МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/280/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 205 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за № 0000289 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Філіповка Врадіївського району Миколаївської області, громадянку України, неодружену, працюючою директором ТОВ «Миколаївдомсервіс», раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,

представник іншої особи ОСОБА_10 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги представника іншої особи.
Просить вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року скасувати та кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку або закрити провадження через сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБИ-1, виключивши з тексту рішення будь-які посилання на ОСОБА_7 та інших осіб, причетність яких до будь-яких дій спільно з ОСОБОЮ-1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року затверджено угоду від 26 квітня 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_8 у кримінальному проваджені № 0000289 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 205 КК України, згідно якої ОСОБА_8 зобов`язується:
- впродовж 2 місяців з дня винесення вироку, яким затверджується угода про визнання винуватості, внести в рахунок відшкодування завданого у кримінальному провадженні збитку на рахунок ГУ ДКСУ у Миколаївській області № 0006 (одержувач УК у м. Миколаїв Центральний район 21080600) грошові кошти в сумі 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень);
- співпрацювати у викритті вчинених кримінальних правопорушень щодо заволодіння грошовими коштами ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», досудове розслідування якого проводиться у кримінальному провадженні № 0000482 від 25.10.2013, стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інших підозрюваних при проведенні у ньому слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій (або у кримінальних провадженнях, з якими буде об`єднано зазначене кримінальне провадження), а так само щодо інших осіб щодо яких є достатні підстави вважати, що вони причетні до скоєння кримінального правопорушення;
- з`являтися за першим викликом до слідчого (детектива), прокурора та суду для надання показань, проведення інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000482 від 25 жовтня 2013 року (або у кримінальних провадженнях, з якими буде об`єднано зазначене кримінальне провадження).
Визнано винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 205 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги представника іншої особи.
Вважає, що оскаржуваний вирок, порушив законні права, свободи та інтереси ОСОБА_7 .
Вказує, що судом першої інстанції зазначено факт причетності ОСОБА_7 у протиправній поведінці.
Зазначає, що засновником і президентом групи компаній, у різні часи, які об`єднані під умовною назвою «DARA Group», виступав виключно ОСОБА_7 , а отже викладена у вироку інформація дає можливість однозначно ідентифікувати ОСОБУ 4, як ОСОБА_7 .
На переконання апелянта, суд першої інстанції порушив положення Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України) та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
На початку 2011 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у Особа-1, який на той час був єдиним засновником і директором ТОВ «Моноліт Маркетинг» () та ТОВ «Соборное-2» (), місцезнаходження яких зареєстроване за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 7, виник умисел на організацію незаконної підприємницької діяльності з надання стороннім підприємствам послуг з конвертування належних останнім грошових коштів у безготівковому вигляді у готівку.
З цією метою Особа-1 на початку 2011 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин звернувся до своєї цивільної дружини ОСОБА_8 , з якою він перебував у фактичних шлюбних відносинах, з пропозицією придбати суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу) з метою прикриття незаконної діяльності очолюваних ним ТОВ «Моноліт Маркетинг» та ТОВ «Соборное-2», який мав здійснювати транзит коштів у ланцюгу фіктивних господарських операцій з купівлі-продажу різноманітної продукції, здебільшого продуктів харчування, що мали за кінцеву мету переведення безготівкових грошових коштів сторонніх підприємств в готівку, для подальшого повернення останнім за винагороду, сума якої визначатиметься Особа-1 у відсотковому співвідношенні до суми конвертованих коштів.
Погодившись на пропозицію Особа-1, ОСОБА_19 , діючи з корисливих мотивів, маючи на меті своє та Особа-1 незаконне збагачення, підшукала для придбання ТОВ «Николаевдомсервис-4» (), зареєстроване 23.07.2010 року державним реєстратором виконавчого комітету Миколаївської міської ради, єдиним засновником якого був Особа-2, та сплативши останньому обумовлену суму винагороди, розмір якої досудовим розслідуванням не встановлено, на підставі протоколу №3 від 17.04.2011 року загальних зборів учасників ТОВ «Николаевдомсервис-4» увійшла до складу засновників вказаного товариства, з одночасним виключенням із складу засновників Особа-2, та призначена на посаду директора товариства.
У подальшому на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Николаевдомсервис-4» від 23.10.2012 року назву товариства змінено на ТОВ «Ремтех-Проект».
Таким чином ОСОБА_19 , діючи умисно, за попередньою змовою з Особа-1, придбала ТОВ «Николаевдомсервис-4», назву якого в подальшому змінено на ТОВ «Ремтех-Проект», місцезнаходження якого було зареєстровано за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Фрунзе, будинок 84, з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ «Моноліт Маркетинг» та ТОВ «Соборное-2», керівником яких був Особа-1.
Схема роботи підконтрольних Особа-1 підприємств ТОВ «Ремтех-Проект», ТОВ «Моноліт Маркетинг» та ТОВ «Соборное-2» мала полягати у створенні фіктивної кредиторської заборгованості між вказаними та сторонніми підприємствами на підставі фіктивних договорів поставки різних товарів, реальне придбання та поставка яких не здійснювалися, після чого Особа-1 мав знімати готівку з рахунків ТОВ «Соборное-2» та передавати особам, що зверталися до нього з проханням надати їм таку послугу, за винагороду, що визначалася ним у кожному конкретному випадку індивідуально у відсотковому співвідношенні від суми переведених грошових коштів, конвертованих з безготівкової форми в готівкову.
При цьому, згідно розробленого Особа-1 злочинного плану, роль ОСОБА_19 мала полягати у формальному керівництві господарською діяльністю ТОВ «Ремтех-Проект» та підписанні фінансово - господарських документів щодо проведення фіктивних (безтоварних) господарських операцій, що будуть підготовлені Особа-1 та надані їм на підпис. При цьому, усі операції з розпорядження грошовими коштами цих підприємств мали проводитись ОСОБА_19 виключно за вказівкою Особа-1, а кошти мали перераховуватись на визначені Особа-1 рахунки підконтрольних йому ТОВ «Моноліт Маркетинг» та ТОВ «Соборное-2».
З цією метою ТОВ «Ремтех-Проект», ТОВ «Моноліт Маркетинг» та ТОВ «Соборное-2» були відкриті банківські рахунки у ряді банківських установ, у тому числі у АТ «Імексбанк» (м. Одеса) та філії АТ «Імексбанк» у м. Миколаєві.
Так, ТОВ «Ремтех-Проект» було відкрито розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 у AT «Імексбанк».
У подальшому Особа-1, використовуючи придбане за його вказівкою ОСОБА_19 підприємство ТОВ «Ремтех-Проект», сприяв незаконному заволодінню групою осіб у складі невстановлених на даний час досудовим розслідуванням службових осіб з числа керівництва та членів комітету з конкурсних торгів ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», інженера УВТК ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» Особа-3, фактичного керівника ПрАТ «Уніс-Центр» та ТОВ «Арстрейд» Особа-11, фактичного керівника групи суб`єктів господарювання «DARA Group» Особа-4, фінансового директора ТОВ «Грімальді» Особа-5, голови правління ПрАТ «Уніс-Центр» Особа-6, номінального директора ТОВ «Арстрейд» Особа-7, директора ПрАТ «СКБ Електрощит» Особа-8 та фінансового директора Корпорації «Харківський електрощитовий завод - Елетекс - С» Особа-9 грошовими коштами ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», що спричинило настання збитків державі на загальну суму 27 940 176,87 грн.
Так, орієнтовно на початку грудня 2011 року до Особа-1 звернувся його давній приятель Особа-10 та організував зустріч Особа-1 з Особа-11, який був фактичним керівником ПрАТ «Уніс-Центр» та ТОВ «Арстрейд», номінальним директором якого виступав Особа-7, яким було розроблено злочинний план щодо протиправного заволодіння грошовими коштами Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі - ДП НАЕК «Енергоатом») шляхом підшукання підприємства-виробника, що було затверджене як постачальник для АЕС, мало відповідні технічні умови та могло здійснювати виготовлення і поставку складного електротехнічного обладнання, спільної участі ПрАТ «Уніс-Центр» та ТОВ «Арстрейд» у торгах на закупівлю вказаного технологічного обладнання, що проводитимуться ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», які, виступаючи дилерами одного й того ж самого підприємства-виробника, пропонуватимуть заздалегідь узгоджену завищену ціну на нього як на етапі формування очікуваної вартості предмета закупівлі, так і у ході спільної участі у відкритих торгах, забезпечення за прямого сприяння службових осіб ВП «Южно-Українська АЕС» їх перемоги у цих торгах та подальшого заволодіння коштами, що становитимуть різницю у реальній вартості (вартості виробника) та вартості реалізації обладнання на адресу ВП «Южно-Українська АЕС», через виведення їх на рахунки підприємств, що мають ознаки фіктивності, для подальшого переведення у готівку та розподілу між учасниками злочинної схеми.
