено 4 кулі. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок численних вогнепальних кульових поранень тулубу з ушкодженням внутрішніх органів, тобто між спричиненням ОСОБА_12 вогнепальних поранень та настанням смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок / т. 3, а.с.92-95 /.
Відомості, які містяться у зазначених акті та висновку СМЕ повністю підтверджують обставини та механізм заподіяння потерпілому ОСОБА_12 вогнепальних, тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть, які зазначені у обвинувальному висновку.
Дослідженням висновку балістичної експертизи №206 від 22 вересня 2009 року встановлено, що 2 кулі, вилучені з трупу ОСОБА_12 є частинами (стріляними кулями зі стальним сердечником) 7.62 мм патронів до пістолету вірогідно зразка 1930-33 р.р. конструкції Токарева (ТТ), що має канал ствола з чотирма нарізами правого нахилу середнім кутом 5.80 та шириною 1.8 мм, із ступенем зносу вище середнього, а інші 2 кулі, вилучені з трупу ОСОБА_12 є частинами (стріляними кулями зі свинцевим сердечником) 7.62 мм патронів до пістолету вірогідно зразка 1930-33 р.р. конструкції Токарева (ТТ), що має канал ствола, який значно зношений (внаслідок чого збільшився його внутрішній діаметр), чи саморобної або переробленої зброї під патрон 7.62х25ТТ / т. 3, а.с. 103-107 /.
Зазначений висновок повністю підтверджує ту обставину, що вбивство потерпілого ОСОБА_12 відбулось внаслідок застосування саме двох різних пістолетів однієї марки ТТ, які ОСОБА_11 придбав за вказаних в обвинувальному висновку обставинах за вказівкою ОСОБА_10 та з вказаною метою.
4 кулі, вилучені під час розтину трупу потерпілого ОСОБА_12 після проведення експертиз були оглянуті та долучені до матеріалів кримінальної справи у якості речових доказів / т. 1, а.с. 236 /

Дослідженням протоколу відтворення обставин події від 30.06.2010 року встановлено, що під час проведення вказаної процесуальної дії за участю підсудного ОСОБА_11 було виявлено обріз мисливської рушниці та два набої / т.11 а.с.70-74/
Згідно висновку експерта № 188 від 06.07.2010 р. предмет, схожий на обріз рушниці, який було вилучено 30.06.2010 р. неподалік ресторану «Козацький стан» є обрізом двохствольної мисливської рушниці, який відноситься до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї, виготовлений саморобним способом, 16 калібру моделі ТОЗ - БМ № НОМЕР_18 , 1958 року випуску, а два боєприпаси до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї - мисливськими патронами 16 калібру, придатними для проведення пострілів /т.9 а.с.216-219/.
Зміст зазначеного протоколу відтворення та висновку експерта підтверджує обставини придбання ОСОБА_11 обрізу мисливської рушниці разом з двома пістолетами марки ТТ,зазначені у обвинувальному висновку.
Дослідженням висновку комплексної амбулаторної психолого-психіатричної та наркологічної експертизи № 245 від 12 січня 2010 року встановлено, що ОСОБА_10 : а) в період скоєння ним злочинів не виявляв ознак будь-якого психічного розладу хронічного психічного захворювання і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; б) на даний час не виявляє ознак будь-якого психічного розладу чи хронічного розладу психічної діяльності і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними; в) в період скоєння ним злочину не знаходився в стані фізіологічного афекту; г) в період скоєння ним злочину і на даний час не виявляє ознак хронічного алкоголізму і наркоманії; д) за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру / т. 3, а.с. 60-62 /.
Дослідженням висновку комплексної амбулаторної психолого-психіатричної та наркологічної експертизи № 625 від 10 червня 2010 року встановлено, що ОСОБА_11 : а) в період скоєння ним злочинів не виявляв ознак будь-якого психічного розладу хронічного психічного захворювання і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; б) на даний час не виявляє ознак будь-якого психічного розладу чи хронічного розладу психічної діяльності і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру; в) в період скоєння ним злочину не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який надавав суттєві впливи на його свідомість та діяння; г) ОСОБА_11 не виявляє індивідуально-психологічних властивостей, які значно виражені та здійснювали суттєвий вплив на його дії інкримінованому йому діянні; д). в період скоєння ним злочину і на даний час не виявляє ознак хронічного алкоголізму і наркоманії. Також зі змісту експертизи вбачається, що під час її проведення ОСОБА_11 не заперечував обставин скоєння інкримінованих злочинів / т. 9, а.с. 198-200 /.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених показів потерпілої, свідків та досліджених доказів у їх сукупності дозволяє колегії суддів зробити висновок про те, що доведеність винуватості підсудних у скоєнні інкиимінованих дій, зазначених у вироку, випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина підсудних у судовому засіданні у скоєнні злочинних дій, зазначених у вироку, доведена повністю.
Дії підсудного ОСОБА_10 за ч.3 ст. 27, п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України органом досудового слідства кваліфіковані правильно, оскільки ОСОБА_10 , будучи організатором, діючи умисно, протиправно заподіяв смерть іншій людині, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групої осіб.

Дії підсудного ОСОБА_11 за ч.2 ст. 27, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України правильно кваліфіковані органом досудового слідства , оскільки ОСОБА_11 , будучи безпосереднім виконавцем, діючи умисно, протиправно, заподіяв смерть іншій людині, за попередньою змовою групою осіб.

Також правильно кваліфіковані органом досудового слідства дії підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч.1 ст.263 КК України, оскільки підсудні, діючи умисно, здійснили носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Також правильно кваліфіковані органом досудового слідства дії підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч.3 ст.289 КК України, оскільки підсудні, діючи умисно, здійснили незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, що завдало великої матеріальної шкоди.

