Справа № 308/8176/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2019 року м. Ужгород
Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Пунктом 19 частини першої статті 7, статтею 26 КПК України передбачено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати, окрім інших загальних засад кримінального провадження, засаді диспозитивності, яка полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно з п.8 ч.2, ч.5 ст. 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, і, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Постанова слідчого, як це передбачено у ч.5 ст. 110 КПК України, складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. При цьому мотивувальна частина, окрім іншого, повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивна частина - зміст прийнятого процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження визначається у статтях параграфу 1 глави 24 КПК України, як одна з форм закінчення досудового розслідування. Відповідно до ст. ст. 283, 284 КПК України, які входять до цього параграфу, закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування є повноваженням слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 10 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження, відповідно до частини 6 цієї статті, надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Внесення слідчим, після закриття кримінального провадження, клопотання слідчому судді для прийняття ним рішення щодо речових доказів у цьому кримінальному провадженні КПК України, в тому числі у ст.ст. 40, 100, 171-174, не передбачає.

До повноважень слідчого судді п.18 ч.1 ст. 3 КПК України відносить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Повноважень слідчого судді на вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні закритому на стадії досудового розслідування, цей Кодекс не передбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, системний аналіз наведених норм КПК дає підстави дійти висновку про те, що до компетенції слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

У відповідності до ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Виходячи з викладеного вище, розгляд клопотання слідчого про вирішення питання долі речових доказів після закриття кримінального провадження, не входить до компетенції слідчого судді.

Крім того, як вбачається з клопотання, воно подано з порушенням вимог КПК України, зокрема: у клопотанні слідчого міститься прохання вирішити долю речових доказів, в той же час не зазначено яким чином (конфіскувати, знищити, передати до відповідних установ чи заінтересованим особам, передати у власність держави в установленому КМУ порядку тощо), у клопотанні не зазначено, яким критеріям, передбаченим у ч. 9 ст.100 КПК України ці речові докази відповідають, відсутня будь-яка інформація про власника або володільця майна.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню для усунення вказаних недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 171-174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області підполковника податкової міліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000970 про вирішення питання щодо речових доказів у зв`язку з закриттям кримінального провадження - повернути особі, яка його подала, разом з доданими до нього матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1