Єдиний унікальний номер: 343/2463/14-к
Номер провадження: 1-о/0343/1/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами

28 лютого 2019 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в місті Долина Івано-Франківської області заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року по кримінальному провадженню № 343/2463/14-к за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015 у справі №343/2463/14-к за нововиявленими обставинами, в якій просить переглянути дану ухвалу, скасувати її, а справу призначити до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що органом досудового розслідування йому було пред`явлено обвинувачення в тому, що він, як особа, яка займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, умисно ухилився від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у великих розмірах, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 212 КК України.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015 його звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності; кримінальне провадження № 1-кп/0343/5/15, 343/2463/14-к по його обвинуваченню за ч. 2 ст. 212 КК України закрито у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності; цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в області до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду; арешт, накладений на його майно скасовано після набрання ухвалою законної сили.

Ним було подане клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності по рекомендації захисників, так як йому не було відомо на той час ряд обставин. Крім того, наслідки подання такого клопотання не були належно роз`яснені, а надані роз`яснення були без урахування обставин справи, які в подальшому мали значення для визнання його невинуватим.

Вважає, що існують обставини, які не були відомі ні суду, ні йому на час постановлення ухвали, що переглядається, але які існували на час її винесення, та які свідчать про необхідність перегляду ухвали за нововиявленими обставинами. Такими нововиявленими обставинами є: 1) отримання інформації від ПАТ "Укрнафта" та підтверджуючих документів щодо наявності податкових накладних, що складалися у відносинах між ним та цим товариством, які є дійсними, а винесені для ПАТ "Укрнафта" податкові повідомлення-рішення скасовані; 2) постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №809/1453/15.

Щодо першої новоявленої обставини повідомляє, що він із 1997 року був фізичною особою підприємцем, здійснював відповідну господарську діяльність на загальній системі оподаткування та був платником податку на додану вартість. У межах господарської діяльності він, як ФОП, був учасником фінансово-господарських відносин з різними суб`єктами господарювання. Після повідомлення йому підозри у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 212 КК України, були проведені перевірки його контрагентів, як ФОП. Одним із таких контрагентів було ПАТ «Укрнафта» (ФОП ОСОБА_4 вів діяльність із структурними підрозділами вказаного ПАТ, зокрема, з Прикарпатським УБР ПАТ «Укрнафта»). У відповідь на запит 01.10.2018 за вих. №01/01/07-2844 ПАТ «Укрнафта» надано копії наступних документів:
-акта про результати позапланової виїзної документальної перевірки Долинського ГПЗ ПАТ «Укрнафта» з питань фінансово-господарських взаємовідносин з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , в частині ПДВ за період з 01.09.2010 по 31.08.2013, складеного Долинською ОДПІ ТУ Міндоходів в Івано-Франківській області 11.10.2013 р. №852/09-05-22/00136857;
-акта про результати виїзної документальної позапланової перевірки Прикарпатського УБР ПАТ «Укрнафта» з питань фінансово-господарських взаємовідносин з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , в частині ПДВ за період з 01.10.2010 по 30.09.2013, складеного Долинською ОДПІ ТУ Міндоходів в Івано-Франківській області 02.12.2013 №1385/09-05-22/26429551;
-акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Укрнафта» з питань дотримання вимог податкового законодавства при веденні фінансово-господарських операцій з приватним підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.09.2010 по 30.09.2013, складеного Центральним офісом з обслуговування великих платників від 20.01.2014 р. №79/41-20/00135390;
-податкового повідомлення-рішення від 30.01.2014 № , складеного Центральним офісом з обслуговування великих платників, з розрахунком фінансових санкцій;
-постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.07.2014 по справі №826/5314/14;
-ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2014 по справі 826/5314/14 (електронна версія знаходиться у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://revestr.court.gov.ua));
-ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.09.2014 по справі К/800/46457/14 (електронна версія знаходиться у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua)).
Із наведених документів стало зрозуміло, що порушення, які нібито виявлені у діяльності ПАТ «Укрнафта» з ФОП ОСОБА_4 , відсутні, податкові накладні, які складені вказаними контрагентами - дійсні, а підстав для застосування фінансової відповідальності за заниження ПДВ до сплати не має. Винесене за результатами проведення перевірок податкове повідомлення-рішення скасоване судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Таким чином, суду не було відомо на час розгляду справи про те, що частина податкових накладних, які контролюючий орган та слідство вважали недійсними та не враховували під час проведення перевірок, визнані судом дійсними, а в діяльності ПАТ «Укрнафта», яка здійснювалась з ним, як ФОП, не виявлено порушень, винесене податкове повідомлення-рішення скасоване. Така обставина існувала і на момент винесення ухвали, що переглядається (рішення суду першої інстанції винесене 03.07.2014, набрало законної сили 14.08.2014), проте про вказані обставини він не знав та не міг знати, а така інформація була отримана лише у відповідь на його запит.
Крім цього, повідомляє, що у межах кримінального провадження №0000096 за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, у нього було вилучено два поліетиленові мішки документів - бухгалтерської документації та податкової звітності (без складення на них описів). Вказаний обшук мав характер рейдерського (замовного) нападу на нього, як на підприємця, з метою унеможливлення здійснення діяльності. Під час вилучення документів не було складено протокол, яким би чітко були поіменовані всі документи, що були вилучені, грошові кошти та інші предмети. Під час судового розгляду справи щодо оскарження податкових повідомлень-рішень ним було виявлено, що у ході проведеної перевірки, яка стала підставою винесення оскаржуваних ППР, результати якої оформлені Актом про результати позапланової виїзної перевірки його за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 від 01.10.2013 №793/172/, не використовувалась значна частина вилучених документів, що призвело до значної розбіжності даних, встановлених досудовим розслідуванням та судом при винесенні вказаної ухвали. Умисно не проводилась інвентаризація залишків на складі та не встановлювалось, кому із підприємців належав даний товар, адже за цією адресою крім потерпілого здійснювали діяльність ще 5 суб`єктів господарювання - ФОП - на спрощеній системі оподаткування. Зокрема, слідством та судом було встановлено, що він не сплатив до бюджету 1116908,08 грн. податку на доходи фізичних осіб та 833308,36 грн. податку на додану вартість, а всього податків на загальну суму 195216,44 грн. Проте, в уже згадуваному акті №793/172/, посадові особи контролюючого органу встановили, що він нібито не сплатив до бюджету 1370863,95 грн. податку на доходи фізичних осіб, 15443478 грн. податку на додану вартість. Більше того, було виявлено, що до матеріалів справи щодо оскарження винесених ППР, посадовими особами контролюючого органу було подано два акти про результати позапланової виїзної перевірки його за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 від 01.10.2013 №793/172/, які містять різні дані. Так, йому та суду було надано акт №793/172/, в якому вказано про донарахування ПДВ на суму 1544 478 грн., а також про заниження суми валового доходу на 4823,41 грн., на яку донараховано ПДФО на загальну суму 1370863,95 грн. Яким чином на суму у 4823,41 було донараховано більше мільйона податку не відомо. Проте, пізніше до матеріалів справи було подано інший акт, в якому вказана сума ПДВ у розмірі 1543478 грн.