Разом з тим, суд важає за необхідне виключити зі змісту обвинувачення підсудному ОСОБА_11 кваліфікуючу ознаку « корисливий мотив» під час скоєння вбивства потерпілого ОСОБА_12 , оскільки під час розгляду кримінальної справи у суді об`єктивних доказів на підтвердження такої ознаки в діях ОСОБА_11 встановлено не було. При, цьому під час досудового слідства слідчим також було прийняте процесуальне рішення, а саме: постанову про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_11 у вчинення злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України / т. 11 а.с. 89-90 /, яке також свідчить про відсутність підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за вказаною кваліфікуючою ознакою.

Також суд вважає за необхідне змінити зміст обвинувачення підсудним ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та виключити зі змісту обвинувачення призвіще співучасника зазначених злочинів ОСОБА_14 , та зазначати ОСОБА_14 , як Особу 1, оскільки останній зник з місця постійного проживання, був оголошений судом в міжнародний розшук, у зв`язку з чим кримінальна справа відносно ОСОБА_14 була виділена в окреме провадження, що узгоджується з правовими висновками викладеними у Постанові ВСУ від 03.03.2016 р. у справі № 5-347кс15, де вказано про неприпустимість посилання в обвинуваченні на прізвища осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.

Обговорюючи позиції підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не визнали своєї вини у інкримінованих злочинах, а також позиції їх захисників, суд не приймає до уваги вищезазначені позиції з наступних мотивів.

Так, аналізуючи позицію підсудного ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що твердження останнього про його непричетність до скоєння інкримінованих злочинів спростовується сукупністю вищенаведених та досліджених під час судового слідства доказів. Так, суд враховує, що ОСОБА_10 не заперечував, що дійсно був знайомий із ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , між якими існували боргові відносини. Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_10 в своїх показах стверджував, що із загиблим ОСОБА_12 спілкувався переважно ОСОБА_14 , матеріали справи, зокрема роздруківки телефонних дзвінків, свідчать про те, що ОСОБА_10 неодноразово безпосередньо спілкувався із ОСОБА_12 по мобільному телефону, у тому числі в день загибелі ОСОБА_12 . Також суд визнає непереконливими покази ОСОБА_10 в частині повідомлення про обставини, які відбувались 02.07.2009 р., оскільки ці покази спростовуються сукупністю досліджених доказів по справі, та у зв`язку з тим, що покази ОСОБА_10 в цій частині, які підсудний надав в ході досудового слідства відрізняються від показів, які він надавав під час судового слідства. Так, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні твердження ОСОБА_10 про те, що в день загибелі ОСОБА_12 . ОСОБА_10 в післяобідній час увесь день перебував вдома та лише на деякий час виходив з квартири у гості до сусідів ОСОБА_96 , оскільки ці твердження не підтверджені належними доказами. Також, не знайшла свого підтвердження в ході судового слідства позиція ОСОБА_10 про те, що на наступний день, тобто 03.07.2009 р. він також перебував вдома, де його відвідував костоправ у зв`язку із погіршенням здоров`я. Також, колегія суддів враховує, що покази ОСОБА_10 відрізняються від його показів, наданих на досудовому слідстві, де ОСОБА_10 зазначав, що 02.07.2009 р. в після обідній час біля страхової компанії він зустрів родину Росликів, які запросили його та ОСОБА_14 до себе в гості. Зазначені покази також суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються, зокрема, показами свідка ОСОБА_60 , який підтвердив, що дійсно 02.07.2009 р. біля страхової компанії він зустрічав ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , проте до себе в гості не запрошував, та після цього їх не бачив. Дружина свідка- ОСОБА_61 також заперечувала про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_14 перебували у них вдома в гостях, та заперечувала запрошення цих осіб до неї в гості.

Зазначена позиція також спростовується сукупністю встановлених та досліджених по справі доказів, зокрема показами підсудного ОСОБА_11 , які були надані останнім під час досудового слідства по справі.

В ході досудового слідства ОСОБА_11 пояснив, що на прохання ОСОБА_10 він придбав зброю для вбивства ОСОБА_12 , він разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_10 у одному з супермаркетів який розташований у Харківському масиві міста Києва, з метою знищення слідів, доказів та тіла ОСОБА_12 , придбали лопату, каністру, вугілля та плівку. В ніч з 01 на 02 липня 2009 р. ОСОБА_10 під час зустрічі в своїй квартирі запропонував вбити ОСОБА_12 , щоб позбутись боргу, на що всі погодились. ОСОБА_11 зазначив, що він, ОСОБА_14 та ОСОБА_97 зустрілись разом 02.07.2009 р. в ранковий час, де ОСОБА_10 роздав їм нові мобільні телефони для конспірації та пістолет «ТТ». Після цього, вони поїхали разом до страхової компанії, що узгоджується із показами ОСОБА_10 , що він дійсно 02.07.2009 р. прибув до страхової компанії. Проте суд критично оцінює покази ОСОБА_10 в тій частині, що в цей час він випадково зустрів ОСОБА_12 , з яким поспілкувався протягом 5 хвилин, оскільки ОСОБА_11 в своїх показах повідомив, що в 02.07.2009 р. в обідній час ОСОБА_10 зустрічався з ОСОБА_98 , при цьому ОСОБА_10 повідомив йому та ОСОБА_14 , щоб ті направлялись на автомобілі «Мерседес МЛ 320» в бік м. Кагарлика для реалізації запланованого вбивства ОСОБА_12 . Крім того, свідок ОСОБА_35 спростовував вказані твердженні ОСОБА_10 , зазначаючи, що 02.07.2009 р. в обідній час він бачив, як ОСОБА_12 на мобільний телефон надійшов інший виклик від абонента, якого він назвав « ОСОБА_54 ». Далі в своїх показах ОСОБА_11 спростовував твердження ОСОБА_10 про те, що останній в післобідній час перебував вдома, та зазначав, що він приїхав на заздалегідь обумовлене для вбивства місце в с. Демівщина Кагарлицького району, де дочекався приїзду ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які під`їхали на автомобілі «Toyota Camrі». ОСОБА_11 пересів в автомобіль «Toyota Camrі» та за вказівкою ОСОБА_10 здійснив декілька пострілів в ОСОБА_12 . Вбивши ОСОБА_12 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поклали труп ОСОБА_12 в багажник автомобіля «Toyota Camrі» після чого, підібравши ОСОБА_14 , поїхали всі разом в бік Кіровоградської області, по дорозі викинувши мобільні телефони та пістолети в річку. Далі, в Кіровоградській області, з`їхавши з траси, вони заїхали до лісосмуги, де викопали яму, в яку поклали тіло ОСОБА_12 , облили бензином та спалили. Покази ОСОБА_11 в цій частині узгоджуються із показами підозрюваного ОСОБА_14 в ході дослідженого в судовому засіданні відеозапису із відтворенням обстановки та обставин події, де ОСОБА_14 детально вказав на місце, куди був відвезений та де був закопаний та спалений труп ОСОБА_12 . В ході відтворення обстановки та обставин подій ОСОБА_11 підтвердив надані ним покази стосовно обставин та деталей вбивства ОСОБА_12 .

