ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 612/719/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/341/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185,ч.2 ст.186, ч.ч.2,3 ст.189 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

потерпілого - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_13 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Царедарівка Лозівського району Харківської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 03 квітня 2013 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст..75 КК України, з іспитовим строком 3 роки;
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч.3 ст.189 КК України з призначенням йому покарання:
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_7 за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 1 місяця позбавлення волі за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2013 року і остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Лозова Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-29 липня 2005 року за ч.2 ст. 190 КК України Лозівським міськрайонним судом Харківської області до штрафу у сумі 850 гривень;
-20 січня 2006 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України Лозівським міськрайонним судом Харківської області до 3 років позбавлення волі;
-07 вересня 2009 року за ч.2 ст.186 КК України Лозівським міськрайонним судом Харківської області до 5 років 4 місяців 14 днів позбавлення волі. Звільнений 10 липня 2013 року постановою Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2013 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяця 5 днів,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч.3 ст.189 КК України з призначенням йому покарання:
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі ;
-за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі ;
-за ч. 3 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Лозова Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , в силу ст.89 КК України судимості не має,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч.3 ст.189, ч.1 ст. 309 КК України з призначенням йому покарання :
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі ;
-за ч. 3 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі ;
-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі .
На підставі ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 остаточнопризначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України, ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладнням на нього обов`язків передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м.Лозова Харківської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 , в силу ст.89 КК України судимості не має,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст.189 КК України з призначенням йому покарання:
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі ;
-за ч. 3 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі .
В силу ст. 75 КК України, ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладнням на нього обов`язків передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 15 вересня 2014 року, близько 6 години 00 хвилин, зустрівся біля супермаркету АТБ по вул. Вердовського, 2/1 в м. Лозова Харківської області з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами (матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження), з якими попередньо домовився про скоєння крадіжки майна з автомобіля SUBARU TRIBECA д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 .
На парковці біля вказаного супермаркету стояв автомобіль SUBARU TRIBECA д.н. НОМЕР_1 з відкритими передніми лівими дверцятами, на водійському сидінні якого спав його власник ОСОБА_14 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб спостерігали за оточуючою обстановкою, з метою безперешкодного доступу ОСОБА_7 до автомобіля SUBARU TRIBECA д.н. НОМЕР_1 та забезпечення вчинення останнім крадіжки майна з салону вищевказаного автомобіля.
ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, з використанням безпорадного стану потерпілого ОСОБА_14 , який спав в автомобілі SUBARU TRIBECA д.н. НОМЕР_1 , приблизно о 06.15 шляхом вільного доступу, таємно, через відкриті передні ліві дверцята, з салону вищевказаного автомобілю викрав барсетку вартістю 387 грн., в якій знаходився гаманець вартістю 96 грн. і грошові кошти в сумі 97 тис. 700 грн. Після скоєння злочину ОСОБА_7 з місця пригоди зник та викраденим розпорядився на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_14 значну матеріальну шкоду на загальну суму 98 тис. 183 грн.
Крім того, 03 серпня 2015 року, близько 17.30 години, ОСОБА_7 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового слідства особою, знаходячись біля ставку, розташованого в с. Преображенівка Близнюківського району Харківської області, попросили у ОСОБА_15 мобільний телефон, щоб зателефонувати ОСОБА_12 . Після телефонної розмови у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та невстановленої в ході досудового слідства особи виник умисел на пограбування ОСОБА_15 .
Реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, проти волі ОСОБА_15 , відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «LG».
Після пограбування ОСОБА_7 , у якого перебував телефон потерпілого ОСОБА_15 , разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і невстановленою в ході досудового слідства особою зникли з місця скоєння злочину, завдавши майнової шкоди потерпілому, згідно висновку товарознавчої експертизи № 8060, на суму 150 гривень.
Крім того, 03 серпня 2015 року близько 18.00 години, ОСОБА_7 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 і невстановленою в ході досудового слідства особою, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на незаконне одержання у подальшому грошових коштів потерпілого ОСОБА_12 , на автомобілі «BMW 7281», д/н НОМЕР_2 , вивезли ОСОБА_12 до лісосмуги, розташованої поблизу с.Берестове Близнюківського району Харківської області, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з погрозою застосування фізичного насильства стали незаконно вимагати у ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 10000 гривень. Для здійснення свого злочинного умислу, направленого на заволодіння коштами потерпілого шляхом вимагання, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового слідства особою погрожували застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, за допомогою розкладного ножа, а коли ОСОБА_12 повідомив про відсутність у нього коштів, змусили його відшукувати їх у сторонніх, надавши певний час.
Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на завершення вимагання, 03 серпня 2015 року близько 18.00 години, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового слідства особою, з корисливого мотиву, з метою наживи, маючи прямий умисел на вимагання, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді завдання матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, перебуваючи біля лісосмуги за с. Берестове Близнюківського району Харківської області, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового слідства особою, нанесли не менше 10 ударів палицею, руками та ногами потерпілому ОСОБА_12 у різні частини тіла. Погрожуючи ножем, який перебував у ОСОБА_7 , вони вимусили потерпілого поїхати на тік до с. Берестове, де знаходилося майно потерпілого та заволоділи його майном: ноутбуком «АСУС» вартістю 3500 грн. та мобільним телефоном «Соні експірія» вартістю 3199,5 грн., з карткою пам`яті Micro CD об`ємом пам`яті 8 Гб вартістю 77 гривень, який знаходився у шкіряному чохлі вартістю 225,6 гривень, чим спричинили матеріальну шкоду, згідно висновку товарознавчої експертизи № 8061, на загальну суму 7002,1 гривень.
В результаті вимагання потерпілому ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи № 254-ЛЗ/15 від 08.08.2015 року були заподіяні: поверхнева забита рана в середній третині лівої брови, синці на волосистій частині голови в тім`яній області по серединній лінії, за лівою вушною раковиною, у лівій навколооковій області, на ліктьовій поверхні лівого передпліччя в середньо-нижній третині, на задній поверхні лівого плеча в нижній третині, на передній поверхні правого плеча в нижній третині, на правій бічній поверхні грудної клітини в області проекції 10-го ребра по задній пахвовій лінії, на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, на зовнішній поверхні лівої гомілки в середньо-нижній третині, на передній поверхні правої гомілки в нижній третині, на тильній поверхні правої стопи в області проекції 2-3 плеснових кісток, садна на розгинальній поверхні правого передпліччя у верхній третині, на задній поверхні правого плеча в нижній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, які за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, весною 2015 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_9 , знаходячись біля ставку, розташованого поблизу с.Домаха м.Лозова Харківської області, знайшов полімерний пакунок, всередині якого знаходилось насіння речовини рослинного походження. Діючи з прямим умислом, направленим на незаконне придбання наркотичного засобу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підняв пакунок з вищевказаною речовиною, після цього, маючи умисел на незаконне зберігання, почав незаконно зберігати наркотичний засіб за місцем мешкання.
14 серпня 2015 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_6 , співробітниками Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області було виявлено та вилучено полімерний пакет з насінням речовини рослинного походження, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 1635 від 15жовтня 2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 13,1223 грам, тобто відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 770, марихуана віднесена до особливо небезпечних наркотичних засобів та її вага перевищує розмір в 5 грамів, яку ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Не погодившись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області ОСОБА_13 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 19.02.2018 року - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених, внаслідок м`якості.
Постановити новий вирок, яким призначити покарання:
ОСОБА_7 : за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.189 КК України у виді 6 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 189 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
Згідно ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 1 року позвбавлення волі за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2013 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 189 КК України у виді 6 років позбавлення волі; за ч.3 ст.189 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
Згідно ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
ОСОБА_9 за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.3 ст.189 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.1 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
Згідно ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_9 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
ОСОБА_10 за ч.2 ст.189 КК Українку виді 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 189 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
Згідно ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

В обгрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд призначаючи покарання не в повній мірі врахував особи підсудних та обставини скоєння ними злочинів.
Так, ОСОБА_7 раніше вже був засуджений за скоєння умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, усі інкриміновані злочини останнім скоєно в період випробувального терміну, що свідчить про стійку кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого. Крім того ОСОБА_7 не одружений, не працює, фактично не пов`язаний з соціальними інститутами, які могли б сприяти його перевихованню без ізоляції від суспільства.
Досліджуючи характеристику особистості обвинуваченого ОСОБА_8 , суд не приділив достатньої уваги тому, що раніше ОСОБА_8 мав 3 судимості на скоєння умисних корисливих, у тому числі тяжких злочинів проти власності та був засуджений до реальних видів покарань.
