У Х В А Л А Справа № 200/18733/18

Іменем України Провадження № 1-кс/200/11356/18

30 листопада 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2018 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту з тимчасово вилученого під час обшуку 10 лютого 2017 року у приміщенні КП «Січ» Дніпропетровської обласної ради» майна, а саме: з трудової книжки на ім`я ОСОБА_3 .

Скаргу обґрунтовує наступним чином. 02 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська накладено арешт на документи, які було тимчасово вилучено під час обшуку 10 лютого 2017 року у приміщенні КП «Січ» Дніпропетровської обласної ради». Серед іншого майна та документів, була «Папка с документами особова справа ОСОБА_3 », де знаходилась його трудова книжка. Вважає, що трудова книжка на його ім`я не має значення для досудового розслідування та не може бути доказом під час судового розгляду. Відсутність трудової книжки порушує його права як громадянина України, оскільки без неї він не може працевлаштуватися та оформити пенсію. Прохає частково скасувати накладений арешт та повернути йому його трудову книжку.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту з його трудової книжки підтримав, прохав задовольнити, пояснення надав аналогічно тексту заяви.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник заявника не заперечував проти розгляду клопотання за їх відсутності.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська накладено арешт на документи, які було тимчасово вилучено під час обшуку 10 лютого 2017 року у приміщенні КП «Січ» Дніпропетровської обласної ради». Серед іншого майна та документів, була «Папка с документами особова справа ОСОБА_3 », де знаходилась трудова книжка заявника. 29 вересня 2017 року ОСОБА_3 було звільнено з КП «Січ» Дніпропетровської обласної ради» за згодою сторін. Вважаю, що трудова книжка на ім`я ОСОБА_3 не має значення для досудового розслідування та не може бути доказом під час судового розгляду. А тому, на виконання вимог Конституції України, вважаю за необхідне частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року по справі № 200/3436/17, в частині скасування арешту з трудової книжки на ім`я ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 170, 174, 369, 371-372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту задовольнити у повному обсязі.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року по справі № 200/3436/17, в частині скасування арешту з трудової книжки на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1