Також суд критично оцінює покази ОСОБА_10 щодо обставин перебування його в м. Кривий Ріг, оскільки покази, які надавав ОСОБА_10 в ході судового розгляду не тільки відрізняються від показів, які він надавав в ході досудового слідства, а є такими, що спростовуються сукупністю інших доказів. Так, в ході досудового слідства ОСОБА_10 повідомив, що 05 або 06 липня 2009 р. він разом із дружиною та донькою поїхали у м. Кривий Ріг, де випадково зустрівся із ОСОБА_99 та ОСОБА_100 . Разом з тим, під час судового слідства ОСОБА_10 повідомив, що 03.07.2009 р. до нього додому приїхав ОСОБА_11 , який попросив у ОСОБА_10 автомобіль «Тойота Авалон», який останній пригнав з Америки для того, щоб переставити деякі деталі на свій автомобіль «Лексус», та через декілька днів вони разом приїхали в м. Кривий Ріг, де ОСОБА_10 попросив свого хрещеного батька винайняти гараж для зберігання в ньому автомобіля «Тойота Авалон». Таким чином, наявність суперечностей в обставинах перебування ОСОБА_10 в м. Кривий Ріг викликають сумнів в достовірності показів ОСОБА_10 в цій частині, а також і в частині зазначення автомобіля, який був привезений в м. Кривий Ріг. Так, в ході досудового слідства ОСОБА_10 вказував, що в м. Кривий Ріг був привезений автомобіль або «Тойота Кемрі» або «Тойота Авалон», проте під час судового розгляду ОСОБА_10 однозначно вказував на те, що це був автомобіль «Тойота Авалон». Разом з тим, зазначені твердження ОСОБА_10 спростовуються сукупністю належних доказів, зокрема показами свідків ОСОБА_76 , ОСОБА_78 , ОСОБА_68 , які стверджували, що бачили в гаражі саме автомобіль «Тойота Кемрі». При цьому, до показів свідка ОСОБА_68 , які він змінив в ході судового розгляду, колегія суддів ставиться критично, оскільки на досудовому слідстві ОСОБА_65 неодноразово та послідовно вказував, що в гаражі він бачив саме автомобіль «Тойота Кемрі», а не « ОСОБА_101 ». Разом з тим, суд приймає за основу саме покази свідка ОСОБА_68 , які він надавав під час досудового розслідування, оскільки ці покази в їх сукупності узгоджуються із іншими доказами. Крім того, суд враховує, що свідок ОСОБА_65 надавав аналогічні покази тим, які надавав під час досудового слідства, вже в ході судового слідства по справі попередньому складу суду, що ставить під сумнів твердження свідка про те, що свої первинні покази свідок надавав під примусом та погрозою працівників міліції. Також на неспроможність показів ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_102 щодо перебування в гаражному приміщенні саме автомобіля «Тойота Авалон» вказують покази ОСОБА_11 , який зазначав, що саме автомобіль « Тойота Кемрі», який належав вбитому ОСОБА_12 був пригнаний до м. Кривий Ріг для знищення слідів скоєного злочину. Крім того, свідок ОСОБА_75 в судовому засіданні підтвердив, що на автомобілі «Тойота Кемрі», який він бачив в гаражі в м. Кривий Ріг були відсутні крісла, а також були видимі пошкодження скла, що у сукупності з іншими доказами підтверджується, що «Тойота Кемрі» це був той самий автомобіль, в якому були здійснені постріли в ОСОБА_12 , внаслідок чого було пошкоджено сидіння та скло. З цих підстав суд також не приймає до уваги доводи ОСОБА_10 , який вказував на те, що не дивлячись на застосування двох споряджених пістолетів в тілі ОСОБА_12 було знайдено лише чотири кулі, оскільки наявні в автомобілі «Тойота Кемрі» видимі пошкодження свідчать про те, що частина куль після пострілів могла пройти скрізь тіло потерпілого та залишитись в панелях та інших складових салону автомобіля, місцезнаходження якого під час досудового слідства встановлено не було.

