Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/149/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0013684 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2018 року.

Даним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим, засуджено та призначено покарання за:
- ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2018 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язки з`являтися для реєстрації в органи пробації, повідомляти органи пробації про зміну місця проживання роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведені експертизи в сумі 2277 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за наступних обставин.
Так, 09.12.2017 року, приблизно о 3-ій годині у ОСОБА_7 , який перебував біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно ОСОБА_7 , із застосуванням заздалегідь заготовлених металевих ножиців, відкрив передні водійські дверцята автомобіля марки ІЖ, д.н.з. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав автомобільний відеореєстратор «Prestigio RoadRunner 330і» належний ОСОБА_9 , вартість якого відповідно висновку експерта №1956/17-27 від 28.12.2017 року становить 959 гривень 20 копійок. Після чого з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 11.12.2017 року приблизно о 3-ій годині, у ОСОБА_7 , який перебував біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи повторно, умисно ОСОБА_7 , із застосуванням металевих ножиців, відкрив передні водійські дверцята автомобіля марки ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_2 , звідки таємно викрав автомобільну магнітолу «Pioneer 60WX4 JSD-520» належну ОСОБА_10 , вартість якої відповідно висновку експерта №1957/17-27 від 28.12.2017 року становить 416 гривень 00 копійок.
Після чого з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 14.12.2017 року близько 2-ої години, у ОСОБА_7 , який перебував біля будинку, розташованого АДРЕСА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи повторно, умисно ОСОБА_7 , із застосуванням металевих ножиців, відкрив передні водійські дверцята автомобілю марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_11 автомобільний акумулятор марки «Feon» 6СТ-60 Аз, 540А, вартість якого відповідно до висновку експерта № 1869/17-27 від 27.12.2017 року становить 825 гривень 36 копійок та автомобільну магнітолу «Pioner MVH-Q8UBG/XEUW5», вартість якої відповідно висновку експерта №1868/17-27 від 22.12.2017 року становить 1061 гривень 65 копійок.
Після чого з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, близько 08.00 год. 15.12.2017 року, у ОСОБА_7 , який перебував біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи повторно, умисно ОСОБА_7 , із застосуванням металевих ножиців, відкрив передні водійські дверцята автомобілю марки УАЗ 469, д.н.з. НОМЕР_4 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_12 автомобільний навігатор марки «garmin nuvi 10» вартість якого відповідно висновку експерта №1867/17-27 від 27.12.2017 року становить 742 гривень 50 копійок та набір інструментів «King Roy Professional tools Germany std» на 82 деталі вартість якого відповідно висновку експерта №1866/17-27 від 21.12.2017 року становить 1466 гривень 10 копійок, однак викраденим майном розпорядитися не зміг, оскільки з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був виявлений потерпілим ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просила скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2018 року, остаточно призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2018 року. Вказати у мотивувальній частині вироку про необхідність застосування ч.4 ст.70 КК України у зв`язку із тим, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2018 року.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що при призначенні покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд першої інстанції в резолютивній частині вироку посилається на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2018 року, однак, при ухваленні вироку у вступній та мотивувальній його частинах суд не зазначив відомості про те, що обвинувачений був раніше засуджений вищевказаним вироком суду.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, просила змінити вирок суду першої інстанції та внести до вступної та мотивувальної частини відомості про судимість обвинуваченого в іншій частині вирок залишити без зміни, засудженого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи і ніким із учасників процессу не оспорюються.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, врахував обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих обставин, правильно застосувавши ч.1 ст.70 та ч.4 ст.70 КК України, призначив покрання у виді позбавлення волі. Та правильно врахував, що тяжкі наслідки від скоєного не настали, обвинувачений зробив для себе належні висновки, а тому обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком тобто без ізоляції від суспільства, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попоредеження скоєння останнім нових злочинів.

Так, на переконання колегії суддів, призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції правильно у резолютивній частині призначив покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувавши у резолютивній частині вироку покарання призначене вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2018 року.
Тобто, суд першої інстанції фактично врахував у резолютивній частині свого рішення необхідність призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2018 року та остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Разом із тим, у вступній та мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначивши про засудження ОСОБА_7 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2018 року, проте вказане порушення не є таким яке тягне скасування по суті правильно прийнятого рішення судом першої інстанції, а тому вирок суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, в цій частині підлягає зміні.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_7 - змінити.

Доповнити вступну та мотивувальну частини вироку: зазначити, що ОСОБА_7 засудженний вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4