справа № 563/650/18
провадження № 1-кп/563/123/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2018 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

законного представника

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Корець кримінальне провадження №0000093 від 24 березня 2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Іванівка Корецького району, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , студента Квасилівського професійного ліцею, не одруженого, із незакінченою середньо-спеціальною освітою, на утриманні неповнолітніх та осіб похилого віку немає, не депутата, раніше не судимого, на військовому обліку в Корецькому РВК не перебуваючого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :

23.03.2018 року близько 23:00 год. ОСОБА_4 перебуваючи поблизу Великомежиріцького НВК «Школа І ступеня - гімназія», яка розташована за адресою с.Великі Межиричі, вул. Шкільна 5, побачив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя села Застав`я, Корецького району, який рухався в напрямку села Застав`я та на грунті особистих неприязних віносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що він посягає на чуже здоров`я, умисно підбіг до останнього і підсік правою ногою, у результаті чого ОСОБА_9 впав. Продовжучи свої дії, які охоплені єдиним умислом, ОСОБА_4 , піднявши ОСОБА_10 , завдав два удари рукою в обличчя отаннього, від яких ОСОБА_6 повторно впав та правою ногою наніс два удари в поперекову ділянку тулуба потерпілого. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливів: на нижній повійці правого ока; в лівій навколо очній ділянці; на переніссі; на правій щоці: в лівій поперековій ділянці; саден: на передній поверхні лівого колінного суглобу, які відповідно до ступеня тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

07.05.2018 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , суду показав, що 23.03.2018 року близько 23:00 год. сидів з друзями в кафе у селі Великі Межирічі Корецького району. Коли вийшли з кафе він побачив ОСОБА_6 , почав його кликати. Однак він не озивався, тоді він підбіг до потерпілого і поставив йому підніжку. Після цього вказує, що ОСОБА_6 впав, він його підняв і вдарив рукою два рази в обличчя. ОСОБА_6 впав і він вдарив його лежачого ногою. Вказує, що його друзі ОСОБА_6 не били. Зазначив, що причиною того що він побив ОСОБА_6 було те, що ніби то ОСОБА_6 з своїми друзями обзивав його в соціальних мережах. Вказав, що просив вибачення у потерпілого, однак він його не пробачив. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 23.03.2018 року ввечері повертався додому з школи по вулиці Шкільній у селі Великі Межирічі, Корецького району. Побачив на протилежному боці вулиці ОСОБА_4 з друзями, однак не зупиняючись продовжив рух. Почув, що ОСОБА_4 з своїми знайомими його кликали, кричали, однак він їх проігнорував і пішов далі. Зазначив, що після цього ОСОБА_4 підбіг з друзями до нього і збив з ніг. Потім вдарив, рукою в обличчя, почали розпитувати про однокласників, запитували чому спілкується з однією дівчиною. Згодом почали бити його ногами. Вказує, що наносив удари ОСОБА_4 та вказати хто ще з інших учасників наносив удари не зміг. Після цього, підняли і почали погрожувати щоб нікому не розказував, хто його побив. Стверджує, що вирвався від ОСОБА_4 і його друзів та побіг по вулиці і заховався.
Крім особистого визнання вини, вина ОСОБА_4 у вчиненому злочині об`єктивно доведена зібраними і перевіреними в ході судового провадження доказами.
Висновком судово-медичної експертизи № 45 від 29 березня 2018 року встановлено, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів: на нижній повіці правого ока; в лівій навколо очній ділянці; на переніссі; на правій щоці; в лівій поперековій ділянці; саден: на передній поверхні лівого колінного суглобу, які могли утворитися у вказаних в обставинах термін 23.03.2018 року, та виникли не менше як від чотирьох травматичних дій тупого(их) предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути руки, ноги і , згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, як кожне окремо так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.п.16).
При проведенні слідчого експерименту від 04 травня 2018 року, свідок ОСОБА_11 розповів про нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 ударів в область лиця та попереку потерпілого ОСОБА_6 , згідно із протоколу проведення слідчого експерименту та доданого до нього відеозапису. (а.п.40-42).
Тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_6 могли виникнути за обставин та механізмом, на які вказує свідок ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту з ним, відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №45/Д-59 від 22 травня 2018 року.
При проведенні слідчого експерименту 17 травня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_4 розповів про нанесення ним ударів в область обличчя та поперека ОСОБА_6 , згідно із протоколу проведення слідчого експерименту та доданого до нього відеозапису. (а.п.49-51)
Тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_6 могли виникнути за обставин та механізмом, на які вказує підозрюваний ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту з ним, відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №45/Д-58 від 16 травня 2018 року.
Таким чином, висновки судово-медичних експертиз узгоджуються з послідовними показаннями як самого обвинуваченого, так і потерпілого, про те, що саме обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Оцінюючі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких скоєно злочин, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України даний злочин відноситься до категорії легкої тяжкості.