Під час зустрічі Особа-1 з Особа-11, що відбулася у грудні 2011 року у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час у барі «101», розташованому по вул. Велика Морська у м.Миколаєві між вул.Радянська та вул.Московська, останній довів до відома Особа-1 розроблений ним злочинний план в частині виведення грошових коштів, отриманих від BП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», на рахунки підприємств, що мають ознаки фіктивності, для подальшого переведення у готівку та розподілу між учасниками злочинної схеми. Так Особа-11 пояснив, що роль Особа-1 полягатиме у частковому здійсненні транзиту та частковому переведенні у готівку отриманих підконтрольними йому підприємствами бюджетних грошових коштів. При цьому, згідно розробленої Особа-11 злочинної схеми з підконтрольних йому ПрАТ «Уніс-Центр» та ТОВ «Арстрейд» будуть перераховуватись грошові кошти на рахунки підконтрольного Особа-1 ТОВ «Ремтех-Проект», яке повинне буде частково здійснити транзит грошових коштів на рахунок Корпорації «Харківський електрощитовий завод - Елетекс - С», а решту грошових коштів перерахувати через ланцюг фіктивних господарських операцій з придбання продуктів харчування та будівельних матеріалів на рахунок ТОВ «Соборное-2», звідки Особа-1 мав зняти грошові кошти у вигляді готівки та передати їх Особа-11 через уповноважену останнім особу - Особа-12, особу якого на даний час досудовим розслідуванням не встановлено.
Погодившись на роль пособника у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та визначивши розмір винагороди за свої послуги у розмірі 3% від суми конвертованих у готівку грошових коштів, Особа-1, усвідомлюючи протиправність своїх дій, зобов`язався використати для участі у ланцюгу фіктивних господарських операцій, що мали за мету переведення незаконно отриманих грошових коштів у готівку для розподілу між учасниками злочинної схеми, підконтрольне йому підприємство з ознаками фіктивності - ТОВ «Ремтех-Проект», керівником якого є пов`язана з ним особа - цивільна дружина ОСОБА_19 , що мали на підставі фіктивних договорів поставки запчастин (комплектуючих) до електрообладнання отримати від ТОВ «Арстрейд» та ПрАТ «Уніс-Центр» грошові кошти та у подальшому перерахувати їх на рахунки ТОВ «Моноліт Маркетинг» та ТОВ «Соборное-2», звідки останні мали бути зняті у вигляді готівки та передані Особа-1 через уповноважену особу Особа-11, для розподілу останнім між учасниками злочинної змови.
Внаслідок реалізації розробленої Особа-11 злочинної схеми групою осіб у складі невстановлених на даний час досудовим розслідуванням службових осіб з числа керівництва та членів комітету з конкурсних торгів ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», інженера УВТК ВП «Южно-Українська АЕС» Особа-3, фактичного керівника ПрАТ «Уніс-Центр» та ТОВ «Арстрейд» Особа-11, фактичного керівника групи суб`єктів господарювання «DARA Group» Особа-4, фінансового директора ТОВ «Грімальді» Особа-5, голови правління ПрАТ «Уніс-Центр» Особа-6, номінального директора ТОВ «Арстрейд» Особа-7, директора ПрАТ «СКБ «Електрощит» Особа-8, фінансового директора Корпорації «Харківський електрощитовий завод - Елетекс - С» Особа-9 з використанням придбаного ОСОБА_19 ТОВ «Ремтех-Проект», яке прикривало незаконну діяльність вказаних осіб, спричинено настання збитків державі на загальну суму 27 940 176,87 грн., що в 1000 (тисячу) і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та згідно примітки до ст.205 КК України є великою матеріальною шкодою для держави.
Судом затверджено угоду про визнання винуватості укладеної 26 квітня 2017 року між прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та підозрюваною ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 КК України.

Затверджуючи угоду, суд першої інстанції зобов`язав ОСОБА_8 співпрацювати у викритті вчинених кримінальних правопорушень щодо заволодіння грошовими коштами ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», досудове розслідування якого проводиться у кримінальному провадженні № 0000482 від 25.10.2013, стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інших підозрюваних при проведенні у ньому слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій (або у кримінальних провадженнях, з якими буде об`єднано зазначене кримінальне провадження), а так само щодо інших осіб щодо яких є достатні підстави вважати, що вони причетні до скоєння кримінального правопорушення

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року.

