№ 207/2285/18
№ 1-кп/207/444/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2018 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0001474 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глазунівка Кустанайського району Кустанайлівської області Республіка Казахстан, громадянина України, неодруженого, має на утриманні доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середня, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою АДРЕСА_2 , фактично перебуває в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 80, раніше судимий:

- 08.02.2005 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. 30.04.2008 на підставі ст. 81 КК України по постанові Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області умовно-достроково звільнений на не відбутий строк 7 місяців 15 днів;

- 20.06.2011року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 05.02.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 місяць по вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20.06.2011 року, до відбуття 8 років 5 місяців. Звільнений з зали суду по відбуттю строку покарання;

- 22.05.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 263, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, вступив у попередню змову з особою 1 та особою 2, відносно яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження та направлено до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, розподіливши між собою ролі у скоєнні злочину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи повторно, спільно з особою 1 та особою 2, відносно яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, та направлено до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, 09.01.2017 року близько 15 год. 00 хв. прибули до квартири АДРЕСА_3 , де у під`їзді перед вказаною квартирою стали очікувати моменту відкриття вхідних дверей. Дочекавшись моменту, коли ОСОБА_6 відкрив вхідні двері квартири, особа 2, відносно якої матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, діючи погоджено у групі зі співучасниками злочину, напав на потерпілого, при цьому завдав ОСОБА_6 два удари рукою зжатою в кулак по обличчю, тим самим застосував до потерпілого фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та в подальшому скориставшись тим, що вхідні двері до квартири були відчинені, усі учасники злочину примусово заштовхали ОСОБА_6 до квартири та проникли до приміщення вказаної квартири.

Перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , діючи повторно, погоджено у групі з особою 1 та особою 2, відносно яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження та направлено до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, стали висловлювали погрози фізичного насильства в адресу потерпілого, тобто погрожували застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Подавивши таким чином волю потерпілого до можливого опору та перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 спільно з особою 1 та особою 2 відносно яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження та направлено до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, діючи повторно, відкрито, з корисливих мотивів, заволодів чужим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме:

-грошовими коштами в сумі 3000 гривень;

-мобільним телефоном «Nomi 180і» вартістю 142 грн. 50 коп.;

-мобільним телефоном «Samsung Duos» вартістю 142 грн. 50 коп.;

-системним блоком від комп`ютеру та монітором «Samsung» вартістю 924 грн.,

а загалом на суму 4209 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 спільно з особою 1 та особою 2, відносно яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження зник з місця скоєння злочину.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав у повному обсязі та надав показання, які відповідають фактичним обставинам справи. З приводу вчиненого кримінального правопорушення щиро розкаявся. Суду пояснив, що дійсно він вступив у попередню змову з двома малознайомими особами, розподіливши між собою ролі у скоєнні злочину. 09.01.2017 року близько 15 год. 00 хв. прийшли до квартири АДРЕСА_3 . Дочекавшись моменту, коли ОСОБА_6 відкрив вхідні двері квартири, малознайома особа 2, діючи погоджено у групі зі співучасниками злочину, напав на ОСОБА_6 та двічі вдарив його по обличчю кулаком. Потім вони заштовхали ОСОБА_6 до квартири та самі теж зайшли до квартири ОСОБА_6 . Перебуваючи у квартирі, вони пригрозили ОСОБА_6 фізичною розправою, викрали його майно, що належало потерпілому а саме: грошові кошти в сумі 3000 гривень, два мобільні телефони «Nomi 180і» та «Samsung Duos», системний блок та монітор «Samsung», після чого вони пішли з квартири ОСОБА_6 .

Просив суд розглядати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, фактичні обставини справи він не оспорює, погоджується з кваліфікацією, це є його добровільна позиція. У вчиненні злочину щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Цивільний позов не заявляв. Покарання просив визначити на розсуд суду.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у скоєному також підтверджується матеріалами кримінального провадження:

-висновком експерта № 27/4.6-48 від 19.01.2017 року (ар.с.48-53) відповідно до якого три пальців рук, розмірами 19х29 мм, 20х17 мм, 21х22 мм, вилучені 10.01.2017 року в ході огляду приміщення квартири по АДРЕСА_4 , придатні для ідентифікації особи (осіб); слід пальця руки, розмірами 19х29 мм залишений великим пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; два сліди пальців рук, розмірами 20х17 мм, 21х22 мм, залишені не особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а іншою особою;

-висновком судової товарознавчої експертизи № 165-17 від 07.02.2017 року про незалежну оцінку ринкової вартості об`єкту оцінки (ар.с.63-65), відповідно до якого вартість викраденого майна, а саме: мобільного телефону «Nomi 180і» складає 142,50 грн., мобільного телефону «Samsung Duos» склала 142,50 грн., старенького процесору «Пентіум 4» та монітору «Samsung» склала 924,00 грн.;.

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, погрозою застосування такого насильства, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у житло, встановлена та доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати за ч. 3 ст. 186 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочини, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 не працює, не одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, скарги на нього відсутні, раніше судимий.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд дотримувався принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ним, так і іншими особами. При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересам потерпілого, щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання. Крім того, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

А отже, враховуючи ступень тяжкості кримінального правопорушення, обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, суд доходить висновку, що єдиною необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є міра покарання у вигляді позбавлення волі, яку слід відбувати реально. При цьому, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття у скоєному, визнання вини у повному обсязі, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, ОСОБА_4 має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України.

Враховуючи, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено до постановлення попереднього вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.05.2018 року, суд при призначені покарання за цим вироком застосовує правила призначення покарання за сукупністю злочинів, передбачені ч.4 ст.70 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

По справі наявні процесуальні витрати на проведення судово-трасологічної експертизи № 27/4.6-48 від 19.01.2017 року в сумі 880,40 грн. та на проведення судово-товарознавчої експертизи № 165-17 від 07.02.2017 року в сумі 176,20 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.05.2018 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі більш суворим, призначеним даним вироком у вигляді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 10 грудня 2018 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання період з 05 грудня 2017 року по 10 грудня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, понесені при проведенні судово-трасологічної експертизи № 27/4.6-48 від 19.01.2017 року в сумі 880 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, понесені при проведенні судово-товарознавчої експертизи № 165-17 від 07.02.2017 року в сумі 176 грн. 20коп.

Речові докази: один оптичний носій інформації диск, на якому наявні результати проведення ОТЗ №2 згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області № 12-4456т/2016 від 27.12.2016 року залишити в матеріалах кримінального провадження

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1