Крім того, при аналізі кваліфікації дій підсудного ОСОБА_10 в частині кваліфікуючої ознаки корисливого мотиву, суд керується відповідними роз`ясненнями, які викладені в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» в тій частині, що за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків(одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину. Судом об`єктивно встановлено, що відносини загиблого ОСОБА_12 , а також ОСОБА_14 та ОСОБА_10 склались виключно з приводу наявності боргових зобов`язань гарантом виконання яких виступав ОСОБА_10 , а вбивство було спрямовано виключно з метою позбавитись боргу, що кореспондується із сукупністю наявних в справі доказів. Таким чином, судом встановлений та підтверджений корисливий мотив ОСОБА_10 при вчиненні умисного вбивства ОСОБА_12 .

Обговорюючи позицію підсудного ОСОБА_11 , який в судовому засіданні стверджував, що під час досудового слідства на нього здійснювався тиск з боку правоохоронних органів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про те, що в ході досудового слідства стосовно ОСОБА_11 з боку правоохоронних органів застосовувались недозволені методи проведення розслідування. При оцінці достовірності показів ОСОБА_11 , суд враховує норми Європейського суду з прав людини, який вказує на те, що при розгляді справи, суд повинен з`ясувати, зокрема, чи був заявник присилуваний давати свідчення та чи було використання результатів його свідчень у суді порушенням основних принципів справедливого судового розгляду, ґарантованого пунктом 1 статті 6, складовим елементом якого є право не свідчити проти себе (Рішення у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства» Saunders v. The United Kingdom від 17 грудня 1996 р., заява № 19187/91)
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 був неодноразово допитаний в якості обвинуваченого. При цьому допит ОСОБА_11 здійснювався в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_103 . Також в судовому засіданні був відтворений відеозапис слідчої дії відтворення обстановки та обставин події за участю підсудного ОСОБА_11 , в ході якого ОСОБА_11 підтвердив свої покази, надані ним під час допиту. При цьому під час відтворення обстановки та обставин події приймав участь захисник ОСОБА_104 та жодних зауважень та скарг з боку підсудного ОСОБА_11 та захисника не надходило. При цьому, колегія суддів враховує що ці покази були не лише послідовними щодо основних деталей досліджуваної події, але й логічними, переконливими та підтвердженими сукупністю інших, досліджених по справі доказів, а характер та виклад цих деталей підсудним ОСОБА_11 не свідчить про застосування щодо нього якого- небудь тиску. Крім того, встановлено, що під час проведення судово-психолого-психіатричної експертизи із ОСОБА_11 останній повідомляв експертам в галузі судової психіатрії відомості детальні, послідовні та логічні покази, в яких зазначав, що все визнає, що стріляв з початку з одного пістолету, потім з іншого, після чого переклав труп в багажник та поїхали. При цьому експерти дійшли до висновку про те, що в поведінці ОСОБА_11 були відсутні різки зміни психічної діяльності з ознаками звуженого стану, що свідчить про його здатність до повного та послідовного відтворення досліджуваних подій. Дії ОСОБА_11 носили послідовний та цілеспрямований характер.

Крім того, колегія суддів враховує, що висновком перевірки за результатами розгляду ухвали Дарницького районного суду м. Києва об`єктивно підтверджено відсутність відомостей щодо застосування до підсудного ОСОБА_11 недозволених методів проведення досудового слідства з метою отримання неправдивих показів. У висновку зазначено про те, що факти, які викладені в ухвалі суду, не знайшли свого підтвердження. Також, колегія суддів враховує, та про це зазначено у висновку, що на протязі досудового слідства ніхто із учасників процесу при розслідуванні кримінальної справи з заявами та скаргами з приводу порушення їх прав та проведення недозволених методів слідства не звертався /т.25 а.с. 103-105/.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання захисника ОСОБА_9 в обґрунтування неналежності та недопустимості доказу протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_14 від 12.08.2009 року з мотивів відсутності факту попереднього його допиту у якості підозрюваного, оскільки таке обґрунтування суперечить наявності протоколу допиту ОСОБА_14 у статусі підозрюваної особи, який міститься у /т.4 а.с.179-186/.

Також колегія суддів відзначає, що піддаючи сумніву щодо належності та допустимості, як доказ протокол відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_14 від 12.08.2009 року, у судовому засіданні а ні підсудні, а ні сторона захисту не надали суду належного обґрунтування тієї обставини яким чином ОСОБА_14 під час проведення зазначеної процесуальної дії чітко вказав на місце поховання, де в подальшому органом досудового слідства було знайдено рештки тіла загиблого ОСОБА_12 .

Крім того, обговорюючи клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами висновки первинної та повторної молекулярно-генетичних експертиз кісткового матеріалу трупу через розбіжності в розмірах цих кісткових матеріалів, враховуючи зміст дослідницьких частин обох експертиз, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати зазначені докази недопустимими, оскільки предметом як первинної, так і повторної експертиз був виключно молекулярно-генетичний аналіз тіла потерпілого, а не розміри його залишків, за результатом якого експерти прийшли до висновку про те, що загиблий є біологічним батьком дитини ОСОБА_95 з ймовірністю більше 99 %.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання захисника ОСОБА_9 в обґрунтування неналежності та недопустимості доказу протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_14 від 12.08.2009 року з мотивів відсутності факту попереднього його допиту у якості підозрюваного, оскільки таке обґрунтування суперечить наявності протоколу допиту ОСОБА_14 у статусі підозрюваної особи, який міститься у /т.4 на а.с.а.с.179-186/.

Також колегією суддів не приймається до уваги позиція захисника ОСОБА_9 що до обставин вилучення обрізу мисливської рушниці, оскільки вказана позиція повністю спростовується доказами, на які звертав увагу прокурор у судовому засіданні.

Також колегією суддів не приймається до уваги лист, наданий захисником ОСОБА_8 на обґрунтування застосування до підсудного ОСОБА_11 недозволених заходів досудового слідства щодо кількості та тривалості відвідувань ОСОБА_11 працівниками міліції в ІТТ ГУ МВС України в м.Києві /т.32 а.с.109-110/, оскільки відомості, які містяться у зазначеному листі не можуть бути розцінені, як об`єктивний та належний доказ застосування до підсудного вказаних незаконних заходів.

