Провадження №1-кп/127/1589/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 , цивільного позивача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002446 від 18.05.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, працюючого менеджером ФОП « ОСОБА_7 », одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 04.07.2003 року Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2017 року, близько 07:50 години, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «AUDI А6», державний номерний знак НОМЕР_3 , виїжджаючи з прилеглої території від будинку № 104, що по вулиці Київській, міста Вінниці, на проїзну частину вказаної вулиці, з подальшим виконанням маневру повороту ліворуч, в напрямку вулиці Гонти, перед початком руху не переконався в безпечності маневру, не дав дорогу технічно-справному автомобілю марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 , що рухався по вулиці Київській, в напрямку вулиці Сергія Зулінського, внаслідок чого, з необережності допустив зіткнення з останнім.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_4 - ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 675/764 від 03.07.2017, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забою та поверхневих ран тім`яної ділянки з наявністю чужорідних тіл (скла) в м`яких тканинах, забій (набряк) м`яких тканин виличної ділянки зліва, закритий перелом дистальної (нігтьової) фаланги 1-го пальця правої кисті. Вказані ушкодження у ОСОБА_8 належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки не являлись небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 доби) розлад здоров`я.

Таким чином водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 10.2 - «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає».

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 677а від 14.09.2017 року, порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав, суду пояснив, що виїжджаючи з прилеглої території по вул. Київській на автомобіля Audi від магазину АТБ на проїзну частину, автомобіля «ЗАЗ» не бачив та здійснив маневр повороту ліворуч, внаслідок чого відбулось невелике зіткнення із автомобілем «ЗАЗ», після чого він викликав швидку допомогу. Заявлені цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнав частково.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка цивільний позивач ОСОБА_6 суду пояснив, що він керував автомобілем ЗАЗ «110307» виїжджав з м. Вінниці в напрямку смт. Стрижавки, рухаючи по вул. Гонти, порівнявшись із виїздом з двору, збоку відчув удар, автомобіль розвернуло та перевернувся. В автомобілі була його дружина, яка внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 та висунуте обвинувачення ОСОБА_4 підтримав.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.
З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, свідка, дослідження витягу з кримінального провадження №0002446 від 18.05.2017 року (а. с. 94), посвідчення водія серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 (а.с. 95), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_6 », власником якого є ОСОБА_6 ( а.с. 95), посвідчення водія серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 96), ), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Audi А6», власником якого є ОСОБА_9 (а.с. 96). постанови слідчого від 18.05.2017 року про приєднання до справи речових доказів: автомобіля «ЗАЗ-110307» та «Ауді А6» (а.с. 97), ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2017 р. про арешт майна (а.с. 98-100), висновку експерта за результатами автотоварознавчої експертизи № 3426/17-21 від 27.07.2017 року (а.с.101-114), висновку судової авто технічної експертизи № 677а від 14.09.2017 р.. (а. с. 115-120), висновку судово-медичної експертизи № 675/764 від 03.07.2017 р. (а.с. 127-128), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, судом враховано особу ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою ( а. с. 125); на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а. с.123-124), позитивно характеризується за місцем роботи ( а. с. 126).
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає повне визнання ним вини.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину, який вину визнав, у вчиненому розкаявся, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді обмеження волі на строк в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, передбаченим ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Крім того, зважаючи, що злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України належить до категорії злочинів, вчинених з необережності, однак з необережної форми вини ОСОБА_4 допустив настання негативних наслідків, що виразилося у заподіянні середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , допустив порушення п.10.1, 10.2 ПДР України, а тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
По даному кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної дорожньо - транспортною пригодою. В подальшому потерпіла уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду, заподіяну у зв`язку із ушкодженням здоров`я у сумі 50000 грн., а також витрати пов`язанні зі сплатою судового збору та професійної правничої допомоги.
Дослідивши та оцінивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.
Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням , може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відшкодування моральної шкоди регулюється ст. 1167 ЦК України, де йдеться про те, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Потерпіла ОСОБА_8 зазначає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 її була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я. А саме, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона зазнала тілесних ушкоджень; закрита черепно мозкова травма, забій та поверхневі рани тім`яної ділянки з наявністю чужорідного тіла (скла) в м`яких тканинах, забій м`яких тканин величної ділянки зліва, закритий перелом дистальної фаланги 1-го пальця правої кисті.
Як передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Також, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд, у відповідності до ст.23 ЦК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, необережну форму вини ОСОБА_4 , глибину душевних страждань цивільного позивача ОСОБА_8 , які пов`язанні із тілесними ушкодженнями та лікуванням.
Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом достовірно встановлено, що цивільним позивачем ОСОБА_8 при зверненні до суду з цивільним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн. та понесено витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору та актом виконаних робіт та розрахунком гонорару за надану правничу допомогу (а.с.34, 72-74).
Однак, при визначенні суми судового збору який підлягає стягненню із відповідача на користь цивільного позивача суд приймає ставку судового збору як передбачена ЗУ «Про судовий збір», яка діяла на день подання позову (640 грн.), оскільки цивільним позивачем сплачено надлишково судовий збір за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн.
З врахуванням вищевикладеного, а також вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також 320 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 3000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Також цивільним позивачем ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо транспортною пригодою, в якому він спросить стягнути на його користь з ОСОБА_4 40752,07 грн. матеріальної шкоди, в якості відшкодування за пошкоджений автомобіль та 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також витрати пов`язанні зі сплатою судового збору та професійної правничої допомоги.
Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особо.
Судом встановлено, що згідно висновку автотоварознавчої експертизи з визначення матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу № 3426/17-21 від 27.07.2017 року, вартість матеріального збитку завданого власнику «ЗАЗ110307», д.н.з. НОМЕР_4 , складає 40752,07 грн.
При цьому, суд враховує роз`яснення, надані в п. п. 14, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року N 4, відповідно до яких, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею ЗО Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Позивачем заявлені вимоги про відшкодування вартості збитку, який як вбачається відповідає ринковій вартості автомобіля, тобто йому фактично відшкодовується вартість автомобіля, тому на позивача слід покласти зобов`язання передати залишки автомобіля відповідачу після відшкодування останнім шкоди, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства як справедливість та розумність.
При цьому суд враховує, що стягнути різницю між вартістю автомобіля та вартістю його залишків після ДТП неможливо, оскільки позивачем доказів щодо цього суду не надано та клопотання щодо цього не заявлено.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовна вимога цивільного позивача ОСОБА_6 про стягнення із ОСОБА_4 на його користь 40752,07 грн. матеріальної шкоди, в якості відшкодування за пошкоджений автомобіль підлягає задоволенню.
Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 30000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільний позивач ОСОБА_6 зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає тому, що він зазнав душевних страждань внаслідок знищенням його майна та зміни звичного способу життя пов`язаного з користуванням автомобілем.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди цивільному позивачу, суд, у відповідності до ст.23 ЦК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, необережну форму вини ОСОБА_4 , глибину душевних страждань цивільного позивача ОСОБА_6 , який дійсно зазнав душевних страждань пов`язаних із знищенням майна та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає необхідних стягнути з ОСОБА_4 на користь цивільного позивача ОСОБА_6 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Судом встановлено, що цивільним позивачем ОСОБА_6 при зверненні до суду з цивільним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2240 грн. та понесено витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та розрахунком гонорару за надану правничу допомогу (а.с. 21-22,64-68).
Однак, при визначенні суми судового збору який підлягає стягненню із відповідача на користь цивільного позивача суд приймає до уваги ставку судового збору як передбачена ЗУ «Про судовий збір», яка діяла на день подання позову (640 грн. за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільнені від сплати судового збору), оскільки цивільним позивачем сплачено надлишково судовий збір за подання до суду позовної заяви.
Отже, із відповідача ОСОБА_4 на користь цивільного позивача ОСОБА_6 на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 106,66 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 3000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 1780,96 грн. - вартість проведення криміналістичних досліджень (а.с.114,116), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ОСОБА_4 злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67,75 КК України, ст. ст. 127-129, ч.3 ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, 22, 23, 1166- 1168, 1177, ЦК України, ст. 76-83, 137,141 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_10 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої в у зв`язку із ушкодженням здоров`я.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_10 320 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_10 3000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В решті позовних вимог відмовити.
Повернути ОСОБА_11 надлишково сплачений судовий збір(квитанція № 1777 8189 2379 673 від 09.11.2017 року) у сумі 960 грн.
Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_6 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 40752,07 грн. завданої матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 106,66 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 3000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В решті позовних вимог відмовити.
Повернути ОСОБА_6 надлишково сплачений судовий збір(квитанція № 1777 8189 2379 611 від 09.11.2017 року) у сумі 1600 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 1600 грн. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна витрати за проведення криміналістичних досліджень в сумі 1780,96 грн.
Зобов`язати ОСОБА_6 повернути ОСОБА_4 залишки автомобіля «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_4 , після сплати завданої матеріальної шкоди у сумі 40752,07 грн.

Речовий доказ:
-Вилучений автомобіль «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , після набрання вироком законної сили - повернути власнику.
-Вилучений автомобіль «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили
повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суд через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: