ПОСТАНОВА
26 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 1-19/10
провадження № 51-9748ск18
Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 21 серпня 2018 року,
встановив:
Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 07 травня 2018 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Староміського районного суду м. Вінниці від 13 квітня 2010 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна, яке є його власністю, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнав такою, що не підлягає розгляду.
Апеляційний суд Вінницької області ухвалою від 21 серпня 2018 року вказану постанову залишив без змін, а апеляцію ОСОБА_2 без задоволення.
Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Слід звернути увагу на те, що ОСОБА_2 у своїй касаційній скарзі, обґрунтовуючи необхідність скасування ухвали апеляційного суду, посилається на положення Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, тоді як оскаржуване ним судове рішення постановлено в порядку, визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року (далі КПК 1960 року).
За ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року зміст касаційної скарги має відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу та узгоджуватися з положеннями ст. 398 КПК 1960 року.
Згідно з ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року, підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови касаційним судом є істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371) та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК 1960 року в скарзі має бути зазначено, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на обґрунтування цього з огляду на положення ч. 1 ст. 398 цього Кодексу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Проте ОСОБА_2 не дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону при подачі касаційної скарги і подав скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 350 КПК 1960 року.
Так, зазначаючи про необхідність перегляду ухвали апеляційного суду в касаційному порядку, ОСОБА_2 у своїй касаційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року не є підставою для перегляду судового рішення в суді касаційної інстанції.
Водночас ОСОБА_2 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою постанову місцевого суду залишено без змін, не наводить доводів на обґрунтування незаконності цього судового рішення. Зокрема, він, обмежившись загальними фразами, не конкретизував, які порушення допустив апеляційний суд у результаті розгляду його апеляції, в чому саме ці порушення полягали та як вони вплинули на законність і обґрунтованість постановленої цим судом ухвали. Також ОСОБА_2 не обґрунтував, чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року.
Крім того, прохання викладене ОСОБА_2 у касаційній скарзі, не відповідає положенням ст. 396 КПК 1960 року, якою визначено ті рішення, що вправі ухвалити суд касаційної інстанції за результатами перегляду справи.
Згідно зі ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог статей 350, 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні касаційної скарги за умови, якщо буде усунуто зазначені у постанові суду недоліки і якщо скарга надійде протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи.
ОСОБА_2 має підтвердити, що він не пропустив цього місячного терміну при повторному зверненні до суду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 388 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року,
постановив:
Відмовити ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя
ОСОБА_1