Також колегія суддів відзначає, що в судовому засіданні підсудними ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не було надано суду об`єктивних та належних доказів тих обставин, що під час перебігу подій скоєння інкримінованих злочинів, пов`язаних з умисним вбивством ОСОБА_12 та незаконним заволодінням належного йому автомобіля «Тойота Кемрі», підсудні знаходились не на місці скоєння злочину, а в іншому місці.
Також, колегія суддів враховує, що під час дачі показів на досудовому слідстві підсудний ОСОБА_11 та ОСОБА_14 повідомили слідству такі деталі скоєння злочинів, які могли бути відомі виключно їх безпосереднім учасникам та виконавцям, при цьому зазначені покази повністю узгоджуються між собою та сукупністю інших доказів, як в цілому так і в деталях.

На підставі аналізу вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що позиція підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо непричетності до інкримінованих злочинів свідчить про їх намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєні злочини, а відтак уникнути від покарання у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України - покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Обвинуваченому має бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання підсудним ОСОБА_10 та ОСОБА_11 колегія суддів враховує, що скоєні підсудними злочини відносяться до злочинів різного ступеню тяжкості, серед яких злочин, передбачений ч.2 ст.115 КК України відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Також при призначенні покарання суд враховує особи підсудних:

-ОСОБА_10 який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, має на утриманні неповнолітню дитину;

-ОСОБА_11 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання підсудним ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідно до положень ст.ст. 66,67 КК України судом не встановленою.

Також при призначенні покарання, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» - при засудженні особи за декількома пунктами ч. 2 ст. 115 КК України покарання за кожним пунктом цієї статті окремо не призначається. Проте при його призначенні необхідно враховувати наявність у діях винного декількох кваліфікуючих ознак умисного вбивства як обставин, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Враховуючи особи підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, високу ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину проти життя особи, що відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, характер скоєного вбивства, послідуючи дії щодо приховування злочину шляхом підпалу та захоронення трупа загиблого, беручи до уваги роль кожного з підсудних у вчиненні злочинів, колегія суддів приходить до висновку про те, що мірою виправлення підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та запобігання вчиненню ними нових злочинів має бути кримінальне покарання за сукупністю злочинів відповідно до положень ст. 70 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів, порадившись, прийшла до висновку про відсутність підстав для призначення підсудному ОСОБА_10 максимальної міри кримінального покарання у виді довічного позбавлення волі, на чому наполягали під час судових дебатів прокурор та потерпіла, враховуючи, як особу підсудного так і ту обставину , що одним із мотивів скоєння вбивства підсудними потерпілого ОСОБА_12 було намагання потерпілого спонукати ОСОБА_14 та ОСОБА_10 виконати свої боргові грошові зобов`язання у непередбачений законом позасудовий спосіб із застосуванням погроз, фізичного насильства, у тому числі фізичного знищення, що колегія визнає доведеним у судовому засіданні.

Також суд, враховуючи особи підсудних та обставини кримінальної справи, вважає за необхідним застосувати при призначенні покарання за ч.3 ст.289 КК України додаткову міру кримінального покарання у вигляді конфіскації всього майна підсудних.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) у строк покарання підсудному ОСОБА_10 підлягає зарахуванню час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 16.10.2009 р. по 04.08.2015 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у строк покарання підсудному ОСОБА_11 підлягає зарахуванню час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 21.05.2010 р. по 03.08.2015 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки підсудні вчинили злочини до набрання чинності Законом України № 2046-VIII «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р., який не має зворотної дії, оскільки в розумінні ст. 5 КК України цей закон іншим чином погіршує становище обвинуваченого.
Правова позиція про необхідність зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі висловлена в п. 65 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого потерпілою цивільного позову про стягнення з обвинувачених матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів враховує наступне.

Потерпілою ОСОБА_7 був поданий цивільний позов, яким потерпіла просила стягнути з обвинувачених матеріальну та моральну шкоду. Розмір матеріальної шкоди потерпіла оцінила в 409 010 грн. В обґрунтування розміру матеріальної шкоди потерпіла зазначила, що внаслідок вбивства ОСОБА_12 у останнього зникли особисті речі, грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, мобільні телефони. Також потерпілою були понесені витрати на поховання. Крім того, потерпіла просила стягнути вартість викраденого автомобіля «Тойота Кемрі». Також потерпіла зазначила, що понесла витрати на правову допомогу в розмірі 2383 грн. за консультацію та складення позовної заяви ФОП ОСОБА_105 , яка потім збільшилась до 52 383 грн. Крім того, просила стягнути витрати, пов`язані із втратою годувальника в розмірі 1065 грн. щомісячно починаючи із дня смерті ОСОБА_12 на кожного працездатного відповідно до ст. 1200 п.п. 1,2,4 ЦК України. Крім того, потерпіла просила стягнути на її користь 1 464 000 гривень, як шкоду, пов`зану із втратою годувальника.

Моральну шкоду потерпіла оцінила в 2 000 000 грн. В обґрунтування розміру моральної шкоди потерпіла зазначила, що внаслідок смерті свого чоловіка їй було завдано сильних душевних страждань, у зв`язку з чим стан її здоров`я суттєво погіршився. До того ж, вона вимушена одна виховувати неповнолітню дитину.

