Справа № 640/6073/19
н/п 1-кс/640/5429/19
"02" травня 2019 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
В поданому до Київського районного суду м. Харкова клопотанні заявник просить скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова на належне їй на праві власності майно, а саме на автомобіль «Фольксваген-Тігуан», р.н. НОМЕР_1 , оскільки в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба; зобов`язати орган досудового розслідування повернути належне їй на праві власності майно, а саме автомобіль «Фольксваген-Тігуан», р.н. НОМЕР_1 , який залучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, відповідно до постанови КМУ №1104 від 19.11.2012, безкоштовно.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що 22.03.2019 за результатами розгляду клопотання слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова було винесено ухвалу про накладення арешту на майно, а саме автомобіль «Фольксваген-Тігуан», р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить їй згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. На теперішній час проведений слідчий експеримент, призначена та проведена судова-автотехнічна експертиза. З автомобілем проведені всі можливі слідчі дії. Тому підстави слідчого щодо загрози зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених частин автомобіля, що буде перешкоджати досудовому розслідуванню кримінального провадження, відпали, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в прохальній частині клопотання заявник просила розглянути клопотання без її участі, у зв`язку з її перебуванням в іншій області за місцем постійного мешкання (а.с. 4).
Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, матеріали справи № 640/6073/19-к н/п 1-кс/640/4034/19 за клопотанням про арешт майна, приходить до наступного.
22.03.2019 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , в якому сторона обвинувачення просила накласти арешт на майно ОСОБА_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль «Фольксваген-Тігуан» р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування; зберігання автомобіля «Фольксваген-Тігуан» р.н. НОМЕР_1 , згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручити працівникам Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Любові Малої,45.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2019 накладено арешт на автомобіль «Фольксваген-Тігуан» р.н. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку; визначено місцем зберігання автомобіля «Фольксваген-Тігуан» р.н. НОМЕР_1 , згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, Новобаварський ВП ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків, пр. Любові Малої, 45 (а.с. 11-12 справи № 640/6073/19-к н/п 1-кс/640/4034/19).
Згідно мотивувальної частини зазначеної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2019, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягало задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю на території Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Любові Малої,45. Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважав доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Слідчий суддя вважав розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження (а.с. 11-12 справи № 640/6073/19-к н/п 1-кс/640/4034/19).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль «Volkswagen Tiguan 5N» р.н. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, належить ОСОБА_3 (а.с. 8).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно листа слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 02.05.2019, в ході досудового розслідування допитані всі учасники ДТП, з ними проведені слідчі експерименти, призначена та проведена судово-автотехнічна експертиза. З автомобілем «Фольксваген Тігуан», р.н. НОМЕР_1 , проведені всі можливі слідчі дії (а.с. 10).
Згідно копії заяви ОСОБА_6 від 23.04.2019, адресованої слідчому СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , з приводу ДТП, яке сталося 21.03.2019, до водія автомобіля «Фольксваген Тігуан» ОСОБА_5 ніяких претензій не має, оскільки ним відшкодовано завдану йому матеріальну шкоду та моральну шкоду (а.с. 13).
Даних, що вказаний автомобіль «Фольксваген Тігуан», р.н. НОМЕР_1 , має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, що на теперішній час вказаний транспортний засіб потрібен для проведення експертизи, чи для виконання інших слідчих (розшукових) процесуальних дій, в межах відкритого кримінального провадження, слідчому судді не надано.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про можливість часткового задоволення клопотання в частині скасування арешту майна в частині його користування та передачі вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику вказаного автомобілю.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення вказаного клопотання, та вважає можливим змінити місце зберігання автомобіля «Фольксваген-Тігуан», р.н. НОМЕР_1 , та передати його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу, з правом користування вказаним майном, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останню про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Даних, що зміна місця зберігання вказаного транспортного засобу може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано.
Однак, на теперішній час достатніх даних, що скасування арешту в іншій частині з вказаного транспортного засобу не може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано.
Більш того, до теперішнього часу в даному кримінальному провадженні відсутні особи, яким би було повідомлено про підозру, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.
Отже, клопотання щодо скасування арешту з вказаного транспортного засобу в іншій частині є передчасним та задоволенню не підлягає.
Крім того, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав до додаткового зобов`язання слідчого повернути вказане майно, та відсутність підстав до задоволення клопотання ОСОБА_3 у вказаній частині, виходячи з наступного.
Згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту. Таким чином, у разі скасування арешту, майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено, та не потребується додаткового зобов`язання слідчим суддею слідчого вчинити такі дії. Враховуючи викладене, вимоги заявника щодо зобов`язання слідчого повернути їй вказане в клопотанні майно є передчасними та ґрунтуються на припущеннях заявника щодо можливого неповернення їй вказаного майна, а тому у вказаній частині клопотання є передчасною та задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання ОСОБА_3 в частині повернення автомобіля безкоштовно, слідчий суддя зазначає, що питання судових витрат належить вирішувати при розгляді справи по суті, та не може бути розглянуто в порядку ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
ухвалив:
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2019, в частині заборони користування автомобілем «Фольксваген-Тігуан», р.н. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 .
Змінити місце зберігання автомобіля «Фольксваген-Тігуан», р.н. НОМЕР_1 , та передати його на відповідальне зберігання власнику майна - ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу, з правом користування вказаним майном - до скасування арешту майна в іншій частині у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_3 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини.
Слідчий суддя ОСОБА_1