Номер провадження: 11-сс/813/130/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 10 січня 2019 року про продовження підозрюваному ОСОБА_11 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000462 від 06 квітня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 10 січня 2019 року було задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України продовжений строк тримання під вартою до 21 лютого 2019 року з можливістю внесення застави в розмірі 1 004 340 грн.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У разі відмови у задоволенні апеляційної скарги просила переглянути розмір застави та призначити її у значно меншому розмірі у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що:

- прокурор не довів, що на теперішній час існують будь-які ризики, передбачені ст.177 КПК України, які обґрунтовують подальше тримання ОСОБА_11 під вартою;

- слідчий суддя не взяв до уваги те, що ОСОБА_11 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітнього сина, матір інваліда 3-ї групи, є працівником правоохоронного органу, позитивно характеризується, а тому не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування;

- прокурор не обґрунтував неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою;

- слідчий суддя визначив завідомо непомірний розмір застави для підозрюваного, чим порушив вимоги ч.4 ст.182 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_11 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за наступних обставин.

Так, 20.09.2018, приблизно о 13 годині 10 хвилин, старший оперуповноважений 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , діючи умисно, із корисливих мотивів, спільно з оперуповноваженим 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , прибули на автомобілі, марки «Toyota Camry», д/н « НОМЕР_1 », у двір будинку АДРЕСА_1 . Перебуваючи у дворі вказаного будинку, старший оперуповноважений 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , діючи умисно, за попередньою змовою з оперуповноваженим 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 підійшли до ОСОБА_14 , який перебував на лавці у дворі зазначеного будинку, після чого представились співробітниками поліції та затримали останнього, у зв`язку з чим, ОСОБА_14 змушений був залишатися поряд із працівниками поліції.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, старший оперуповноважений 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , діючи умисно, за попередньою змовою з оперуповноваженим 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , зловживаючи своїм службовим становищем, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, застосували до ОСОБА_14 спецзасіб-кайданки. Після цього, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 помістили у праву та ліву кишені куртки ОСОБА_14 поліетиленові пакети у кількості 9 штук із невстановленою речовиною, яка за своїми зовнішніми ознаками схожа на наркотичну речовину, та діючи умисно, почали вимагати від останнього передати їм неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, на що ОСОБА_14 , перебуваючи під контролем працівників правоохоронних органів, надав згоду.

Далі, ОСОБА_11 і ОСОБА_13 з ОСОБА_14 , який продовжував перебувати в кайданках, прослідували до автомобіля «Toyota Camry» д/н « НОМЕР_1 », після чого, на вказаному автомобілі прослідували до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_14 .

Під час слідування, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 застосовували по відношенню до ОСОБА_14 заходи фізичного та психологічного впливу.

Перебуваючи біля будинку № 60 Б по вул. Французький бульвар в м. Одесі, старший оперуповноважений 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , діючи умисно, за попередньою змовою з оперуповноваженим 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області рядовим поліції ОСОБА_11 , зловживаючи своїм службовим становищем, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прослідували разом із ОСОБА_14 до квартири АДРЕСА_3 , вказаного будинку, у якій проживає ОСОБА_14 .

Перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , старший оперуповноважений 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , діючи умисно, за попередньою змовою з оперуповноваженим 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , зловживаючи своїм службовим становищем, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення одержали від ОСОБА_15 неправомірну вигоду у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.09.2018, становить 42 180 (сорок дві тисячі сто вісімдесят) гривень, за не вжиття заходів спрямованих на притягнення останнього до кримінальної відповідальності

20 вересня 2018 року ОСОБА_11 був затриманий у порядку ст.208 КПК України та 21 вересня 2018 року йому вручене письмове повідомлення про підозру за ч.3 ст.368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_11 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: показами свідка ОСОБА_14 , протоколом огляду місця події від 20 вересня 2018 року, в ході якого виявлено та вилучено предмет неправомірної виголи 1500 доларів США, матеріалами одержаними за результатами НСРД: а саме протоколом за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу аудіо, відео-контролю відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_11 від 12 жовтня 2018 року, іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_11 , оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий в клопотанні та наданих матеріалах, а також прокурор в судовому засіданні апеляційного суду довели, що ризики передбачені пунктами 1 3 та 4 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_11 не зменшились і продовжують існувати, зокрема останній перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

У разі визнання ОСОБА_11 винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, оскільки кримінальний закон виключає можливість застосування до осіб, що вчинили корупційний злочин положень статей 69, 75 КК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування на теперішній час не зменшився і продовжує існувати

Враховуючи характер та обставини вчиненого злочину, апеляційний суд вважає, що продовжує існувати ризик того, що перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_14 , з метою схилити його до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

З клопотання слідчого вбачається, що для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ще ряд процесуальних дій, а саме: отримати результати технічної та хімічної експертиз за вилученими грошовими коштами та змивами з рук; отримати результати дактилоскопічної та хімічної експертиз наркотичних засобів; отримати розсекречені ухвали апеляційного суду Миколаївської області щодо надання дозволів на проведення НСРД; надати юридичну оцінку діям ОСОБА_11 та ОСОБА_13 з урахуванням даних, одержаних за результатами проведених НСРД та експертиз; виконати інші слідчі та процесуальні дії.

В свою чергу апеляційний суд бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_11 обіймаючи посаду оперуповноваженого 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області є особою, яка обізнана про форми і методи роботи правоохоронних органів, а отже перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на хід досудового розслідування, що в свою чергу може перешкоджати повному з`ясуванню всіх обставин справи та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_11 та дозволить органу досудового розслідування контролювати його місце перебування.

При цьому обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.

Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя визначив завідомо непомірний розмір застави ОСОБА_11 на думку апеляційного суду є безпідставними, оскільки вказаний розмір застави був зменшений ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року до 1 004 340 (один мільйон чотири тисячі триста сорок) гривень, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України продовжений строку тримання під вартою до 21 лютого 2019 року з можливістю внесення застави в розмірі 1 004 340 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4