МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22 січня 2019 року Справа №370/281/19
Провадження №1-кс/370/78/19
Слідчий вказує, що зазначений автомобіль може бути використаний як доказ факту чи обставин вчинення злочину, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 19.01.2019 року визнаний речовим доказом, та відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України на нього має бути накладено арешт.
У судове засідання слідчий не з`явився, належним чином повідомлений, що відповідно не є перешкодою для розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.
Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, додані до нього, слідчий суддя керується наступним.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, серед іншого, повинно бути зазначено підстави і мету арешту майна та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна із долученням документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так, у порушення вказаних норм, а також у порушення вимог ст.ст. 98, 100, 110 КПК України, слідчий не вказує, які обставини даного кримінального правопорушення можуть бути підтверджені вказаним речовим доказом. Слідчий суддя вважає, що в даному випадку автомобіль не може бути речовим доказом, оскільки не відповідає вимогам ст. 98 КПК України.
Оскільки додані до клопотання про арешт майна документи не підтверджують підстави і мету арешту майна та відповідне обґрунтування необхідності цього, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Більше того, до матеріалів клопотання не додано документів, що підтверджують вилучення вказаного автомобіля, а тому слідчий суддя приходить до висновку про незаконність його утримання.
Керуючись вимогами ст. 131, 170-173, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,-
Копію ухвали надіслати до Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1