Справа № 171/1117/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000892 від 30 липня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гранітне, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 29 липня 2016 року, приблизно о 17.00 год., ОСОБА_6 , перебував на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_7 , на ґрунті давніх неприязних відносин, відбувалась сварка. В цей час батько ОСОБА_7 - ОСОБА_4 з метою припинення сварки, намагався вигнати ОСОБА_6 з подвір`я вказаного будинку.

Після цього у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 умисно штовхнув ОСОБА_4 внаслідок чого останній впав на лаву. Продовжуючи реалізовувати свої злочині дії, з метою завдання тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 узявши у руки дерев`яний табурет, який знаходився на подвір`ї, умисно наніс ним приблизно по 5 ударів в область голови та лівої нижньої кінцівки ОСОБА_4 , який в цей час продовжував лежати на лавці.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 195 від 19.08.2016 року, спричинено тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом латеральної щиколотки лівої гомілки; гематома волосистої частини голови. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому латеральної щиколотки лівої гомілки, за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні/21 добу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що липні 2016 року між ним та сином потерпілого ОСОБА_7 виник конфлікт по причині того, що ОСОБА_7 заборгував йому гроші. В результаті конфлікту між ними почалася бійка на подвір`ї домоволодіння потерпілого. Потерпілий ОСОБА_4 втрутився в бійку внаслідок чого обвинувачений вдарив потерпілого табуретом кілька разів. В результаті конфлікту він сам отримав тілесні ушкодження, однак освідування не проходив. Цивільний позов він визнає в частині заподіяної майнової шкоди на суму 2066 грн., 48 коп., а в частині моральної шкоди повністю не визнає.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні суду показав, що у липні 2016 року він прийшовши додому на подвір`ї свого домоволодіння побачив бійку між ОСОБА_6 та своїм сином ОСОБА_7 . Він втрутився в конфлікт, захищаючи сина. В цей час обвинувачений взяв табурет та наніс йому п`ять ударів по голові та по нозі. В результаті чого він отримав тілесні ушкодження, зокрема, закритий перелом лівої гомілки. Після чого він викликав «швидку допомогу», тривалий час (майже два місяці) перебував на амбулаторному лікуванні. Перенесене травмування та тривале лікування спричинили йому моральні страждання, моральну шкоду оцінює в розмірі 50000 грн.
Цивільний позов потерпілий підтримує в повному обсязі, просить стягнути на його користь майнову шкоду на суму 2066 грн. 48 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.
Для підтвердження винуватості ОСОБА_6 в скоєнні злочину за ч.1 ст.122 КК України прокурором, що підтримує державне обвинувачення, в ході судового слідства пред`явлено наступні документи, які досліджені в судовому засіданні в порядку встановленому ст.358 КПК України.
Висновком судово-медичної експертизи № 195 від 19.08.2016 р. по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , 1960 року народження, встановлено, що при судово-медичній експертизі виявлено наступні об`єктивно підтверджені тілесні ушкодження: закритий перелом латеральної щиколотки лівої гомілки; гематома волосистої частини голови (точна анатомічна локалізація в медичних документах не вказана), які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі). Виявлене при судово-медичній експертизі тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому латеральної щиколотки лівої гомілки за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я тривалістю понад три тижні/21 добу. Виявлене при судово-медичній експертизі тілесне ушкодження у вигляді гематоми волосистої частини голови за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів. Термін спричинення тілесних ушкоджень може відповідати даті вказаній обстежуваним, тобто 29.07.2016 року (а.с.22-23 матеріали КП).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11 серпня 2017 року, який проводився з метою перевірки і уточнення відомостей за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії розпочатої о 11 год. 30 хв., закінченої о 12 год. 10 хв. в присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_4 , спеціалістів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відтворено обставини вчинення кримінального правопорушення 29 липня 2016 року, приблизно о 17 год. 00 хв. за адресою по АДРЕСА_3 , до протоколу додана фототаблиця (а.с.24-27- матеріали КП).
Висновком судово-медичної експертизи № 196/210-додатковий (07.12.2017 р. 15.12.2017 р.) по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , 1960 року народження, встановлено, що при порівнянні даних, отриманих при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 , 1960 року народження, з даними, отриманими в ході проведення слідчого експерименту з потерпілим не виключена вірогідність заподіяння тілесних ушкоджень при механізмі та способі, які були продемонстровані ним в ході слідчого експерименту (а.с.31-32 матеріали КП).
Суд, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, дослідивши пред`явлені стороною обвинувачення документи, висновки експерта, вислухавши думку прокурора, представника потерпілого, захисника, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України знайшло своє підтвердження під час проведення судового слідства.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні належні та допустимі докази в їх сукупності, аналізуючи їх зміст, суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що 29 липня 2016 року за обставин, встановлених судом, ОСОБА_6 заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_4 . Так, показання потерпілого є послідовними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі висновками експерта та документами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні.
Досліджені в судовому засіданні висновки експерта, документи не викликають сумніву у суду з точки зору їх достовірності, належності, допустимості та є такими, що підтверджують обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
Таким чином, окрім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, суд кладе вищевказані докази в обґрунтування обвинувального вироку і визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_6 винним в у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, а тому достовірні і достатні та відповідають критеріям якості доказів, встановленим в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року та в справі «Яременко проти України» від 12 вересня 2008 року.

У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази: показання потерпілого, висновки експерта, узгоджені з документами, є достатніми та дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні виду та міри покарання суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, раніше не судимий (а.с.62- матеріали КП), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.65 - матеріали КП), не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога (а.с.63,64 - матеріали КП), має на утриманні малолітню дитину, враховує думку потерпілого, який просить призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з обмеженням волі.
Згідно ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Частиною 2 ст.65 КК України, передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі.Разом з тим, враховуючи вищенаведене, а також ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання обвинуваченому положення ст.75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку, одночасно поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
При вирішенні цивільного позову пред`явленого потерпілим ОСОБА_4 суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч.5 ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ч. 1 ст.129 КПК України суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно п.3 ч.1 ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав цивільний позов в частині заподіяної майнової шкоди, а саме коштів, витрачених на придбання ліків, на суму 2066 грн. 48 коп., а в частині моральної шкоди цивільний позов не визнав.

За результатами судового слідства встановлено, що ОСОБА_6 своїми умисними діями заподіяв шкоду потерпілому ОСОБА_4 , який отримав тілесні ушкодження внаслідок чого проходив лікування з 31.07.2016 року по 14.09.2016 року та витрачав кошти на лікування (а.с.27-29). Таким чином, майнова шкода в розмірі 2066 грн. 48 коп. підлягає стягненню з обвинуваченого.
Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування за завдані потерпілому моральні страждання суд, враховує характер вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, бере до уваги глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, завданих неправомірними діями обвинуваченого в результаті яких потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, порушення нормальних життєвих зав`язків, що пов`язано з лікуванням потерпілого, тривалість немайнових втрат протягом лікування, ступінь вини обвинуваченого, враховує вимоги розумності та справедливості.

З урахуванням обставин зазначених вище, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог потерпілого про відшкодування спричиненої йому моральної шкоди у розмірі 20000 гривень.

Керуючись ст. ст. 91, 94, 127, 128, 129, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Покласти на ОСОБА_6 відповідно до положень ст.76 КК України, наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду в сумі 2066 (дві тисячі шістдесят шість) грн., 48 коп., моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1