УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000621, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
02 липня 2018 року старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про арешт майна, тимчасово вилученого 29 червня 2018 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000621, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: - квитанції з ломбарду № 14 на ім`я ОСОБА_7 ; - 4 (чотирьох) металевих предмета; - металевого предмета чорного кольору, ззовні схожого на ручку з отвором; - ключів у кількості 3 (трьох) штук (1 від автомобіля марки «Мерседес», 2 від дверних замків); - мобільного телефону марки Nokia TA 1010 IMEI: НОМЕР_1 , в середині якого знаходиться картка мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_2 ; - грошових коштів у розмірі 630 грн., 3 доларів США (купюри з наступними серіями: Е36002216D, B44006379F і B44006380F) та 150 польських злотих (купюри з наступними серіями: FW1881611 та АС 4823534); - поліетиленового згортку з речовиною коричневого кольору; - перчатки білого кольору.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що СУ ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000621, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

29 червня 2018 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено наступне майно: - квитанцію з ломбарду № 14 на ім`я ОСОБА_7 ; - 4 (чотири) металевих предмета; - металевий предмет чорного кольору, ззовні схожий на ручку з отвором; - ключі в кількості 3 (трьох) штук (1 від автомобіля марки «Мерседес», 2 від дверних замків); - мобільний телефон марки Nokia TA 1010 IMEI: НОМЕР_1 , в середині якого знаходиться картка мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_2 ; - грошові кошти в розмірі 630 грн., 3 доларів США (купюри з наступними серіями: Е36002216D, B44006379F і B44006380F) та 150 польських злотих (купюри з наступними серіями: FW1881611 та АС 4823534); - поліетиленовий згорток із речовиною коричневого кольору; - перчатки білого кольору.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасово вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У судове засідання слідчий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Представник власника майна ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на ключі, вилучені 29 червня 2018 року у ОСОБА_7 , посилаючись на те, що таке майно не має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення представника власника майна ОСОБА_3 та власника майна ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000621 від 29 червня 2018 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 29 червня 2018 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - квитанцію з ломбарду № 14 на ім`я ОСОБА_7 ; - 4 (чотири) металевих предмета; - металевий предмет чорного кольору, ззовні схожий на ручку з отвором; - мобільний телефон марки Nokia TA 1010 IMEI: НОМЕР_1 , в середині якого знаходиться картка мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_2 ; - грошові кошти в розмірі 630 грн., 3 доларів США (купюри з наступними серіями: Е36002216D, B44006379F і B44006380F) та 150 польських злотих (купюри з наступними серіями: FW1881611 та АС 4823534); - поліетиленовий згорток із речовиною коричневого кольору; - перчатки білого кольору.

Разом із цим, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на ключі в кількості 3 (трьох) штук (1 від автомобіля марки «Мерседес», 2 від дверних замків), тимчасово вилучені 29 червня 2018 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки органом досудового розслідування не було належним чином доведено, що таке майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0000621 від 29 червня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000621, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 29 червня 2018 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - квитанцію з ломбарду № 14 на ім`я ОСОБА_7 ; - 4 (чотири) металевих предмета; - металевий предмет чорного кольору, ззовні схожий на ручку з отвором; - мобільний телефон марки Nokia TA 1010 IMEI: НОМЕР_1 , в середині якого знаходиться картка мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_2 ; - грошові кошти в розмірі 630 грн., 3 доларів США (купюри з наступними серіями: Е36002216D, B44006379F і B44006380F) та 150 польських злотих (купюри з наступними серіями: FW1881611 та АС 4823534); - поліетиленовий згорток із речовиною коричневого кольору; - перчатки білого кольору.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1