Номер провадження: 11-сс/785/2144/18
Номер справи місцевого суду: 509/5689/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.12.2018 року про накладення арешту на майно,-

встановив:

Оскарженою ухвалою в рамках кримінального провадження №0002480 від 05.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ілічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 05.12.2018 року під час проведення огляду ділянки місцевості, зокрема, на: транспортний засіб марки «AUDI» моделі «A4», н.з. НОМЕР_1 , оранжевого кольору.

Мотивуючи задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що вилучений автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тому є підстави для накладення на нього арешту задля забезпечення повного та об`єктивного досудового розслідування.

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, власник майна ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу прийнятою із порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки слідчий суддя: не встановив законності зупинення транспортного засобу, підстав для тимчасового вилучення майна; не зазначив, чому саме майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та залишив поза увагою те, що клопотання слідчого є невмотивованим; не дотримався строків розгляду клопотання та не врахував прохання власника майна про надання автомобіля на його відповідальне зберігання.

Посилаючись на викладене, власник майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого повернути вилучене майно власнику та зобов`язати власника або користувача зберігати автомобіль надавати його для будь-яких слідчих дій та проведення експертиз.

В судове засідання апеляційного суду від 26.12.2018 року прокурор та власник майна не з`явилися, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання; від прокурора надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, у зв`язку із чим апеляційний суд доходить висновку про можливість проведення апеляційного розгляду, на підставі ч. 4 ст. 405 КПК України, за відсутності прокурора та власника майна та фіксування судового засідання згідно вимог ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювати.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Разом з тим, відповідно до вимог абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з зазначених у скарзі пояснень апелянта, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, власник майна, відповідно до довідки секретаря судового засідання Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.12.2018 року (а.с. 12), дійсно не був присутнім при винесенні ухвали слідчого судді 05.12.2018 року, в судове засідання не викликався; матеріали справи не містять жодних відміток про направлення власнику копії зазначеної ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що твердження апелянта про отримання копії оскаржуваної ухвали слідчого судді саме 10.12.2018 року є слушними та такими, що відповідають дійсності, оскільки спростувань таких тверджень матеріали провадження не містять.

При цьому апеляційний суд враховує ту обставину, що строк оскарження ухвали слідчого судді у даному випадку, відповідно до вищевказаних положень кримінального процесуального закону, необхідно обчислювати саме з моменту отримання копії ухвали, тобто з 10.12.2018 року, а тому, на думку апеляційного суду, строк оскарження ухвали слідчого судді власником майна ОСОБА_5 фактично пропущений не був, а тому підстави для розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали - відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дають можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону…

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Частина 2 статті 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с. 4-5), як на підставу накладення арешту на майно слідчий послався на необхідність збереження зазначеного автомобіля як предмету вчинення злочину.

Зі змісту фактичних обставин, наведених у клопотанні, вбачається, що при проведенні перевірки номеру кузова автомобіля марки «AUDI» моделі «A4», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 був виявлений ідентифікаційний номер кузова, який викликав підозру у підробці. За вказаним фактом до ЄРДР були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ст. 290 КПК України (а.с. 6).

Водночас, слідчим до клопотання на підтвердження обґрунтованості того, що вказаний автомобіль дійсно є предметом вчинення злочину, пов`язаного із підробкою номерів вузлів та агрегатів транспортних засобів надано копію протоколу огляду, з якого взагалі неможливо встановити його текст та встановлені під час проведення цього огляду обставини, а долучений до клопотання рапорт інспектора поліції СРПП №3 ОСОБА_8 , за відсутності інших об`єктивних даних на підтвердження факту підробки вузлів транспортного засобу, не можна вважати належним доказом на підтвердження викладених у клопотанні даних. Інші матеріали, на підтвердження доводів клопотання - відсутні.

В поданій до апеляційного суду заяві від 26.12.2018 року прокурор вказав, що вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, зазначивши при цьому, що на теперішній час вищевказаний автомобіль експертом оглянутий не був та висновок експерта з приводу факту підробки вказаного номеру кузову відсутній.

З урахуванням викладених у заяві прокурора обставин щодо відсутності на даний час даних про підтвердження факту підробки вузлів та агрегатів автомобілю, в тому числі з урахуваннях даних щодо строку затримання автомобілю, який на час розгляду апеляційної скарги фактично становить більш ніж 20 днів, апеляційний суд вважає безпідставними твердження прокурора про законність утримання майна ОСОБА_5 на підставі рішення, яке прийнято за результатами розгляду невмотивованого клопотання та за відсутності даних на підтвердження викладених у ньому обставин.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що слідчий подав клопотання про накладення арешту на вказаний автомобіль завчасно, без отримання належних доказів на підтвердження його позиції та при цьому належним чином не обґрунтував доводи клопотання.

Окрім того, до клопотання слідчим не було додано жодного документу, який би підтверджував право власності на зазначений автомобіль; не було надано конкретних фактів та доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження певними особами таким майном.

Встановлені апеляційним судом обставини вказують на невідповідність клопотання слідчого вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

Частина 3 статті 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді (а.с. 13), розглядаючи клопотання, слідчий суддя районного суду при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення відповідно до клопотання слідчого, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту на зазначений автомобіль необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що норми п. 4 та 5 ч. 5 ст. 173 КПК України передбачають, що в своїй ухвалі про накладенні арешту на майно слідчий суддя зазначає, крім іншого, також заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно, а також порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Як вбачається зі змісту резолютивної частини ухвали (а.с. 14), слідчий суддя вищевказаної вимоги кримінального процесуального закону не дотримався та не зазначив конкретний спосіб обтяження майна (заборона/обмеження розпорядження чи користування автомобілем), допустивши таким чином іще одне істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що завадило йому прийняти законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення, які у в відповідності до вимог ст. 409 та 412 КПК України є підставою для його скасування, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області -

постановив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.12.2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0002480 від 05.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ілічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 05.12.2018 року під час проведення огляду ділянки місцевості, зокрема, на: транспортний засіб марки «AUDI» моделі «A4», н.з. НОМЕР_1 , оранжевого кольору - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ілічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно - повернути прокурору-процесуальному керівнику в даному кримінальному провадженні для усунення недоліків клопотання протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4