№ 755/2347/18
№1-кп/755/673/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

"13" вересня 2018 р. 2018 року колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого водієм у ТОВ «Муравей Україна», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого пакувальником у ТОВ «Муравей Україна», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком не більше двох місяців.

У судовому засіданні прокурор зазначив про доцільність продовження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачені можуть переховуватися від суду, ними вчинено особливо тяжкий злочин, не мають стійких соціальних зв`язків.

Представник потерпілого та потерпілий підтримали думку прокурора та просили продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_11 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ним не наведено достатньо ризиків. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, прокурору потрібно зазначати інші ризики, однак, обвинувачений ОСОБА_6 не може переховуватись від суду, речові докази містяться у матеріалах кримінального провадження і немає ризиків щодо їх знищення, свідки та потерпілий допитані й обвинувачений не зможе на них впливати, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має позитивну характеристику, має роботу, у зв`язку з чим, просив змінити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_10 заперечив проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки його підзахисний є раніше не судимий, а тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На даний момент допитані усі свідки та потерпілий, тому просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку своїх захисників.

Заслухавши учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно зі ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання доцільності продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Itali), [GC], № 26772/95, п. 153, ЕСНR 2000-IV.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні висунуто обвинувачення за ч. 4 ст. 187 КК України.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про зменшення ризиків, які були встановлені судом при обранні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу та його продовженні, колегія суддів вважає, що заявлені раніше стороною обвинувачення ризики не зменшилися та існують на даний час, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим, відсутні.
Крім того, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке за ступенем тяжкості є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, крім того, можуть переховуватись від суду та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, шляхом впливу на потерпілого, свідків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дає підстави для збереження обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання останнім під вартою.
З урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів вважає, що даний ризик не зменшився, що виправдовує обраний раніше вид запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для застосування до обвинувачених іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 199, 331, 369 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Черкаської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, працюючому водієм у ТОВ «Муравей Україна», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції Українистроком не більше двох місяців - до 13 листопада 2018 року включно.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, працюючому пакувальником у ТОВ «Муравей Україна», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції Українистроком не більше двох місяців - до 13 листопада 2018 року включно.

Колегія суддів при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Суддя

Суддя