При цьому, до ОСОБА_8 застосовувався такий вид покарання, як штраф, також підсудний звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, тобто ОСОБА_8 мав можливість для виправлення та перевиховання. Проте на шлях виправлення не став та продовжив скоювати умисні і корисливі злочини, що свідчить про стійку кримінальну спрямованість поведінки підсудного. Крім того він не одружений, не працює, має непогашену судимість, обставиною, що обтяжує покарання підсудному е рецидив злочину.
Крім того, положеннями п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Разом з тим, при звільненні підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання суд не в повному обсязі врахував, що останніми скоєно два епізоди умисних тяжких злочинів проти власності, а ОСОБА_9 ще скоїв злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, обидва підсудні в силу ст. 89 КК України не судимі, не працюють, не одружені, тобто не пов`язані соціальними інститутами, які могли б сприяти їх перевихованню.
Вважає, що суд, приймаючи рішення щодо обгрунтованості звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, недостатньо врахував ступінь тяжкості скоєних ними кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, особи обвинувачених та дійшов безпідставного висновку про можливість їх виправлення без реального відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області ; пояснення захисника та обвинувачених , які заперечували проти скарги заступника прокурора Харківської області ; думку потерпілого , який був згоден з вироком суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та правильності кваліфікації їх дій в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України , суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин ; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченим суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.
Так при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції не в повній мірі врахував , що ним скоєно чотири тяжкі корисливі злочини. Вимагання грошей у ОСОБА_12 не тільки супроводжувалось застосуванням насильства у виді побоїв , але й вивезенням потерпілого до лісу , залякуванням , тобто мало зухвалий характер. При цьому ОСОБА_7 вчинив три тяжких корисливих злочини за попередньою змовою з іншими особами в період іспитового строку за попереднім вироком , яким він був засуджений також за скоєння тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Враховуючи, що на час розгляду справи в суді ОСОБА_7 не працював і систематично скоював корисливі злочинів , колегія суддів вважає, що останній забезпечував себе за рахунок злочинної діяльності і його особа має виключно антисоціальну спрямованість. Суд врахував у якості обставини , що пом`якшує покарання відшкодування збитків потерплим , але цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 було залишено без розгляду , а відповідно до матеріалів кримінального провадження останньому було повернуто лише 9000 грн. За наявності зазначених вище обставин та рецидиву злочину , що є обставиною , що обтяжує покарання, суд не мав достатніх підстав призначати обвинуваченому мінімальне покарання , передбачене санкціями за скоєні тяжкі злочини. Щодо стану здоров`я обвинуваченого, який страждає гіпертонічною хворобою , кардіологічними захворюваннями та хворобами шлунку, то це також значною мірою не впливає на ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого та зухвалість скоєних ним злочинів. Вказані обставини можуть бути враховані лікувальною комісією і бути підставами для звільнення особи в порядку ч.2 ст. 84 КК України.
Окрім того суд першої інстанції з незрозумілих причин зарахував ОСОБА_7 в строк відбуття покарання , призначеного цим вироком, час перебування під вартою за вироком Лозівського міськрайоного суду Харківської області від 3 квітня 2013р. з 21.10.12р. до 21.03.13р. (а.с.216 т.11). Покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком зараховується лише у випадках призначення його за правилами ч.4 ст.70 КК України, а вданому випадку покарання призначається за правилами ст. 71 КК України, тобто повністю або частково приєднується лише невідбута частина покарання за попереднім вироком.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції не в повній мірі врахував , що ним скоєно три тяжкі корисливі злочини. Вимагання грошей у ОСОБА_12 не тільки супроводжувалось застосуванням насильства у виді побоїв , але й вивезенням потерпілого до лісу , залякуванням , тобто мало зухвалий характер. При цьому ОСОБА_8 вчинив три тяжких корисливих злочини за попередньою змовою з іншими особами, маючи три непогашені судимості за скоєння грабежів та шахрайства. ОСОБА_8 також ніде не працював, за останнім вироком звільнився умовно-достроково , але вперто не бажає стати на шлях виправлення і знову скоює умисні корисливі злочини. Враховуючи, що ОСОБА_8 теж не працював і систематично скоював корисливі злочинів , колегія суддів вважає, що останній також забезпечував себе за рахунок злочинної діяльності і його особа має виключно антисоціальну спрямованість. За наявності зазначених вище обставин , суд не мав достатніх підстав призначати обвинуваченому мінімальне покарання , передбачене санкціями за скоєні тяжкі злочини. Щодо стану здоров`я обвинуваченого, який страждав пахвино-литковою килою, то це також значною мірою не впливає на ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого та зухвалість скоєних ним злочинів.
Таким чином колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання явно несправедливим через м`якість.
Відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Надаючи оцінку доводам апеляції прокурора , що до м`якості призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та безпідставності звільнення цих осіб від його відбування на підставі ст. 75 КК України , колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України , тяжкість вчиненого злочину , особа винного , обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання враховуються судом при призначенні покарання.
Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів , дані про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України , не працює , не одружений , на спеціальних обліках не перебуває , характеризується формально позитивно, обставини що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та відшкодування збитків.
Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції також врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів , дані про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України , не працює , не одружений , на спеціальних обліках не перебуває , характеризується формально позитивно, обставини що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та відшкодування збитків.
При цьому суд першої інстанції зробив висновок про можливість звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання з застосуванням ст.75 КК України, взагалі без наведення відповідних підстав , не мотивувавши свого рішення належним чином. Мотивуючи рішення щодо можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням , суд вказав, що він «враховує викладене». (а.с.242 т.12)
Тобто суд врахував одні і ті ж самі обставини при призначенні покарання, як для визначення його виду та розміру , так і для вирішення питання про необхідність звільнення від його відбування з випробуванням . Зазначене свідчить про неналежну вмотивованість рішення суду першої інстанції щодо можливості звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили тяжкі корисливі злочини злочини , а ОСОБА_9 також злочин в сфері незаконного обігу наркотичних засобів , раніше обидва притягувались до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів і знов вчинили корисливий злочин, який носить зухвалий характер і пов`язаний з залякуванням потерпілого та завданням йому тілесних ушкоджень, колегія суддів не може розцінити щире каяття обвинувачених та відшкодування завданої шкоди як достатні підстави для звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням. З врахуванням тяжкості злочинів, зазначені обставини на думку колегії суддів можуть бути підставою для призначення мінімального покарання, яке слід відбувати реально.
Тому, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України є обґрунтованими.
Згідно ч.1 ст.420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий, на спеціальних обліках не перебуває, не працює, не одружений за місцем мешкання характеризується формально позитивно, страждає гіпертонічними , серцевими та шлунковими захворюваннями (а.с. 201 т.2 , а.с. 5 т.7, а.с.182-206 т.10, а.с.88-102, 211-218 т.11, а.с. 214 т.12).
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття та часткове відшкодування шкоди.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України , обставиною , що обтяжує покарання є рецидив злочинів.
Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Враховуючи , що обвинувачений вчинив декілька злочинів в період іспитового строку за попереднім вироком, покарання йому слід призначити з врахуванням вимог ст. 70 КК України та ст. 71 КК України .
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше судимий, на спеціальних обліках не перебуває, не працює, не одружений за місцем мешкання характеризується формально позитивно, страждав пахвино-литковою килою (а.с. 250 т.6 , а.с.207-216 т.10).
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття та відшкодування шкоди.
Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Враховуючи , що обвинувачений вчинив декілька злочинів , покарання йому слід призначити з врахуванням вимог ст. 70 КК України .
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується формально позитивно (а.с.140-152 т.10)
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнає його щире каяття та відшкодування шкоди.
Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Враховуючи , що обвинувачений вчинив декілька злочинів , покарання йому слід призначити з врахуванням вимог ст. 70 КК України .
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується формально позитивно (а.с.217-232 т.10)
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнає його щире каяття та відшкодування шкоди.
Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження скоєння ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Враховуючи , що обвинувачений вчинив декілька злочинів , покарання йому слід призначити з врахуванням вимог ст. 70 КК України .
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.
Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 189 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначити покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_7 за цим вироком, частково, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2013 року і остаточно визначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред. 26.11.2015р. зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання , строк попереднього ув`язнення з 15 вересня 2014 року по 17 вересня 2014 року ; з 3 жовтня 2014 року по 6 жовтня 2014 року ; з 14 серпня 2015 року до 19 лютого 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_8 покарання:
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 189 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред. 26.11.2015р. зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання , строк попереднього ув`язнення з 14 серпня 2015 року до 19 лютого 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_9 покарання:
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі ;
-за ч. 3 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі .
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 остаточно визначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Призначити ОСОБА_10 покарання:
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі ;
-за ч. 3 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого .
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 остаточно визначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.
В іншій частині вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -