Справа № 203/2134/18
У Х В А Л А
іменем України

10 січня 2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю:
прокурора - ОСОБА_5
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001008 від 23.04.2018 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив усне клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, в обґрунтування якого посилався на те, що на волі обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на потерпілих, свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення заявленого клопотання, вважаючи його необґрунтованим та просили змінити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Інші учасники судового провадження просили вирішити дане клопотання на розсуд суду.
Згідно вимог ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Статтею 199 глави 18 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, згідно до якого клопотання про продовження строку тримання під вартою і , крім відомостей, зазначених у ст.. 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 перебуває під вартою з квітня 2018 року, згідно медичної довідки з Центру охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях медична частина №4 ОСОБА_6 має хронічні захворювання: виразка цибулини дванадцятипалої, хронічний гепатит, цироз печінки, інвалідність 2 групи, тромбоз лівої кінцівки, які потребують лікування , мають постійне місце проживання.
Стороною обвинувачення жодного разу не забезпечено потерпілої по справі у судові засідання.
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І. А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з триманням під вартою на цілодобовий домашній арешт, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України без застосування електронного браслету.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за п. 6 ч. 2 ст. 115КК України, у вигляді тримання під вартою змінити на більш м`який цілодобовий домашній арешт - за адресою: АДРЕСА_1 а саме, заборонити обвинуваченому залишати житло - квартиру по АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, суду цілодобово на строк два місяці, тобто, до 10 березня 2019 року.

Звільнити ОСОБА_6 із під варти у залі суду.
Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- з`являтися за першим викликом до суду;

- не відлучатися за межі м. Дніпро без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місяця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками по справі, потерпілою та іншим обвинуваченим.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровське ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3