Провадження № 11-кп/4820/373/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2018 року, ухваленого за результатами розгляду кримінального провадження №0008183 від 15.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання:
-за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 н.м.д.г., що складає 850 грн.;
-за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник подала апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Хмельницького міськрайонного суду від 22 листопада 2018 року.

В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначає, що строк на апеляційне оскарження вироку місцевого суду пропущений з поважних причин, так як обвинувачений має невиліковну психічну хворобу олігофренію, певний час лікувався у психіатричній лікарні, а тому не міг в повному обсязі усвідомлювати і захищати себе особисто в суді, розуміти порядок оскарження судового рішення.
Зазначає, що за вказаних обставин, участь захисника під час судового провадження була обов`язковою, на що увагу не звернув місцевий суд, чим порушив його право на захист, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в клопотанні, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання копії вироку.

У разі пропуску означеного строку, особа, яка подає апеляційну скаргу, має право на його поновлення.

Так, у відповідності до вимог ч.1 ст.117 КПК України, за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду підлягає поновленню лише строк, який пропущений з поважних причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу та підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

До поважних причин пропуску строку відносяться, зокрема, хвороба, однак зазначені в клопотанні захисника обставини, які, на її думку, стали причиною пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, не можна вважати поважними, в силу наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 22 листопада 2018 року був присутній у судовому засіданні при розгляді кримінального провадження та проголошенні відносно нього вироку судом першої інстанції.

Відповідно до журналу судового засідання від 22 листопада 2018 року після виходу суду з нарадчої кімнати суддею проголошено вирок, роз`яснено його зміст, порядок та строки апеляційного оскарження та цього ж дня відразу копія вироку вручена обвинуваченому, про що свідчить наявний в матеріалах кримінального провадження його особистий підпис у розписці про отримання копії вироку (а.с.19).

Отже місцевим судом було належним чином забезпечено передбачене законом право на оскарження ОСОБА_7 судового рішення.

Разом з тим, апеляційна скарга подана лише 24 квітня 2019 року, тобто із спливом значного терміну (понад п`ять місяців).

Таким чином, наведені доводи щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження є необґрунтованими, оскільки обвинуваченому було відомо про порядок та строки оскарження вироку та у разі незгоди з ухваленим рішенням, після отримання його копії, він мав право та можливість самостійно оскаржити вирок в апеляційному порядку, або ж скористатися послугами адвоката.

З матеріалів кримінального провадження об`єктивно вбачається і те, що обвинуваченому ОСОБА_7 неодноразово роз`яснювались його права та обов`язки, в тому числі і право на захист мати захисника як на платній, так і на безоплатній основі, про що в матеріалах справи є пам`ятка про права та обов`язки обвинуваченого з підписом останнього (т.1 а.с.44).

Після затримання ОСОБА_7 був призначений захисник із регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, від послуг якого обвинувачений відмовився, виявивши бажання захищати себе самостійно, про що власноручно повідомив у заяві про відмову від захисника (т.1 а.с.138-139).

Вказані вище обставини свідчать про наявність у засудженого ОСОБА_7 можливості своєчасного оскарження наведеного вище вироку та відсутність реальних перешкод у реалізації свого права на захист, зокрема, звернення своєчасно до адвоката для складання та подання апеляційної скарги після проголошення судового рішення. Однак останній уклав договір з адвокатом про надання правової допомоги лише 15 квітня 2019 року (т.2 а.с.34).

Безпідставними, на переконання колегії суддів, є твердження захисту про наявність у ОСОБА_7 психічного захворювання, яке унеможливлювало його своєчасно звернутися за правовою допомогою до адвоката та подати апеляційну скаргу. Як вбачається із досудової доповіді та наявних у матеріалах кримінального провадження довідок, ОСОБА_7 на обліку в психоневрологічному та в наркологічному диспансері не перебував, лікування не проходив (т.1 а.с.28-29, 118,119,120, 180,181, 225-227).

Сторона захисту не надала жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_7 після проголошення вироку і до моменту укладення договору з адвокатом перебував на лікуванні, що унеможливлювало його вчасно подати апеляційну скаргу.

При цьому, апеляційний суд не бере до уваги доводи клопотання захисту про те, що обвинувачений не отримав копію оскаржуваного вироку, оскільки такі аргументи спростовуються розпискою про отримання рішення суду.

Крім того, ОСОБА_7 не був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими кримінальним процесуальним законодавством, зокрема, правом на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження чи правом на одержання копій процесуальних документів. Вказані вище права, як і інші, передбачені ст.42 КПК України, неодноразово були роз`яснені ОСОБА_7 , як на стадії досудового слідства, так і на стадії судового провадження.

Надану стороною захисту копію медичної довідки про перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в Хмельницькій обласній психічній лікарні №1 з діагнозом: олігофренія, в степені легко вираженої дебільності, апеляційний суд також до уваги не бере, оскільки дана довідка посвідчує перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікування з 08.10.1996 по 17.10.1996 року, тоді як на момент проведення досудового розслідування та судового провадження ОСОБА_7 на обліку в психоневрологічному диспансері не перебував, лікування не проходив. Тобто ця довідка не є доказом поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Будь-яких інших причин пропуску строку передбаченого законом на апеляційне оскарження судового рішення наведено не було, а відтак подане клопотання задоволенню не підлягає за відсутності підстав для визнання причин пропуску цього строку поважними.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи про поновлення строку апеляційного оскарження не знайде підстав для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 117, 399 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2018 року, ухваленого за результатами розгляду кримінального провадження №0008183 від 15.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, відмовити.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та додатками невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала про повернення апеляційної скарги набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4