Пом`якшуючою покарання обставиною суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих покарання обставин немає.
За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно.
На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді від 21.09.2018 року складеної Корецьким районним сектором з питань пробації ризики вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюються як середній. Також, вказується про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Таким чином, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом'якшуючі покарання обставини, те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчинених ним кримінального правопорушення, думку потерпілого та його законного представника, які не наполягали на суворому покаранні та висновок органу пробації відносно обвинуваченого про можливість виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк, тому вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкцій ч.1 ст.125 КК України.
Представником потерпілого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнової шкоди завданої злочином в розмірі 1300 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
При цьому суд виходить із вимог ст. 127 КПК України, яка передбачає, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, цивільний позов ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 1300,00 грн., підлягає до задоволення в межах доведеності та обґрунтованості згідно представлених фіскальних чеків та квитанцій, що підтверджують витрати на обстеження та лікування. Квитанцією №0027 та актом наданих послуг № RVMДЦ084616 від 30.03.2018 року підтверджується проходження потерпілим обстеження головного мозку внаслідок спричинених травм. Таким чином, суд приймає до уваги наведені письмові докази та вважає, що понесена сума витрат потерпілим ОСОБА_6 в розмірі 800,00 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Щодо стягнення витрат на проїзд потерпілого ОСОБА_6 з с. Великі Межирічі до Рівного, смт. Гоща та Корця суд зазначає, що доказів на підтвердження цих витрат позивачем не надано, отже у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на проїзд слід відмовити.
Щодо вимоги про стягнення 5000 грн. витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 48 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог відшкодування таких витрат.

Нормою ст.118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, які надають правову допомогу за договором, несе потерпілий. Водночас, у ч. 1 ст. 124 КПК України зазначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Із долученого до позовної заяви договору від 24.04.2018 року про надання правової допомоги вбачається, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. До цивільного позову додано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 24.04.2018 року про сплату ОСОБА_6 5000,00 грн. за надання правової допомоги.

Отже, вимога про стягнення витрат на правову допомогу підлягає до задоволення в сумі підтвердженій відповідною квитанцією в розмірі 5000,00 грн.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на суму 5000,00 грн. потерпілим ОСОБА_6 обґрунтовані тим, що обвинуваченим ОСОБА_4 завдано йому моральних страждань неправомірними діями зокрема спричиненим ударом та отриманням ним тілесних ушкоджень, які належать до легких, необхідності лікування та порушення, через вказані події звичного способу та ритму життя, перенесення фізичного болю, стресу та нервового напруження.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, суд, враховує ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілим, унаслідок спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим перенесені моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим, порушення нормального та звичного способу життя, необхідності лікування, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 2000,00 грн.

Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирались, клопотання про обрання запобіжних заходів до набрання вироком законної сили учасниками судового провадження не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 800,00 (вісімсот) грн. майнової шкоди, 2000 (дві тисячі) грн. моральної шкоди та 5000,00 (п`ять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1