Справа № 127/4284/18
Провадження №11-сс/801/42/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 від 22 червня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

26 лютого 2018 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_7 .
Із змісту клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 від 22.06.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000227 від 22.06.2017 року встановлено, що у 2016 році Комунальним підприємством «Вінницький міський комунальний центр містобудування і архітектури» за заявами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виготовлено технічні документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок площами 0,7943га та 0,6985 га відповідно.
У пояснювальних записках до технічних документацій зазначено, що вказані земельні ділянки належать ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на підставі державних актів про право приватної власності на землю серії ВН № 1002 від 02.01.2001 року та ВН № 1001 від 02.01.2001 року.
У наявних копіях державних актів зазначено, що їх видано на підставі рішення Х сесії 22 скликання Луко-Мелешківської сільської ради від 04.12.1996 року та зареєстровано у Книзі записів державних актів про право власності на землю за № 1002 та 1001.
Однак, установлено, що рішення Х сесії 22 скликання Луко-Мелешківської сільської ради від 04.12.1996 року про надання у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_10 земельних ділянок у сільській раді та архівному відділі Вінницької районної державної адміністрації відсутнє.
Крім того, в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на земельні ділянки на території Луко-Мелешківської сільської ради за № 1001 та 1002 зареєстровано державні акти, які видано іншим особам на інші ділянки.
Таким чином, державний кадастровий реєстратор відділу в м. Вінниця Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в порушення вимог чинного законодавства, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, не перевіривши документи технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площами 0,7943 га та 0,6985 га ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на території Лука-Мелешківської сільської ради, вніс відомості про вказані земельні ділянки до Державного земельного кадастру за кадастровими номерами :03:054:0027 та :03:054:0028.
Клопотання слідчого про накладення арешту мотивовано тим, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно власником земельної ділянки кадастровий номер :03:054:0028 площею 0,7943 га, є ОСОБА_8 . Разом з тим, на даний час, як зазначає слідчий, є достатні підстави вважати що зазначена земельна ділянка, яка є предметом злочину, набута злочинним шляхом, може бути в подальшому відчужена, тому з метою забезпечення кримінального провадження, просив накласти арешт на зазначене нерухоме майно із забороною розпоряджатися будь-яким чином.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме земельну ділянку кадастровий номер: :03:054:0028 площею 0,7943 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), із забороною розпоряджатися будь - яким чином.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В поданій апеляційній скарзі власник земельної ділянки ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року про накладення арешту на його земельну ділянку під кадастровим номером :03:054:0028 в АДРЕСА_1 , та відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП у Вінницькій області повністю. Вважає, що зазначена ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, а висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчим суддею порушені вимоги ст. 170 КПК України, оскільки ОСОБА_8 не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Вважає, що підстави для застосування арешту відсутні, оскільки на день постановлення ухвали жодній особі у даному кримінальному провадженні не пред`явлено підозру у вчиненні злочину, що вказує на відсутність достатньої сукупності доказів на підтвердження наявності ознак даних правопорушень. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вважає, що судом не дотримано балансу між втручанням у мирне володіння майном і накладенням арешту.
Крім того, апелянт вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена без його участі і без повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки копія ухвали слідчого судді отримана ОСОБА_8 10 січня 2019 року разом із супровідним листом слідчого від 04 січня 2019 року № 101/24-2018, він вважає, що,подавши 15 січня 2019 року апеляційну скаргу, не пропустив строк на апеляційне оскарження.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9 , прокурора, слідчого, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Приймаючи апеляційну скаргу ОСОБА_8 до розгляду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що, ухвала від 04.04.2018 року слідчим суддею постановлена без виклику особи, яка її оскаржує. Копія оскаржуваної ухвали була направлена на його адресу слідчим СУ ГУ НП у Вінницькій області лише 05.01.2019 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті і, як зазначає ОСОБА_8 , отримана 10.01.2019 року. Апеляційна скарга подана 15.01.2019 року, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, а тому строк на апеляційне оскарження ним не пропущено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про задоволення клопотання про накладення арешту, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався. Встановивши, що земельна ділянка номер: :03:054:0028 площею 0,7943 га є предметом злочину та в подальшому може бути використана як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене нерухоме майно.
Крім того, колегія суддів також переконана, що є достатні підстави вважати, що в разі відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказану земельну ділянку вона може бути відчужена на користь третіх осіб.
Вказане свідчить, всупереч доводам апеляційної скарги, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_8 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його відчуження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_8 процесуального статусу у кримінальному провадженні, а також неоголошення про підозру жодній іншій особі, апеляційний суд звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті є формою забезпечення доказів і не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, застосував такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, дотримавшись принципу розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та такими, що не спростовують висновків суду.
Враховуючи те, що ОСОБА_8 в судове засідання не викликався, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 з таким клопотанням до суду не звертався.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим та не вбачає істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: