Справа № 738/541/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/227/18
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 06.03.2017 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Менської місцевої прокуратури на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 11.09.2018, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернігів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено рахувати з дня його затримання.

Клопотання прокурора про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 351 грн. 84 коп. процесуальних витрат.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 03 березня 2017 року близько 22-00 години, ОСОБА_6 з корисливим мотивом прибув до господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом зриву навісного замка проник до середини господарського приміщення вказаного господарства та умисно, таємно, здійснив крадіжку пили бензомоторної (бензопили) торгової марки «Гранит БПЦ-455/2300, яка належить ОСОБА_9 та вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 47 від 29.03.2017 становить 1472,11 грн., чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій, доведеність його вини, просив вирок змінити та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі враховано, що він повністю визнав себе винним, щире розкаявся, на даний час працює, повністю відшкодував завдану потерпілому матеріалу та моральну шкоду.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив вирок стосовно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого в наслідок м`якості та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що злочин є тяжким, вчинений в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, переховувався від суду у зв`язку з чим був оголошений у розшук, а повернення викраденого, внаслідок розкриття злочину працівниками поліції не може розцінюватися як відшкодування завданої шкоди.

Крім того, зазначив, що суд в порушення вимог глави 18 КПК України залишив без розгляду клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не постановив ухвалу з приводу мотивування такого рішення, за зазначив їх лише в обвинувальному вироку.

У запереченнях, обвинувачений ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував проти апеляційної скарги прокурора, захисника, який підтримав позицію свого підзахисного, прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого та підтримала подану прокурором апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно статті 12 КК є тяжким, вік обвинуваченого, у силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, досудову доповідь органу пробації, згідно якої, виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства можливе та він не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб), обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в ставні алкогольного сп`яніння.

Твердження прокурора, що суд першої інстанції не врахував чи врахував не в повній мірі обставини вчинення кримінального правопорушення є такими, що не зайшли свого підтвердження. Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилаються апелянти в своїх апеляційних скаргах про що вказано у вироку.

Прохання обвинуваченого про звільнення його від відбування покарання з випробуванням не ґрунтується на вимогах кримінального закону, оскільки відповідно до вимог ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням лише при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

До покарання у виді арешту положення ст. 75 КК України не застосовуються.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо виду та строку призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, і вважає, його необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів, тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Менської місцевої прокуратури задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів прокурора про безпідставне залишення судом без розгляду його клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 та не ухвалення з цього приводу окремого процесуального рішення, колегія суддів вважає наступне.

Згідно вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України «…метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з цим, колегія суддів ураховує, що обвинувачений ОСОБА_6 самостійно прибув за викликом до суду першої інстанції, суд розглянув справу за його участю та ухвалив вирок, яким обвинуваченого визнано винним і призначено основне покарання в виді арешту, підстави для розгляду клопотання, яке було подане прокурором з порушеннями вимог КПК України, були відсутні.

Не ухвалення судом з цього приводу окремого процесуального рішення не впливає на обґрунтованість і законність ухваленого судом першої інстанції вироку та не тягне за собою його скасування.

Керуючись ст. ст. 404 ,407, 419 КПК України, колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Менської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2018 року, щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4