Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/525/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2019 м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0004821 від 19.12.2018 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14; ч. 2 ст. 146 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ, Донецької обл., громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14; ч. 2 ст. 146 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004821 від 19.12.2018 року.
Клопотання мотивовано тим, що у невстановлений час у невстановленому місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, а саме ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 залучив до вчинення злочину ОСОБА_7 ТА ОСОБА_8 , розподіливши між ними злочинні ролі. Згідно розподілених ролей, ОСОБА_5 доручив за грошову винагороду у розмірі 3600 доларів США ОСОБА_7 та іншим особам, яких ОСОБА_7 мав залучити до вчинення злочину, зустріти потерпілого ОСОБА_9 поблизу місця його проживання або у іншому зручному для вчинення злочину місці, та вилучити ОСОБА_9 проти його волі з місця перебування та перемістити в інше місце, тобто викрасти його. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_7 мав незаконно позбавити волі потерпілого, утримуючи його всупереч його волі у невідомому стороннім особам місці. Виконавши вказане, ОСОБА_7 мав повідомити ОСОБА_5 про вчиненні ним дії, а ОСОБА_5 мав прибути у визначене місце та на автомобілі перемістити ОСОБА_9 у інше місце, таким чином продовжуючи утримувати ОСОБА_9 всупереч його волі.
Крім цього, з метою полегшення вчинення злочину згідно розподілених злочинних ролей, ОСОБА_5 надав ОСОБА_8 вказівку сприяти ОСОБА_7 у вчиненні злочину. Реалізуючи свій злочинний умисел, 25.12.2018 р. ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_7 та передав йому грошові кошти у сумі 600 доларів США як завдаток за викрадення ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 відомості щодо потерпілого, а саме надав фотографії, де зображено його обличчя, повідомив адресу проживання, місце роботи та інші відомості, за допомогою яких ОСОБА_7 та інші особи могли ідентифікувати потерпілого та викрасти його, таким чином здійснивши пособництво у вчиненні злочину. Крім цього, 09.01.2019 р., діючи з метою сприяння вчиненню злочину щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_7 та вказав йому їхати до АДРЕСА_2 . Прибувши на вказане місце, ОСОБА_8 вказав на магазин пива, що знаходиться у вказаному житловому будинку на першому поверсі та повідомив, що ОСОБА_9 зазвичай перебуває тут після 15.00 години і тут його краще всього викрасти. Після цього, ОСОБА_8 вказав проїхати на АДРЕСА_3 , де проживає матір ОСОБА_9 , де вказав на вікна квартири, де вона проживає.
У подальшому, 10.01.2019 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 отримали повідомлення від ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_9 викрадений та утримується всупереч його волі.
Після цього, продовжуючи вчинення злочину, ОСОБА_5 13.01.2019 р. прибув до гаражу № НОМЕР_1 , що знаходиться на території гаражного кооперативу за адресою м. Київ, провулок Квітневий 1, для того, щоб всупереч волі ОСОБА_9 перемістити його у інше місце, однак, злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 , коли він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його було затримано працівниками правоохоронних органів, а викрадення ОСОБА_9 було інсценуванням вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у закінченому замаху на викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, коли він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
13.01.2019 р. о 10.28 год. ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 у приміщенні гаражного боксу № НОМЕР_1 , що розташований на території гаражного кооперативу «Барвінок» по провулку Квітневому, 1 в м.Києві, під час чого у нього виявлено схожий на пістолет марки «Макаров» з маркуванням НОМЕР_2 , споряджений магазином з 7 предметами схожими на набої. У подальшому, в період часу з 11 години 04 хвилини по 11 годину 33 хвилини на підставі добровільної згоди власника боксу № НОМЕР_1 , що розташований на території гаражного кооперативу «Барвінок» по провулку Квітневому, 1 в м.Києві ОСОБА_10 , проведено огляд місця події, під час якого біля ОСОБА_5 на підлозі виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет марки «Макаров» з маркуванням НОМЕР_3 , споряджений магазином з 7 предметами схожими на набої. В подальшому вказані предмети направлено для проведення експертизи.
Згідно висновку експерта №8-5/28 від 15.01.2019 р., надані на дослідження патрони являються пістолетними патронами калібру 9х18 мм, що споряджені оболонковою кулею зі стальним осердям ПСТ, та, відносяться до боєприпасів короткоствольної нарізної вогнепальної зброї. Патрони виоготовлені промисловим способом на Луганському патронному заводі у 1999 році. Надані на дослідження патрони придатні для стрільби. Наданий на дослідження пістолет належить до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї, є бойовим самозарядним пістолетом моделі ПМ, серії НОМЕР_3 , калібру 9х18 мм. ПІстолет виготовлений промисловим способом на Іжевському механічному заводі, м. Іжевськ, колишній СРСР, у 1966 році. Наданий на дослідження пістолет придатний до стрільби.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у придбанні, носінні, вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання ризикам, прокурор просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з підстав зазначених в ньому та просив його задовольнити, наголосив на підтверджених матеріалами клопотання ризиків.
Потерпілий в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та повідомив, що йому було відомо про намір підозрюваного вбити його. Наголосив на тому, що перед викраденням, про яке він був попереджений заздалегіть, він отримував погрози щодо себе та членів сім`ї.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи, що відсутні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що пред`явлена ОСОБА_5 , підозра є необґрунтованою, прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на думку захисника, відсутні. Зазначає, що заявлені прокурором ризики є надуманими та не підтверджені ніякими доказами. Просила врахувати, що ОСОБА_5 приїхав до столиці і знімає житло, крім того, вважає недоведеним предявлення підозри ОСОБА_5 в частині злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Підозрюваний підтримав думку захисника та заперечував щодо задоволення клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши думку прокурора, потерпілого, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.
13 січня 2019 року ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України у приміщенні гаражного боксу № НОМЕР_1 , що розташований на території гаражного кооперативу «Барвінок» по провулку Квітневому, 1 в м. Києві.
15 січня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 14; ч. 3 ст. 146 КК України, ч.1 ст. 263 КК України, а саме у закінченому замаху на викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, коли він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, а також у придбанні, носінні, вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень свідчать вищезазначені долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, яких на даній стадії достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.
Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Обєднаного Королівства» від 28.10.1994 р., вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які обєктивно звязують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Так, у ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу з метою забезпечення процесуальних обовязків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності, шляхом зміни місця проживання, неявок до органу досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки фактично проживає поза межами міста Києва на тимчасово окупованій території Донецької області у м. Донецьк, звідки і прибув, при цьому, намагаючись зберегти своє переміщення в таємниці.
Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, повязаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними звязками та усіма видами звязку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).
Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне: - підозрюваний не проживає за місцем реєстрації; -підозрюваний не має офіційного постійного місця роботи; - підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків; - підозрюваний схильний до ухилення від органів досудового розслідування та суду; -підозрюваний вчинив умисний тяжкий злочин з корисливих мотивів, що свідчить про внутрішню етику особи та її відношення до вимог зовнішньої поведінки індивіда (моральності).
Враховуючи ці обставини і тяжкість вчинених ним злочинів, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на потерпілого, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, вказує те, що ОСОБА_5 інкримінується організація вчинення злочину щодо ОСОБА_9 , залучення для його вчинення інших осіб, які мали викрасти ОСОБА_9 та незаконно утримувати всупереч його волі. При плануванні вчинення злочину ОСОБА_5 вказував виконавцям, що у випадку опору до ОСОБА_9 можна застосувати насильство. При цьому, прибувши до міста Києва Осадчий планував і надалі незаконно утримувати ОСОБА_9 . Також, допитаний як свідок ОСОБА_9 повідомив, що після затримання, коли ОСОБА_11 побачив його, то почав погрожувати йому та його близьким. Крім цього, ОСОБА_11 є родичем ОСОБА_9 , йому відомо його місце проживання та місця перебування. Перебуваючи на волі, підозрюваний може здійснювати вплив на ОСОБА_9 з метою залякування та подальшої зміни ним показань. Крім цього, підозрюваний може впливати на інших осіб, які приймали участь у інсценуванні злочину та які йому відомі. Показання вказаних осіб мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що останній, внаслідок дій правоохоронних органів не досяг своєї мети, оскільки викрадення і подальше незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 було інсценовано, перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити спроби завдати йому шкоди шляхом викрадення чи вчинення іншого злочину.
Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що на даний час перевіряються відомості щодо залучення інших осіб до вчинення злочину, які могли сприяти його вчиненню або подальшому переховуванню підозрюваного, його встановлених співучасників, незаконному утриманню позбавленою волі викраденої особи.
Застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст.179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачено покарання: відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 146 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання до 5 років позбавлення волі; відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання від 3 до 7 років позбавлення волі; є родичем потерпілого; органом досудового розслідування продовжується проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, наведені в клопотанні обставини свідчать про існування значних ризиків того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної його процесуальної поведінки.
При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.
Враховуючи вказане, з метою запобігти спробам підозрюваного ухилитись від досудового провадження та суду, продовження кримінально караної діяльності, незаконного впливу на потерпілдого та свідків і для забезпечення виконання процесуальних рішень, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім того, частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Вказані обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з застосуванням насильства відносно потерпілого, які охоплювались умислом на це підозрюваного, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14; ч. 2 ст. 146 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити;
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взяти останнього під варту після проголошення ухвали;
Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України;
Ухвала слідчого судді діє до 10 годині 28 хвилин 14 березня 2019 року та підлягає негайному виконанню після її проголошення;
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 ;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1