Ухвалою Долинського районного суду від 13 лютого 2018 року вирішено повернути йому речові докази з матеріалів справи. Однак, у ході повернення слідчим управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області матеріалів було виявлено наступне:

- матеріали не були повернуті в повному обсязі. Зокрема, не було повернуто велику кількість податкових накладних, всі книги обліку придбання товарів. Що стосується наявності книги обліку придбання товарів затвердженого зразка, які є об`ємними та повинні бути прошитими, то в даному випадку звертає увагу, що актом про результати планової виїзної перевірки його за період з 01.07.2008 по 31.12.2010 від 16.12.2011 №2616/171/ було описано наявність цих книг за вказані періоди. Проте, такі книги були вилучені в числі документів, що містились у мішках, але повернуті не були та умисно приховані (в акті перевірки взагалі не відображені по причині їх вилучення). Речові докази умисно зберігались з грубим порушенням, ніким не опечатувались, не описувались, а перебували в кабінеті слідчого насипом на підлозі, у зв`язку з чим відбулась фабрикація кримінального провадження. Так, під час обшуку було вилучено документи мішками, яких загалом було два. З них повернуто значно менше одного;

- було приховано факт вилучення грошових коштів ОСОБА_5 , яка також здійснювала діяльність за тією ж адресою. Вважає, що вказані грошові кошти були привласнені працівниками правоохоронного органу;

- при поверненні матеріалів були вказані неправильні назви документів, а самі документи переплутані, декілька документів взагалі не були зазначені в описі, внаслідок чого частина з них були внесені в протокол від руки.

Після отримання доказів з матеріалів кримінального провадження стало очевидним приховання слідством ряду обставин, які прямо впливають на обставини справи. Так, слідство та, як наслідок, особи, які проводили перевірку дотримання ним вимог податкового законодавства, виходили з того, що всі кошти отримувались, а діяльність здійснювалась виключно ним, як ФОП. Проте, за вказаними адресами одночасно здійснювали діяльність п`ять підприємців, більшість з яких перебувала на спрощеній системі оподаткування. Продавці співпрацювали з ОСОБА_6 на підставі цивільно-правових угод, а ведені ними записи не мали ознак чорної бухгалтерії, а лише особистих чорнових записів, ведення яких не забороняється жодним нормативно-правовим актом. Зокрема, в акті контролюючий орган посилається на покази свідка ОСОБА_7 , який вказав, що «для обліку продажу товару я, а також інші продавці, вели особисті чорнові зошити, в яких щоденно зазначали найменування товару, кількість товару, яка була продана, суму отриманої готівки... ОСОБА_8 або її син ОСОБА_9 приймали в нас звіт та готівкові кошти...». Жодним словом про отримання ОСОБА_4 грошових коштів вказаний свідок не згадує. Проте, всі вказані суми та діяльність була приписана саме йому, внаслідок чого було незаконно збільшено йому суму податкових зобов`язань. Умисно, знаючи про дані зловживання, слідчий не допитав всіх підприємців, які здійснювали діяльність за цією адресою (на єдиному податку), не проводив інвентаризацію залишків товарів на складі, який був спільний, а також не було вчинено інших дій, в тому числі, проведення економічних експертиз з наданням експертам всіх наявних вилучених документів, у зв`язку з чим у даних експертизах наявна однобічна інформація.

Про замовний характер проведеної перевірки свідчить також акт про результати планової виїзної перевірки його за період з 01.07.2008 по 31.12.2010 від 16.12.2011 №2616/171/. Однак, в акті про результати позапланової виїзної перевірки його за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 від 1 жовтня 2013 року №793/172/, у п. 2.2.3 Визначення оподатковуваного доходу (чистого доходу) було встановлено розбіжність за 9 місяців 2010 року у сумі 764706,02 грн., за 4-й квартал 2010 року - 1354659,39 грн. При цьому, перевірка за період 2010 року вже була проведена та не могла бути проведена повторно. Більше того, період, за який проведена перевірка визначений з 01.10.2010, тобто донарахування чистого доходу за період 9 місяців 2010 року було неможливим, так само, як і за весь 4 квартал 2010 року, що вказує на наявність грубих розбіжностей між актами, обставинами справи та розміром доходу. Крім того, при перевірці не враховано вимоги податкового законодавства, зокрема, щодо того, що до складу податкового кредиту не відносяться суми сплаченого податку у складі ціни з придбані товари (роботи, послуги), які не підтверджені податковими накладними, складеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Більше того, наявними отриманими доказами, а саме: судовими рішеннями у справі №826/5314/14 встановлено, що ПАТ "Укрнафта" (позивачем), як платником податків, у податковому та бухгалтерському обліку відображені операції по взаємовідносинах з ним, ПП ОСОБА_4 , на підставі первинних документів, у тому числі, на підставі податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто, фактично, визнаних податковим органом належними первинними документами. Суд, дослідивши та надавши оцінку первинним документам, дійшов висновку про те, що в сукупності вони свідчать про реальність здійснення господарських операцій ПАТ "Укрнафта" з контрагентом, оскільки здійснені в межах його господарської діяльності та відповідають дійсному економічному змісту, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. ПАТ "Укрнафта" вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових ресурсів. Крім того, вищезазначені первинні документи містять усі обов`язкові реквізити, що виключає можливість ставити під сумнів законність та правомірність їх складання. При цьому, суд критично сприймає доводи та висновки відповідача (Міжрегіонального ГУ Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників), сформовані на підставі листа ст. слідчого з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 04.10.2013 № 12/17/7/09-09-02-019/994 та протоколу допиту ОСОБА_4 від 24 вересня 2013 року, з яких вбачається, що громадяни ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 не мали трудових відносин з ПП ОСОБА_4 , отже, не мали права підпису його первинних документів, оскільки почеркознавча експертиза відповідних первинних документів не проводилась (у тому числі, для встановлення автентичності підписів відповідних осіб), вина зазначених осіб у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, спрямованого на ухилення від сплати податків чи підробки документів у судовому поряду не встановлена, а всі первинні документи скріплені печаткою ПП ОСОБА_4 , про факт втрати чи незаконного використання якої сторонніми особами ПП ОСОБА_4 не заявлялось. Таким чином, здобуті суб`єктом владних повноважень та відображені в акті перевірки ПАТ "Укрнафта" від 20.01.2014 № 79/41-20/00135390 фактичні дані не спростовують презумпції добросовісності та сумлінності суб`єкта господарювання як платника податків-позивача, не доводять наявності у платника податків - позивача наміру на безпідставне отримання податкової вигоди. Крім вищенаведеного, суд звертає увагу на положення інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 щодо принципу персональної податкової відповідальності в спорах про податок на додану вартість та принципу добросовісності платника податків, якими визначено, що сама по собі несплата податку продавцем (серед іншого й внаслідок ухилення від сплати) у разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Межі юридичної відповідальності кожного платника податку, яка відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт реальності господарських операцій, на підставі яких виник податковий кредит, факт дійсності відповідних документів (податкових накладних) та факт визнання податковим органом - Долинською ОДПІ - цих податкових накладних належними документами.

Таким чином встановлено, що його вина нібито доводиться (хоча фактично не доводиться) доказами та обставинами, спростованими у ході інших судових розглядів, за результатами яких винесені рішення, які набрали законної сили. Ті документи, які доводять факт проведення господарських операцій між ним, як ФОП, та ПАТ «Укрнафта» при проведенні перевірки та при проведенні судово-економічних експертиз не враховувались та не надавались експерту, що додатково свідчить про неврахування судом ряду доказів, які свідчать про його невинуватість у вчиненні злочину.

Щодо другої нововиявленої обставини повідомляє, що у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала справа №809/1453/15 за його позовом до Долинської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень. У межах справи він оскаржував податкові повідомлення - рішення:

-ППР № від 18.03.2015, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 1713579,95 грн., з яких за основним платежем 1370863,95 грн. та за штрафними санкціями - 342716,00 грн.;

-ППР № від 18.03.2015, згідно з яким визначено штрафну санкцію на загальну суму 510,00 грн.;
-ППР № від 18.03.2015, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1929347,50 грн., з яких за основним платежем 1543478,00 грн. та за штрафними санкціями - 385869,50 грн.;
-ППР № від 18.03.2015, згідно з яким визначено штрафну санкцію на загальну суму 510,00 грн.;
-ППР № від 18.03.2015, згідно з яким визначено штрафну санкцію за порушення законодавства про патентування, регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на загальну суму 11352,00 грн.
13 квітня 2018 року винесено рішення у даній справі, яким позовні вимоги задоволено частково та вирішено:
1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 в частині збільшення сум:, грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 317444,85 грн., з яких 253955,87 грн. за основним платежем та 63488,98 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано- Франківській області № від 18.03.2015 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 887712,05 грн., з яких 710169,64 грн. за основним платежем та 177542,41 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано- Франківській області № від 18.03.2015.
4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано- Франківській області № від 18.03.2015.
5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано- Франківській області № від 18.03.2015. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Таким чином, судом було скасовано три з п`яти оскаржуваних ППР, а два ППР скасовано в частині. В частині відмови у задоволенні позовних вимог (а саме, залишення в силі ППР № від 18.03.2015 у сумі 1396135,1 грн. та залишення в силі ППР № від 18.03.2015 на суму 1041635,45 грн.) рішення суду було оскарженим до суду апеляційної інстанції. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2018 р. залишено в силі рішення суду першої інстанції. При цьому, в даній постанові вказано, що виявлені податковим органом порушення ним вимог податкового законодавства щодо сплати податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість були предметом розгляду кримінального провадження №0000096. Зокрема, Акт перевірки №793/172/ від 01.10.2013, складений Долинською ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області за результатами позапланової документальної перевірки його з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012, як доказ у кримінальному провадженні №0000096 по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.212 КК України, був предметом дослідження судово-економічної експертизи, призначеної в межах цього кримінального провадження, та предметом дослідження додаткової судово-економічної експертизи.
Так, згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) за результатами проведення судово-економічної експертизи №4540/45 від 11.07.2014 донарахування йому, як підприємцю, податку на додану вартість в сумі 1543478 грн., встановлені згідно акта перевірки №793/172/ від 01.10.2013, проведеної Долинською ОДПІ, документально підтверджується в сумі 1285773,36 грн., а донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 1370863,95 грн. - документально підтверджується в сумі 1116908,08 грн.
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015, яка набрала законної сили, його звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.212 КК України у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито в зв`язку з таким звільненням, тобто з нереабілітуючих підстав.
Зі змісту даної ухвали слідує, що він обвинувачувався в тому, що діючи з метою ухилення від сплати податків у великих розмірах, упродовж жовтня - грудня 2010 року та 2011-2012 років, зі склад-магазину, що знаходився в м. Долина, та належав йому, останній реалізував будівельних матеріалів та інших товарів за готівкові кошти на загальну суму 5741006,18 грн., у тому числі 956834,36 грн. податку на додану вартість, які приховав від оподаткування шляхом не відображення доходу у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Діючи з аналогічною метою, він протягом жовтня-грудня 2010 року та 2011- 2012 років з належного йому склад-магазину, що розташовувався в м. Долина, реалізував за готівкові кошти будівельні матеріали та інші товари на загальну суму 1973634 грн., у тому числі 328939,00 грн. податку на додану вартість, які також не відобразив у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Всього за вказаний період він від реалізації за готівку товарів отримав 7714640,18 грн. доходу, у тому числі 1285773,36 грн. податку на додану вартість. У такий спосіб він, діючи з метою ухилення від сплати податків у великих розмірах та в порушення вимог п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України, внаслідок приховування від оподаткування впродовж жовтня-грудня 2010 року та 2011-2012 років 6428866,82 грн. доходу, отриманого від реалізації товарів за готівку, ухилився від сплати 1116908,08 грн. податку на доходи фізичних осіб, у тому числі 72244,25 грн. за IV квартал 2010 року, 341976,09 грн. за 2011 рік та 702687,74 грн. за 2012 рік. Крім цього, з урахуванням залишку від`ємного значення з податку на додану вартість попередніх періодів, що склав 452465,00 грн., він ухилився від сплати 833308,36 грн. податку на додану вартість.
Також зі змісту рішення вбачається, що судом встановлено та підтверджено доказами та показаннями свідків несплату ним у повному розмірі податку на додану вартість, який мав бути сплачений до 30 січня 2013 року та податок на доходи з фізичних осіб, який мав бути сплачений до 09 лютого 2013 року, тобто, з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше 2 років. Клопотання про закриття кримінального провадження було заявлено його захисниками та підтримане ним. При цьому наслідки такого закриття обвинуваченому були зрозумілі.
Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів прийшла до висновку про належність та допустимість доказів, зібраних в ході кримінального провадження щодо обставин (фактів), встановлених судом, що мають значення для правильного вирішення даної справи, та вважає безпідставними та необґрунтованими покликання ОСОБА_4 щодо протиправного їх врахування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення. Тобто, фактично, залишаючи в силі ППР, суд виходив не з встановлених та доведених обставин, які б підтверджували факт наявності порушень податкового законодавства ним, а лише з тих обставин, що встановлені ухвалою Долинського районного суду від 13.02.2015 у справі №343/2463/14-к, на які суд посилається як на преюдиційні обставини. Також суд посилається на висновки експертів у вказаній справі.
Відповідно вважає, що ця обставина також є нововиявленою, адже він не знав та не міг знати, що докази, зібрані з порушенням вимог КПК України, які не досліджувались судом, не були предметом розгляду, винесені та складені з порушенням вимог КПК України, будуть в подальшому без додаткової оцінки використані судом у справі щодо оскарження винесених ППР.
Наголошує, що наявні й інші порушення, які допущені у межах кримінального провадження, однак з цього приводу уже подавалась заява про перегляд за нововиявленими обставинами, зокрема, суду повідомлялось про неналежне надання правової допомоги, не роз`яснення наслідків винесення ухвали про звільнення від відповідальності у зв`язку зі спливом строків, підробку документів: протоколів обшуку, відсутність правових підстав для проведення обшуку, неналежне оформлення вилучених документів, зникнення значного обсягу документів у справі.
Отже, з метою недопущення порушення прав особи, забезпечення презумпції невинуватості, вважає за необхідне переглянути ухвалу Долинського районного суду від 13.02.2015 за нововиявленими обставинами: 1) встановлення фактів скасування ППР, винесених щодо його контрагентів, судовими рішеннями з приводу чого встановлено дійсність наявних податкових накладних; 2) встановлення факту використання ухвали суду, наслідки винесення якої не були зрозумілі йому, як преюдиційної у справі щодо оскарження ППР.
У судове засідання заявник ОСОБА_4 не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду провадження, про що свідчить його розписка, подав заяву, в якій просив розгляд його заяви проводити за його відсутності, а заяву про перегляд ухвали Долинського районного суду від 13.02.2015 року у справі №343/2463/14-к за нововиявленими обставинами задовольнити у повному обсязі. Просив взяти до уваги, що ухвала суду від 13.02.2015 ґрунтується на підставі висновків експерта, в яких не враховано факт відновлення реєстрації податкових накладних на суму близько 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень, про що винесено судові рішення. Про ці обставини, що свідчать про його невинуватість та необхідність постановлення виправдувального вироку, обвинуваченому не було відомо, а слідством та прокурором не повідомлялось.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не погодився з викладеними в заяві доводами ОСОБА_4 , просив відмовити в задоволенні заяви, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015 у справі №343/2463/14-к залишити без змін. Зазначив, що обставини, які вказує заявник, не є нововиявленими згідно з вимогами ст. 459 КПК України. Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що внаслідок реалізації прихованого товару, він отримав грошові кошти (готівку), які не задекларував і не оподаткував. У своїй заяві ОСОБА_4 зазначає як нововиявлені обставини відносини, що склалися в нього з ПАТ "Укрнафта" та безготівкові операції, які були між ними, тоді як обвинувачення ґрунтується щодо реалізації товарів зі складу і тільки за готівку. Накладні та судові рішення, які наводить в своїх доводах заявник, не стосуються оголошеної йому підозри та обвинувачення. Мова йде про приховування ним виручки за період 2010 -2012 років від реалізації прихованого товару. В акті № 793/172/ від 01.10.2013 позапланової виїзної документальної перевірки за період 01.10.2010 по 31.12.2012, в якому встановлено ряд порушень СПД - фізичною особою ОСОБА_4 , зокрема, донараховано податок на додану вартість в період, що перевірявся, на суму 15443478 гривень, в тому числі, давалась оцінка відносинам між ним, як ФОП, та ПАТ "Укрнафта". Однак, орган досудового розслідування ці порушення, викладені в акті, до уваги не брав, а в обвинувачення ОСОБА_4 поклав тільки ті порушення, що були допущені ним під час реалізації товарів за готівку. Для перевірки встановлених актом даних слідчим було призначено експертизу. Висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №4540/14-45 від 11.07.2014 дещо змінив висновки податкового органу, а саме: донарахування підприємцю ОСОБА_4 податку на додану вартість в сумі 1543478 грн., встановлені згідно з актом документальної перевірки від 01.10.2013 № 793/172/, проведеної Долинською ОДПІ, документально підтверджується в сумі 1285773,36 грн.; донарахування підприємцю ОСОБА_4 податку з доходів фізичних осіб в сумі 1370863,95 грн., встановлені згідно з актом перевірки від 01.10.2013 року № 793/172/, проведеної Долинською ОДПІ, документально підтверджується в сумі 1116908,08 грн. Загальна сума виручки, отриманої ОСОБА_4 за період 2010-2012 років, визначена експертом, знайшла своє відображення у пред`явленій підозрі та в обвинувальному акті, а в подальшому і в ухвалі суду, зокрема, від ФОП ОСОБА_4 протягом жовтня-грудня 2010 року та 2011-2012 років до бюджету фактично не надійшло 1116908,08 грн. податку на доходи фізичних осіб та 833308,36 грн. податку на додану вартість, а всього податків на загальну суму 1950216,44 грн. Орган досудового розслідування вживав всіх заходів з метою встановлення істини, призначав додаткову експертизу після виявлення додаткових документів, які потягли зменшення суми донарахованого податку ОСОБА_4 , тому його твердження про упереджене ставлення до нього є безпідставними та надуманими. В актах перевірки від 11.10.2013 та 02.12.2013, які долучає заявник, міститься інформація про те, що операції між ним та ПАТ "Укрнафта" мали безготівковий характер, в той же час в обвинувачення ввійшли лише його готівкові розрахунки. Безготівкові розрахунки відображені лише в актах документальної перевірки, але не в пред`явленій підозрі, обвинувальному акті та в ухвалі, яку просить переглянути заявник. В ухвалі від 13.02.2015 судом встановлено, що ОСОБА_4 отримував готівку. Тобто, і в самому обвинуваченні, і в рішенні суду, мова йде саме про готівкові розрахунки останнього, відповідно рішення та накладні, що стосуються його відносин з ПАТ "Укрнафта", які мали характер безготівкових, взагалі не бралися до уваги, ні органом досудового розслідування, ні судом, відповідно встановлення правомірності цих операцій та скасування податкових рішень не можуть вважатися нововиявленими обставинами.