Дослідивши зміст всіх поданих позовних заяв та доповнень до них, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Дослідженням додатків до позовних заяв, встановлено, що внаслідок скоєння злочину, підсудні заволоділи належним загиблому ОСОБА_12 автомобілем «Toyota Camri 3.5», д.н.з. НОМЕР_4 , вартістю 160 000 гривень. На цей час автомобіль потерпілій не повернутий, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування на її користь вартості викраденого автомобіля в загальній сумі 160 000 грн., вартість якого підтверджена в ході досудового слідства . В іншій частині позову щодо стягнення матеріальної шкоди колегією суддів встановлено відсутність належних доказів, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги. Так, не підтверджені належними доказами вартість та наявність у потерпілого ОСОБА_12 особистих речей, які перелічені в позовній заяві. Крім того, не підтверджено належними доказами, що під час вбивства ОСОБА_12 останній володів грошовою сумою в розмірі 20 000 доларів США. Крім того, суд не може визнати матеріальними збитками вартість будинків, які не були придбані та добудовані внаслідок смерті ОСОБА_12 та зупиненням господарської діяльності ПП «Ковчег ХХ1», вартість навчання дітей, кошти на майбутнє працевлаштування дітей, щорічний відпочинок, оскільки колегія суддів не вбачає причинного зв`язку між вчиненими підсудними злочинами та зазначеними наслідками.

Відповідно до ч.1 ст. 1201 ЦК України - особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

На підтвердження витрат на поховання потерпілою було додано до цивільного позову відомості щодо сплати грошових коштів в сумі 5600 грн., а тому зазначені витрати підлягають стягненню з підсудних солідарно на користь потерпілої.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 в частині відшкодування витрат на оплату правової допомоги, колегія суддів керується ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», де зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

На підтвердження отримання адвокатських послуг ОСОБА_7 надала копії договорів про надання юридичних послуг ФОП ОСОБА_105 № 15/09/2010 р. від 15.09.2010 р. разом із довідкою про сплату 2 383 грн. згідно з цим договором, а також копію договору про надання юридичних послуг ФОП ОСОБА_105 № 18/11/2010 від 18.11.2010 р. разом із довідкою про сплату 50 000 грн. /т.12 а.с. 34, 148/.

При визначенні відповідно до вищезазначених положень закону, граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Так, з журналів судових засідань вбачається, що загальна кількість часу, протягом якого представник потерпілої ОСОБА_106 брав участь у 7 судових засіданнях при розгляді вищезазначеної кримінальної справи становить 18,6 годин ( 02.12.10 з 14-44 по 17-31 год.; 14.12.10 з 14-53 по 17-22 год.; 24.01.11 з 14-25 по 15-49 год.; 08.02.11 з 14-49 по 17.48 год.; 17.02.11 з 15-30 по 18-00 год.; 28.02.11 з 14-40 по 17-50 год.; 08.03.11 з 14-49 по 17-48 год.). З огляду на викладене та враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне встановити граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, надану потерпілій, яка становить 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2011 р. (941 грн.), за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, а всього 7001 гривень 04 коп. (376,4 грн. * 18,6 год.). Крім того, враховуючи складність справи та час необхідний для ознайомлення із матеріалами справи та складення позовної заяви, суд вважає за доцільне також задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2 383 грн., розмір якої підтверджений документально. А всього з підсудних на користь потерпілої підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу в загальній сумі 9384 грн. 04 коп.

Таким чином, сукупний розмір матеріальної шкоди становить 174 984 грн. 04 коп.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_7 посилається на наявність у неї та неповнолітніх ОСОБА_107 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_95 , ІНФОРМАЦІЯ_4 права на відшкодування шкоди, передбачене положеннями статті 1200 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

За змістом абзацу першого частини першої та частини другої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, у разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди має, зокрема, дитина до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), а також другий із подружжя, незалежно від віку і працездатності, якщо він не працює і здійснює догляд за дітьми померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що донька загиблого ОСОБА_12 ОСОБА_95 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була неповнолітньою, а відтак має право на вищезгадане утримання. Крім того, встановлено, що після смерті ОСОБА_12 народилась його дитина ОСОБА_108 , який також має право на вищезазначене утримання. Крім того, встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 на час смерті чоловіка ОСОБА_12 ніде не працювала, перебувала в стані вагітності, та народила після смерті чоловіка дитину ОСОБА_107 , а тому в розумінні п.п.4 п. 2 ч.1 ст. 1200 ЦК України до досягнення дитиною померлого чотирнадцяти років.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Судом також встановлено, що за життя померлий ОСОБА_12 був офіційно працевлаштованим та отримував мінімальну заробітну плату /т.13 а.с. 154/, у зв`язку із чим враховуючи положення ст. 1195 ч. 2, ст. 1200 ЦК України, розрахунок розміру шкоди здійснюється виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, з дня смерті потерпілого за вирахуванням частки, що припадала на самого потерпілого та доньку загиблого ОСОБА_39 , яка на момент смерті батька була працездатною особою.

Таким чином до складу сім`ї для обрахування частки, необхідної для відшкодування шкоди, входять 5 осіб = загиблий ОСОБА_12 , дружина ОСОБА_7 , діти: ОСОБА_39 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 .

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_7 в позовних заявах, у тому числі в останній редакції просила збільшити розмір грошового утримання, суд керуючись ч.2 ст. 1208 ЦК України, вважає за необхідне вирахувати розмір грошового утримання, виходячи з мінімальної заробітної плати, починаючи з дня смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, на користь дитини загиблого ОСОБА_107 , ІНФОРМАЦІЯ_5 підлягає відшкодуванню шкода з дня народження до моменту досягнення 18 років (до ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

На користь неповнолітньої дитини загиблого ОСОБА_95 , ІНФОРМАЦІЯ_4 підлягає відшкодуванню шкода з дня смерті батька до моменту досягнення 18 років (до ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

На користь дружини загиблого ОСОБА_7 підлягає відшкодуванню шкода з дня народження дитини ОСОБА_107 по догляду за дитиною до досягнення нею 14 років.

