Номер провадження: 11-кп/813/389/19
Номер справи місцевого суду: 495/5959/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровської міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000452 від 12 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Рені Одеської області, громадянин України, має неповну середню освіту, перебуває у цивільному шлюбі, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин
судом 1-ої інстанції

Вироком Білгород-Дністровської міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирішено питання стосовно процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 11 лютого 2018 року під час огляду автомобіля марки «Daewoo Lanos» р/н НОМЕР_1 , який перебував під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 та був зупинений біля будинку №48 по вул.Київська в м.Білгород-Дністровський Одеської області, було виявлено та вилучено два медичних шприца, об`ємом по 6 мл із прозорою безбарвною рідиною, об`ємом по 2 мл та 1,5 мл.

Висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №416-Х від 17 квітня 2018 року було встановлено, що надана на експертизу речовина об`ємом 2 мл та 1,5 мл в медичних шприцах містить дифенгідрамін та наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, кількісний вміст якого 0,056 г та 0,042 г відповідно.

Дифенгідрамін (димедрол) внесений до Переліку сильнодіючих лікарських засобів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №490 від 17.08.2007 року. У наданій рідкій формі дифенгідрамін не відноситься до сильнодіючих лікарських засобів.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі, та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити вирок суду та в мотивувальній частині вироку викласти обвинувачення відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що, вирок суду незаконний у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки в порушення вимог статей 7, 9, п.3 ч.1 ст.370, п.2 ч.3 ст.374 КПК України суд першої інстанції належним чином не виклав обвинувачення в мотивувальній частині вироку, а саме не зазначив про місце, час та спосіб незаконного придбання та зберігання обвинуваченим ОСОБА_8 наркотичного засобу.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації та проживання, про що працівники поштового відділення залишали йому відповідні сповіщення.

Разом з цим ОСОБА_8 не звився до поштового відділення для отримання поштових відправлень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_8 , або призначення йому більш суворого покарання, з огляду на положення ч.4 ст.405 КК України, апеляційний суд дійшов висновку про можливість провести судовий розгляд без участі обвинуваченого, який не виявив бажання отримувати судові відправлення з відповідними викликами у судове засідання суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.404 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Частиною першою статті 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з приписами п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Зі змісту оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_8 вбачається, що у мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції не навів фактичні обставини кримінального провадження в повному обсязі, визнанні судом доведеними, а фактично виклав зміст обвинувачення, згідно обвинувального акту, висунутого органом досудового розслідування, не зазначивши при цьому час, місце та спосіб придбання ОСОБА_8 наркотичного засобу та мету його зберігання (а.п.47).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що в мотивувальній частині оскаржуваного вироку не повною мірою викладена об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , а отже вирок суду не відповідає вимогам ст.374 КПК України, що є істотним порушенням вимог Кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд зауважує, що згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

При цьому вимоги апеляційної скарги прокурора щодо зміни вироку суду першої інстанції шляхом доповнення мотивувальної частини фактичними обставинами, які не входили в об`єм висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, апеляційний суд визнає такими, що суперечать вимогам ч.1 ст.337 КПК України, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно із приписом п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Обвинувальний акт передається до суду і за допомогою саме цього документу ініціюється процес судового розгляду кримінального провадження стосовно певної особи, він дійсно виступає як акт обвинувального характеру, що має визначені законом процесуальні наслідки.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_8 апеляційним судом була встановлена невідповідність обвинувального акту стосовно нього вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 взагалі не зазначені час, місце та спосіб придбання ОСОБА_8 наркотичних речовин та мету їх зберігання, що може викликати сумніви у правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 саме за ч.1 ст.309 КК України.

В свою чергу суд першої інстанції на вказані недоліки обвинувального акту уваги не звернув, призначив обвинувальний акт до судового розгляду, розглянув його по суті та ухвалив відносно ОСОБА_8 обвинувальний вирок, який не відповідає вимогам ст.374 КПК України, хоча мав повернути обвинувальний акт прокурору для усунення зазначених вище недоліків.

З урахуванням того, що судом першої інстанції не був перевірений обвинувальний акт на відповідність положенням ст.291 КПК України, а вирок суду першої інстанції ухвалений з порушенням ст.374 КПК України, апеляційний суд вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до положень статей 2, 7, 9, 412, 415 КПК України, визнаються апеляційним судом суттєвими.

Частиною 1 ст.412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України, наведені вище обставини унеможливлювали прийняття будь-якого судового рішення судом першої інстанції та унеможливлюють прийняття рішення за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 .Л судом апеляційної інстанції, а тому єдиним можливим рішенням, у даному випадку, є скасування вироку з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, вимог кримінального процесуального закону необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення, неухильно керуючись вимогами КПК України, Конституції України та практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, неухильно дотримуючись вимог ст.314 КПК України, суду першої інстанції необхідно звернути увагу на встановлені при апеляційному розгляді та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог КПК України, провести підготовче провадження у відповідності до вимог глави 27 розділу IV КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень статей 2, 7 КПК України.

З таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок Білгород-Дністровської міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року підлягає скасуванню з призначення нового розгляду у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись статтями 291, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 частково задовольнити.

Вирок Білгород-Дністровської міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000452 у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4