Відносно тверджень ОСОБА_4 про те, що в акт перевірки були внесені виправлення, то дійсно ревізором були допущені описки в сумі дорахованого податку, в подальшому були внесені зміни і замість більше 15 мільйонів гривень сума приведена в більше 1,5 мільйона гривень. Ці обставини досліджувалися Івано-Франківським окружним адміністративним судом і в рішенні від 13 квітня 2018 року вказано, що обставини щодо неточностей в акті перевірки мали місце, але жодним чином не вплинули на результат самої перевірки. Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 23 серпня 2018 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року залишив без змін. Тобто, дійсно мали місце технічні помилки, ці обставини були досліджені судом, їм була дана оцінка, однак, вони не вплинули на результат перевірки. Сума, що випливала з акту перевірки була близько 2 900 000 гривень, проте була зменшена висновком експерта і саме зменшена сума приблизно понад 800 000 гривень інкримінована в провину ОСОБА_4 .

Щодо податкових накладних, які останній описує у своїй заяві, то операції з ПАТ "Укрнафта" стосуються реалізації певних товарів, за якими податкові накладні були підписані дружиною останнього, а не уповноваженою особою, як цього вимагають правила податкового обліку. Суд з цього приводу дав висновок, що даний факт мав місце, однак підписання накладних не тією особою не може слугувати для визнання їх недійсними/ для їх скасування.

Таким чином, вказані ОСОБА_4 у своїй заяві обставини, які він вважає нововиявленими, стосуються його відносин, як ФОП, з ПАТ "Укрнафта", та проведених безготівкових розрахунків, які були лише предметом документальної перевірки, а у підозру та обвинувачення не ввійшли, відповідно і не можуть довести його невинуватість у несплаті податків за проведені готівкові операції. Отже, заява ОСОБА_4 не містить жодних нововиявлених обставин, тому в її задоволенні слід відмовити, а ухвалу суду від 13.02.2015 залишити без змін.

Вивчивши доводи заяви ОСОБА_4 , заслухавши думку прокурора, дослідивши надані ними докази та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали від 13.02.2015р. за новоявленими обставинами слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 459 КПК України - судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд судових рішень у кримінальних справах (вироків, ухвал) у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку чи ухвали суду, неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового провадження не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про цю обставину. Тобто, перегляд справи за нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: 1) об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; 2) не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала учать у справі; 3) які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Наявність цих умов для визнання обставин нововиявленими є обов`язковою.

Ч.2 ст. 459 КПК України передбачено, що нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

Пункт 2 частини другої статті 459 виключено на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017\

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Перелік нововиявлених обставин, передбачених ч.2 ст. 459 КПК України, є вичерпним.

Як встановлено у судовому засіданні, заявнику ОСОБА_4 16 вересня 2014 року було повідомлено про підозру в тому, що він своїми діями, які виразились в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 212 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 упродовж жовтня - грудня 2010 року та 2011 - 2012 років реалізував будівельні матеріали та інші товари за готівкові кошти на загальну суму 5741006,18 грн. та 1973634 грн., які приховав від оподаткування шляхом невідображення доходу у бухгалтерському обліку та податковій звітності, у зв`язку з чим до бюджету фактично не надійшло 1116908,08 грн. податку на доходи фізичних осіб та 833308,36 грн. ПДВ (т.1 а.п. 2-5). 13 лютого 2015 року захисником підозрюваного ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_12 було заявлено клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.212 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням дворічного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. На даному клопотанні мається власноручний напис ОСОБА_4 " Клопотання підтримую, а наслідки закриття справи зрозумілі" (т.1 а.п. 48-49).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015 ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 1-кп/0343/5/15, 343/2463/14-к по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 212 КК України закрито у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду. Арешт, накладений на майно ОСОБА_4 , а саме: нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , площею 5058,7 кв.м., вартістю 2054623,00 гривень, скасовано після набрання ухвалою законної сили (т.1 а.п.62-63). Копію ухвали заявником було отримано 13.02.2015 р., про що свідчить його розписка (т.1 а.п. 64). Ухвала суду набрала законної сили.

26.01.2018 ОСОБА_4 звернувся із заявою про повернення речових доказів (т.1 а.п.72). Ухвалою суду від 13.02.2018 речові докази по кримінальному провадженню № 0000096 від 25.04.2013 відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 212 КК України, а саме: первинні бухгалтерські документи, податкову звітність та інші офіційні документи вирішено повернути законному володільцю ОСОБА_4 , чорнові записи (зошити) залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000096 від 25.04.2013 (т.1 а.п. 95).

17 жовтня 2018 року ОСОБА_4 вдруге звернувся до суду із завою про перегляд ухвали від 13.02.2015 р. за нововиявленими обставинами, оскільки вважає, що існують обставини, які не були відомі ні суду, ні йому на час винесення ухвали, що переглядається, але які існували на час її винесення, та які свідчать про необхідність перегляду ухвали за нововиявленими обставинами (т. 5 а.п. 1-7, 151-158).

Нововиявленими обставинами заявник зазначає: 1) отримання інформації від ПАТ "Укрнафта" та підтверджуючих документів щодо того, що наявні податкові накладні, що складалися у відносинах між цими сторонами, є дійсними, а винесені для ПАТ "Укрнафта" податкові повідомлення-рішення скасовані; 2) постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №809/1453/15.

Вважає, що вказані ним нововиявлені обставини передбачені п.4 ч.2 ст. 459 КПК України, тобто це інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Даючи оцінку, зазначеним ОСОБА_4 підставам для перегляду ухвали за нововиявленими обставинами, суд враховує наступне.

Заявник, будучи фізичною особою - підприємцем, здійснював реалізацію товарно-матеріальних цінностей за готівку та шляхом отримання коштів на власний рахунок у банку.

Під час обшуку за адресою діяльності підприємця ОСОБА_4 у АДРЕСА_2 , було вилучено документи. Податковим органом проведено документальні позапланові перевірки, як підприємця ОСОБА_4 , так і інших підприємців, які здійснювали діяльність за однією адресою з останнім. Перевірка ФОП ОСОБА_4 здійснювалася відносно всіх його розрахунків, як готівкових, так і безготівкових, за період з 01.10.2010 по 31.12.2012, в ході якої виявлено ряд порушень (т. 2 а.п. 8-99, 100-104). На підставі акта перевірки № 793/172/ від 01.10.2013 та вилучених документів призначено судово-економічні експертизи, за висновками яких частково підтвердилися виявлені порушення як при здійснені готівкових операцій, так і безготівкових операцій (серед яких з ПАТ "Укрнафта") ( т. 3 а.п. 12-21, 22-30).

Однак, в підозру та обвинувачення ОСОБА_4 лягли лише готівкові розрахунки з його контрагентами, які він не задекларував, що вбачається з вищеописаного обвинувального акта та ухвали суду, яку останній просить переглянути.

На обгрунтування своїх вимог заявник долучає відповідь вих. № 01/01/07-2844 від 01.10.2018, надану ПАТ "Укрнафта" на його звернення, з додатками (т.5 а.п. 8-57, 164-213), якою йому направлено копії документів, що стосуються операцій, проведених ним, як ФОП, з ПАТ "Укрнафта". Як вбачається зі змісту долучених документів (актів перевірки структурних підрозділів ПАТ "Укрнафта", податкового повідомлення - рішення, складеного на підставі проведеної перевірки, та рішення суду, яким це повідомлення - рішення скасоване), між ПП ОСОБА_4 та структурними одиницями ПАТ "Укрнафта" укладалися договора купівлі - продажу товару. Постачання придбачного товару здійснювалося протягом 10 днів з моменту перерахування коштів покупцем на рахунок продавця (ПП ОСОБА_4 ), тобто, операції мали безготівковий характер. Виявлені порушення полягали в підписанні первинних документів, зокрема, податкових накладних, неуповноваженими особами. Однак, рішенням суду зазначені податкові накладні, що складалися у відносинах між ПП ОСОБА_4 та ПАТ "Укранафта", визнані дійсними, а накладені санкції на ПАТ "Укрнафта" скасовані.

Таким чином, судом встановлено, що вказані ОСОБА_4 у заяві скасовані податкові рішення-повідомлення та накладні, а також рішення суду з цього приводу, стосуються його відносин, як ФОП, з ПАТ "Укрнафта", які мали характер безготівкових розрахунків і були лише предметом документальної перевірки, водночас, у підозру та обвинувачення були покладені тільки готівкові розрахунки ОСОБА_4 . Судом вказаним податковим накладним, що стосуються взаємовідносин заявника, як ФОП, з ПАТ "Укрнафта", не давалася оцінка, оскільки вони не знайшли свого відображення в пред`явленій підозрі та не лягли в обвинувачення ОСОБА_4 . Отже, твердження заявника про те, що частина податкових накладних, які контролюючий орган та слідство вважали недійсними та не враховували під час проведення перевірок, визнані судом дійсними, що є нововиявленою обставиною, яка могла вплинути на правильність та законність прийняття рішення, не заслуговують на увагу, оскільки безготівкові операції між ФОП ОСОБА_4 та ПАТ "Укрнафта", кошти отримані за ними, та сплачені податки не були предметом дослідження у даному кримінальному провадженні, а тому визнання цих накладних дійсними ніяким чином не вплине на прийняте судом рішення. Суми, одержані від реалізації товару ФОП ОСОБА_4 публічному акціонерному товариству "Укрнафта", не були поставлені в провину обвинуваченому, а відповідно підтвердження дійсності цих операцій та сплати податків за ними не вплине на розмір несплачених податків, які нараховані ОСОБА_4 за продаж товару за готівку іншим контрагентам.

Отже, отримана ОСОБА_4 інформація від ПАТ "Укрнафта" не містить ознак нововиявлених обставин, оскільки, як уже зазначалося, нововиявленими є ті обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала учать у справі і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Наявність всіх цих умов для визнання обставин нововиявленими є обов`язковою.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №809/1453/15 (т.3 а.п. 238-254), яку заявник також вказує як нововиявлену обставину, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року у справі №809/1453/15 залишено без змін. Згідно з вказаним рішенням (т.3 а.п. 232-237) позов ОСОБА_4 до Долинської ОДПІ ГУ ДФС України в Івано-Франківській області про визання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково. Зокрема, відмовлено у скасуванні тих повідомлень-рішень, обставини порушення за якими були предметом дослідження у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

З приводу зазначеної обставини суд звертає увагу на те, що в обвинувальному акті визначено суми податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість, які не надійщли до бюджету протягом жовтня-грудня 2010 року та 2011-2012 років внаслідок умисних дій ФОП ОСОБА_4 . Останньому перед направленням кримінального провадження до суду були відкриті всі його матеріали, він був ознайомлений зі всіма зібраними доказами та не позбавлений можливості оскаржувати дії чи бездіяльність органу досудового розслідування. Однак, останній таких зауважень не висловлював, а навпаки, під час судового слідства підтримав клопотання захисника про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною. В ухвалі суду від 13.02.2015 зазначені аналогічні обставини. А тому твердження ОСОБА_4 про те, що він не знав та не міг знати, що докази, зібрані з порушенням вимог КПК України, які не досліджувались судом, будуть в подальшому без додаткової оцінки використані судом у справі щодо оскарження винесених ППР, не є новивиявленою обставиною в розумінні ст. 459 КПК України.
Інші обставини, на які посилається ОСОБА_4 у своїй заяві про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами, стосуються його незгоди з процесуальними рішеннями та діями органу досудового розслідування, а відтак із постановленою ухвалою суду.
З даного приводу слід зазначити, що суд не має права при розгляді заяви про перегляд судового рішення, що набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним, з точки зору заявника, порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході досудового слідства чи судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження.
Положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) становлять частину українського законодавства, а одна з основних засад кримінального провадження вимагає, щоб кримінальне процесуальне законодавство України застосовувалося з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України ).
Важливо не порушувати балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права. Принцип юридичної визначеності вимагає серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинно братись під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, що є принципом остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна сторона не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі.
Право на справедливий судовий розгляд, гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, належить розуміти в контексті преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
У справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ теж нагадав про необхідність розуміння права на справедливий розгляд судом з урахуванням принципу юридичної визначеності, який є одним із аспектів верховенства права. В цьому рішенні ЄСПЛ тлумачив гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції в контексті того, що «Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру …» (рішення у справі "Рябих проти Росії").
Отже, принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду і жодна сторона не має права вимагати перегляду цього рішення лише з однією метою домогтися повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі, що має місце в даному випадку.
Фактично доводи заявника ОСОБА_4 зводяться до незгоди з винесеною відносно нього ухвалою про звільнення від кримінальної відповідальності від 13 лютого 2015 року, що потягло за собою нарахування певних штрафних (фінансових) санкцій, переоцінки доказів, у зв`язку з чим зазначені обставини не можуть вважатися нововиявленими та бути підставою для перегляду судового рішення, яке набрало законної сили.
За таких обставин, враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а заявником ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів про існування нововиявлених обставин, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, які не були і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі, та які самі по собі або разом з раніше виявленими обставинами доводять неправильність ухвали, яку він просить переглянути, а ті обставини, що називає останній, не є нововиявленими обставини в розумінні п.4 ч.2 ст.459 КПК України, суд вважає, що заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 466-467 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Долинського районного суду від 13 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 5 березня 2019 року о 13.30 годин.

Суддя: ОСОБА_1