Для обрахування частки кожного з осіб, на користь яких підлягає відшкодуванню шкода, суд використовував показники мінімальної заробітної плати з липня 2009 р. по грудень 2018 р. пропорційно до членів сім`ї загиблого, враховуючи також його частку та частку доньки загиблого ОСОБА_39 з наступного розрахунку: (126 грн. (розмір мінімальної заробітної плати * 1/5) по 10.2009 р.; 130 грн. по 31.10.2009 р.; 148,8 грн. по 31.12.2009 р.; 173,8 грн. по 31.03.2010 р.; 176,8 грн. по 30.06.10 р.;177,6 грн. по 30.09.10 р.; 181,4 грн. по 30.11.10 р.; 184,4 по 31.12.10 р.; 188,2 грн. по 31.03.11 р.; 192 грн. по 30.09.11 р.; 197 грн. по 30.11.11 р.; 200,8 грн. по 31.12.11 р.; 214,6 грн. по 31.03.12 р.;218,8 грн. по 30.06.12 р.; 220,4 грн. по 30.09.2012 р.; 223,6 грн. по 30.11.12 р.;226,8 грн. по 31.12.12 р.; 229,4 грн. по 30.11.13 р.; 243,6 грн по 31.08.2015 р.; 275,6 грн. по 30.04.16 р.; 290 грн. по 30.11.16 р.; 320 грн. по 31.12.16 р.; 640 грн. по 31.12.17 р.; 744,6 грн. по 31.12.2018 р.).

Таким чином, сума шкоди на користь дитини загиблого ОСОБА_107 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за період з 18.09.2009 р. по 17.12.2018 р. складає 36441 грн. 20 коп., яка підлягає стягненню солідарно з пдсудних на користь ОСОБА_107 , 2009 р.н. в особі потерпілої ОСОБА_7 , а також щомісяця в сумі 744 грн. 60 коп., починаючи з 17.12.2018 р. до 18.09.2027 р.

Крім того, сума шкоди на користь дитини загиблого ОСОБА_95 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 02.07.2009 р. по 29.06.2011 р. складає 4078 грн., яка підлягає стягненню солідарно з обвинувачених на користь ОСОБА_95 ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі потерпілої ОСОБА_7 .

Крім того, сума шкоди на користь дружини загиблого ОСОБА_7 за період з 18.09.2009 р. по 17.12.2018 р. складає 36441 грн. 20 коп., яка підлягає стягненню солідарно з підсудних на користь потерпілої ОСОБА_7 , а також щомісяця в сумі 744 грн. 60 коп., починаючи з 17.12.2018 р. до 18.09.2023 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом об`єктивно встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 внаслідок загибелі свого чоловіка ОСОБА_12 зазнала непоправних душевних страждань. Колегія суддів також враховує, що на момент загибелі чоловіка, ОСОБА_7 перебувала в стані вагітності, що також негативно вплинуло на тяжкість психологічного стану потерпілої.

Ураховуючи наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 1 500 000 гривень.

А в цілому позовні вимоги ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню .

Питання щодо речових доказів колегія суддів вирішує відповідно до вимог ст.81 КПК України (в ред. 1960 р.).

Судові витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з підсудних відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України (в ред. 1960 р.).

Обговорюючи питання що до запобіжних заходів, обраних відносно підсудних та враховуючи їх належну процесуальну поведінку,відсутність фактів неявок у судові засідання без поважних причин та відкладення судових засідань з вини підсудних на протязі усього судового розгляду, який проводився тривалий час не з вини підсудних, суд вважає за недоцільне змінювати раніше застосований до кожного з підсудних до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави та не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора про зміну запобіжних заходів на більш суворі з наведених вище мотивів.

Питання щодо подальшого руху грошових коштів, внесених як заставу за підсудних, підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 154-1 КПК України в ред. 1960 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-341 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.27, п.п. 6,12 ч.2 ст.115 КК України 15 /п`ятнадцять/ років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому на праві власності майна;
-за ч.1 ст. 263 КК України - 4 /чотири/ роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 289 КК України 10 / десять/ років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому на праві власності майна;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 -15 /п`ятнадцять/ років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому на праві власності майна;
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_10 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання даного вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) зарахувати у строк покарання засудженому ОСОБА_10 час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 16.10.2009 р. по 04.08.2015 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Визнати винним ОСОБА_11 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.27, п. 12 ч.2 ст.115 КК України 15 /п`ятнадцять/ років позбавлення волі;
-за ч.1 ст. 263 КК України - 4 /чотири/ роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 289 КК України 10 / десять/ років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому на праві власності майна;
На підставі ч.1, ч.3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточно призначити ОСОБА_11 -15 /п`ятнадцять/ років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому на праві власності майна;
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_11 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання даного вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) зарахувати у строк покарання засудженому ОСОБА_11 час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 21.05.2010 р. по 03.08.2015 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний відносно засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді «застави» залишити без змін.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 174984 /сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири/ гривні 04 коп.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 1 500 000 /один мільйон п`ятсот тисяч / гривень.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_110 , ІНФОРМАЦІЯ_5 шкоду, завдану смертю потерпілого ОСОБА_12 в сумі 36441 /тридцять шість тисяч чотириста сорок одну/ гривню 20 коп. єдиним платежом, а також щомісяця в сумі 744 /сімсот сорок чотири/ гривні 60 коп., починаючи з 17.12.2018 р. до 18.09.2027 р.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_7 шкоду, завдану смертю потерпілого ОСОБА_12 в сумі 36441 /тридцять шість тисяч чотириста сорок одну/ гривню 20 коп. єдиним платежом, а також щомісяця в сумі 744 /сімсот сорок чотири/ гривні 60 коп., починаючи з 17.12.2018 р. до 18.09.2023 р.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_111 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шкоду, завдану смертю потерпілого ОСОБА_12 в сумі 4078 /чотири тисячі сімдесят вісім/ гривень.

Заставу, внесену засудженим ОСОБА_10 на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва в розмірі 170 000 /сто сімдесят тисяч/ гривень відповідно до платіжного доручення № 1 від 25.04.2016 р. (отримувач УДКСУ в Дарницькому районі м. Києва ) /т.30 а.с. 216/ - звернути на виконання вироку в частині майнових стягнень з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання.

Заставу, внесену ОСОБА_112 за підсудного ОСОБА_11 на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва в розмірі 357 000 /триста п`ятдесят сім тисяч/ гривень відповідно до квитанції № ПН658754 від 07.08.2015 р. (отримувач УДКСУ в Дарницькому районі м. Києва ) /т.29 а.с. 181/ - повернути заставодавцю ОСОБА_113 після набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання.

Судові витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 7674 /сім тисяч шістсот сімдесят чотири/ гривні 94 коп. стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави.

Речові докази:

-автомобіль «Mercedes ML-320» д.н.з. НОМЕР_9 , який знаходиться на зберіганні на штрафмайданчинку ВДАІ з обслуговування АТ м. Кривого Рога по вул. Волгоградській, 11 в м. Кривий Ріг /т.1 а.с. 230, т. 23 а.с. 156/ - конфіскувати (передати у власність держави) відповідно до п.5 ст. 81 КПК України в ред. 1960 р.;
-автомобіль «Toyota FJ Cruiser» д.н.з. НОМЕР_19 , який знаходиться на зберіганні на штрафному майданчику Шевченківського УП ГУНП у м. Києві /т.2 а.с.231/ - передати за належністю його власнику за наявності оригіналів правовстановлюючих документів на автомобіль;
-документи щодо відкриття та функціонування банківського рахунку і виписки про рух грошових коштів по рахунку ТОВ «Компанія «Бізнес Ліга» - залишити в матеріалах кримінальної справи;
-4 кулі, які були вилучені з трупу ОСОБА_12 - залишити на зберіганні в УКГТ ДНДКЦ МВС України/ т.2 а.с. 236,237/ до розгляду виділеної в окреме провадження кримінальної справи відносно ОСОБА_14 за ч.5 ст.27, п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України

-мисливський обріз та два патрони - залишити на зберіганні в камері схову ГУ МВС України в м. Києві за приймальним актом № 142 від 28.07.2010 р./т. 9 а.с.223/ до розгляду виділеної в окреме провадження кримінальної справи відносно ОСОБА_14 за ч.5 ст.27, п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України;

-журнал обліку щоденного одноразового заїзду та виїзду транспортного засобу на 178арк.; шкіряну сумку чорного кольору; стартовий пакет «Київстар» без сім карти; стартовий пакет «Оранж» без сім карти; дві сім карти мобільного оператора «Київстар»; конверт готелю «Bilderberg» з рахунком та чеком; квитанцію для отримання платежу «ТОВ експлуатаційна компанія»; дві квитанції від 12.08.2008 року.; квитанція від 25.06.2008 року; конверт «ВІА Київ» з вкладишем; перепустку АКБ «ЛЕГБАНК» видану на ім`я ОСОБА_14 ; пластикову картку «Титаніум Кард Люкс Моторс»; банківську картку «Імпромбанк»; дисконтні картки у кількості 43 штуки; сім карту мобільного оператора «МТС»; дві пачки цигарок «Капітан Блек»; штатив чорного кольору; частину квитка на літак на ім`я ОСОБА_28 до Стокгольму від 17.07.2009р.; лист аркушу зеленого кольору; аркуш паперу з надписом який розпочинається словами «ADVOKATFIRMANGUNNARD&CO»; лист з надписом «код 1099, пароль НОМЕР_20 »; паперовий вкладиш з чеком № НОМЕР_21 ; шматок паперу з надписом; аркуш паперу з надписами сірого та синього кольору; шкіряну сумку для документів світло коричневого кольору; квитанцію про оплату серія АААВ № 020295 від 23.07.2009 року; візитні картки у кількості 40 штук; рештки обвугленого паперу; грунт, вилучений з могили трупа в лісі поблизу с. Триліси Олександрівського району Кіровоградської області; металеві уламки; фрагмент браслету та задня кришка від годинника; посвідчення на ім`я ОСОБА_114 ; нігтьові зрізи з правої та лівої рук ОСОБА_10 ; футболку; носову хустку; електричну машинку для стрижки «Washadle»; сумку світло-коричневого кольору; носову хустинка; 4 аркуші паперу з мікроналаштуваннями; мікрочастинки, вилучені 01.08.2009р. під час огляду автомобіля «Тойота Краузер»; шкіряний гаманець чорного кольору; нігтьові зрізи з правої та лівої рук ОСОБА_10 ; мобільні телефони: «Nокіа 3110», «Nокіа N70» ; мобільний телефон «Nокіа 1209»; речовий доказ №342 об №5-10; 6 карток поповнення рахунку мобільного зв`язку «Оранж»; банківську картку банку «Південний»; Товарний чек № НОМЕР_22 від 30.07.2009р; пластикову картку «808 сервіс» на ім`я ОСОБА_14 ; кісткові рештки, повернуті Дніпропетровським ОКЗ «Бюро СМЕ» - залишити на зберіганні в ГУ МВС України в м. Києві (м. Київ, вул. Володимирська, 15) (квитанція № 001344 від 14.03.2010 р.) до розгляду виділеної в окреме провадження кримінальної справи відносно ОСОБА_14 за ч.5 ст.27, п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2