Справа № 202/1833/19
Провадження № 1-кс/202/4145/2019
У Х В А Л А

25 квітня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК», про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року представник Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК» - адвокат ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить скасувати арешт вантажного автомобіля "MAN" державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є Приватне підприємство «ТРАНС ЛОГІСТИК», в частині позбавлення права розпорядження та користування вказаним автомобілем.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 березня 2019 року накладено арешт на автомобіль "MAN" державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним. На даний час відносно цього автомобіля проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії (автомобіль оглянуто, проведено ряд експертиз), отже, потреба в подальшому арешті автомобіля відпала. Зазначає, що подальший арешт автомобіля обмежує господарську діяльність підприємства, яке є перевізником, оскільки вантажний автомобіль є основним засобом виробництва.

В судовому засіданні представник Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК» - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт направлений для узгодження прокурору, але в подальшому може виникнути необхідність у проведенні додаткових експертиз.

Заслухавши представника власника майна, слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000223 від 13.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 березня 2019 року був накладений арешт на автомобіль «MAN TGM» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить Приватному підприємству «ТРАНС ЛОГІСТИК», шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За положеннями частини 1 статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, частиною другою статті 170 КПК визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При цьому норми частини другої статті 173 КПК зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді про накладення арешту від 15 березня 2019 року, арешт на автомобіль «MAN TGM» реєстраційний номер НОМЕР_3 був накладений з метою збереження його як речового доказу.

Слідчий суддя враховує, що у кримінальному провадженні був призначений ряд судових експертиз, а саме: судово-медичні експертизи, транспортно-трасологічна експертиза, експертиза технічного стану транспортного засобу, судова автотехнічна експертиза, які на сьогодні проведені, та досудове розслідування кримінального провадження завершено.

Отже, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують подальше утримання автомобіля марки «MAN TGM» реєстраційний номер НОМЕР_3 під арештом, оскільки цим обмежується право власності Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК», в тому числі його господарська діяльність, що є неспівмірним із завданням кримінального провадження.

За таких обставин, клопотання необхідно задовольнити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 березня 2019 року на автомобіль «MAN TGM 18.240» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині заборони розпорядження та користування вказаним автомобілем, та передавши даний автомобіль власнику Приватному підприємству «ТРАНС ЛОГІСТИК».

Керуючись ст. ст. 131-132, 170, 173-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 , подане в інтересах Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК», про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 березня 2019 року в кримінальному провадженні № 0000223 від 13.03.2019 року на автомобіль «MAN TGM 18.240» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Приватному підприємству «ТРАНС ЛОГІСТИК», в частині заборони розпорядження та користування вказаним автомобілем.

Передати автомобіль «MAN TGM 18.240» реєстраційний номер НОМЕР_1 власнику Приватному підприємству «ТРАНС ЛОГІСТИК».

Копію ухвали направити слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області, яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000223 від 13.03.2019 року, для виконання.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України о 10-00 годині 2 травня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1