Посилаючись на статтю 393 КПК України, прокурор зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство не лише не передбачає права ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на оскарження вироку, а й містить пряму заборону такого оскарження.

Вказує, що вирок ухвалений на підставі угоди, стосовно однієї із декількох осіб не має преюдиційного значення для кримінального провадження стосовно інших осіб, а визнання винуватості першою не є доказом вини останніх.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення представника іншої особи на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної карги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини 1 статті 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Така ж правова позиція закріплена і в статті 62 Конституції України, статті 17 КПК України.
Із змісту статті 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідує, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесення йому вироку.
Згідно статті 90 КПК України, рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиційне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.
Згідно приписів пункту 3 частини 7 статті 474 КПК України, у кримінальному провадженні на підставі угоди суд не вправі затвердити угоду, умови якої порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Всупереч викладеному, як убачається зі змісту вироку, ухвалюючи рішення про затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 КК України, вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Зокрема, у вироку суд першої інстанції констатував, що вчиняючи злочин, передбачений частиною 2 статті 205 КК України ОСОБА_8 сприяла незаконному заволодінню групою осіб у тому числі фактичного керівника групи суб`єктів господарювання «DARA Group» Особа-4, грошовими коштами ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», що спричинило настання збитків державі на загальну суму 27 940 176,87 грн.
Тобто, фактично викладено відомості щодо особи, яку можливо ідентифікувати, а саме керівника групи суб`єктів господарювання «DARA Group», яким є ОСОБА_7 . Суд першої інстанції фактично зробив висновок, про визнання ОСОБА_7 суб`єктом кримінальних правопорушень, який не був учасником даного кримінального провадження.
Однак, враховуючи заперечення ОСОБА_7 встановлених щодо нього у вироку відносно ОСОБА_8 обставин та проведення досудового розслідування щодо ОСОБА_7 в іншому кримінальному провадженні, як слідує із змісту затвердженої угоди, такі обставини згідно зі статей 91, 92 КПК України підлягають доказуванню слідчим, прокурором у загальному порядку з дотриманням таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
При цьому гарантовані законом права ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не можуть бути жодним чином звужені чи обмежені. Про недопустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий суд у своїх рішеннях також неодноразово стверджував і Європейський суд з прав людини.
Проте, в даному випадку вказаних засад кримінального провадження по відношенню до ОСОБА_7 суд першої інстанції не дотримався та, незважаючи на недоліки угоди про визнання винуватості, пов`язані з порушенням прав, свобод та інтересів ОСОБА_7 , всупереч приписам пункту 3 частини 7 статті 474 КПК України прийняв рішення про затвердження умов угоди у запропонованій сторонами редакції, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Таким чином, обвинувальним вироком щодо ОСОБА_8 по суті створено преюдицію, якою, всупереч презумпції невинуватості, встановлено суб`єкта вчинення злочинів саме ОСОБА_7 , що є неприпустимим.
Зазначені вище порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення відповідно до приписів частини 1 статті 412 КПК України.

За такого, в силу істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, на підставі пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Враховуючи наведені положення частини 6 статті 9 КПК України, та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження верховенства права, законності, презумпції невинуватості забезпечення права на захист, доступ до правосуддя (пунктів 1, 2, 10, 13, 14 частини 1 статті 7 КПК України), а також беручи до уваги укладення угоди під час досудового розслідування, на підставі пункту 2 частини 2 статті 407 КПК України, ухвалений вирок підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Вирішення питання щодо закриття провадження через сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченої з виключенням з тексту рішення будь-які посилання на ОСОБА_7 та інших осіб, причетність яких до будь-яких дій спільно з обвинуваченою, про що вказує в апеляційній скарзі апелянт, знаходиться поза процесуальними повноваженнями суду апеляційної інстанції у даному провадженні.
За таких обставин, апеляційні скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково.
У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, суд апеляційної інстанції не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та інші аргументи викладені в апеляційній скарзі.
Керуючись частиною 1 статті 7, частиною 6 статті 9, статтями 376, 405, 407, 412, 415, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року відносно ОСОБА_8 про затвердження угоди між прокурором і обвинуваченою про визнання винуватості, скасувати.
Направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: