Справа № 127/2444/18
Провадження № 1-кп/127/126/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,
представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 14 липня 2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001673 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, громадянки України, учениці 9-В класу КЗ «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №12 Вінницької міської ради», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 17.05.2017 року, приблизно о 19:20 год., спільно з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходячи біля зупинки громадського транспорту «Максима Шимка» по вул. Максима Шимка в м. Вінниці, зіштовхнулися з раніше незнайомим їм малолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Використовуючи малозначимий привід, а саме зауваження ОСОБА_7 , ОСОБА_4 спільно з малолітньою ОСОБА_10 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності, усвідомлюючи, що вони знаходяться в громадському місці, публічно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, виражаючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, прагнучи самоутвердитися за рахунок приниження іншої особи, почали ображати ОСОБА_7 , висловлюючись у його бік нецензурними словами.
Після чого ОСОБА_4 , утримуючи рукою за шию ОСОБА_7 , повела його до лавки, розташованої на зупинці громадського транспорту, де спільно з ОСОБА_10 , нанесли по декілька ударів колінами ніг в область голови та обличчя ОСОБА_7 .
В подальшому, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_10 , принижуючи при цьому гідність малолітнього ОСОБА_7 , посадили його до сміттєвої урни, після чого залишили місце події.
Згідно з висновком експерта ВОБ СМЕ №586 від 14.07.2017 року та висновком експерта №1472 від. 21.12.2017 року у ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці в ділянці обличчя, волосяної частини голови, правого плеча, правого передпліччя, струс головного мозку, забій зовнішнього носу.
Тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя, волосяної частини голови, правого плеча, правого передпліччя, забою зовнішнього носу, належать до легких тілесних ушкоджень, струс головного мозку належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитана в судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнала, щиро розкаялась та пояснила суду, що 17.05.2017 року, близько 19 години, вона разом з ОСОБА_10 , повертались з школи. В цей час, із школи йшов великий потік дітей, а тому можливо вона по дорозі випадково когось штовхнула, однак вона цього не помітила. Проходячи біля зупинки громадського транспорту вона почула від потерпілого в її сторону образливі вислови. В ході словесної перепалки вона вдарила потерпілого в плече, а ОСОБА_10 у живіт, після чого вони разом привселюдно, в супереч волі потерпілого, посадили ОСОБА_7 до сміттєвої урни, після чого залишили місце події.
Законний представник ОСОБА_5 суду пояснила, що донька проживає разом з нею та бабусею. Дитина перебуває на її утримані, оскільки батько доньки не приймає участі у забезпеченні та виховання ОСОБА_4 . Донька проживає в хороших умовах, має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним для життя та навчання. Дитина навчається в школі, ходить на танці. Донька має певне коло обов`язків по дому. Про даний конфлікт донька повідомила її по телефону, оскільки, в той час вона перебувала у лікарні. Раніше таких випадків не траплялось.
Законний представник потерпілого ОСОБА_8 суду повідомила, що 17.05.2017 року, приблизно о 19:20 год., її син ОСОБА_7 прямував зі школи до зупинки громадського транспорту. Перебуваючи біля зупинки громадського транспорту, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 в ході словесного конфлікту, використовуючи малозначний привід, нанесли її сину тілесні ушкодження, після чого посадили останнього до сміттєвої урни. По дорозі додому, ОСОБА_7 зателефонував її та повідомив, що його побили, у зв`язку з чим, йому погано. Коли син прийшов додому вона оцінюючи візуально загальний стан дитини викликала швидку медичну допомогу, яка забрали сина у лікарню. Після чого, вона зателефонувала класному керівнику сина, яка наступного дня і вияснила, що сталось 17.05.2017 року з її сином.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 суду повідомив, що раніше ОСОБА_4 та ОСОБА_10 він не знав та не зустрічав. 17.05.2017 року, приблизно о 19 годині, він з друзями йшов із сторони школи в магазин. В цей час, з магазину виходили дівчата, які штовхнули його від чого він майже впав, після чого останні виразились в його сторону в грубій формі, на що він відповів останнім, тим же. В подальшому, з даного приводу розпочався словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_4 та ОСОБА_10 нанесли йому тілесні ушкодження та привселюдно на очах в знайомих та однокласників, свідомо принижуючи його гідність, посадили його до сміттєвої урни, яка знаходилась на зупинці громадського транспорту. Внаслідок отриманих ударів в нього на тілі та голові були синяки, а лікарі діагностували в нього струс головного мозку.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 14.07.2017 року з заявою про вчинення злочину звернулась ОСОБА_8 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2017 року. Згідно вказаної заяви вона просить прийняти міри до невідомих осіб, які 17.05.2017 року, приблизно о 19:25 год., перебуваючи біля ЗОШ №12, що по вул. Максима Шимка в м. Вінниці, умисно нанесли її сину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тілесні ушкодження.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 18.05.2017 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно довідки Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні №3070, ОСОБА_7 встановлено діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку».
Згідно висновку експерта №586 від 14.07.2017 року тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді синців в ділянці обличчя волосяної частини голови, правого плеча та правого передпліччя отриманні від твердих тупих предметів в термін спричинення більш півтори доби до часу обстеження і належать до легких тілесних ушкоджень.
Згідно висновку експерта №1472 від 21.12.2017 року у ОСОБА_7 також мали місце «Струс головного мозку. Забій зовнішнього носу», які могли бути отримані від впливу твердих тупих предметів в термін спричинення, що вказаний в «Постанові» про призначення судово-медичної експертизи (додаткової) від 17.11.2017 року. Струс головного мозку належить до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. «Забій м`яких тканин носа» належить до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Всі тілесні ушкодження могли бути отримані від впливу твердих тупих предметів, в тому числі частинами тіла людини.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.11.2017 року та долученого до нього фото таблиць вбачається, що слідчий експеримент проводився за участю потерпілого ОСОБА_7 на якому останній повідомив та показав учасникам слідчої дії, що 17.05.2017 року, приблизно о 19:20 год., він тротуаром рухався від ЗОШ №12 до зупинки громадського транспорту, яка розташована неподалік школи, щоб дістатись додому. На той час біля, зупинки було багато людей, серед яких були і учні школи. Підійшовши до зупинки він помітив двох раніше не знайомих йому дівчат, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які йшли навпроти нього від магазину. Порівнявшись з вказаними дівчатами, одна з них, а саме ОСОБА_12 штовхнула його плечем від чого, останній майже втратив рівновагу та не впав на проїжджу частину. У відповідь ОСОБА_7 зробив останній зауваження. Однак, на зазначене зауваження ОСОБА_13 та ОСОБА_10 відреагували агресивно та почали ображати його нецензурною лайкою. Після чого, ОСОБА_13 взяла рукою за голову ОСОБА_14 та потягнула до себе. Після чого, ОСОБА_13 , поклала передпліччя руки на потиличну ділянку шиї ОСОБА_7 і зігнувши її в лікті, затисла його шию. Утримуючи таким чином ОСОБА_7 за шию. Після чого, ОСОБА_13 насильно повела ОСОБА_7 у бік зупинки до лавки. Підійшовши до лавки ОСОБА_13 схопила ОСОБА_7 руками за плечі та нанесла останньому, близько 4-5 ударів коліном ноги в область голови та обличчя. В подальшому ОСОБА_10 схопила своєю рукою праву руку ОСОБА_7 та загнула останньому її за спину щоб він не міг вирватись. Побиття ОСОБА_7 вказаними ОСОБА_15 та ОСОБА_10 супроводжувалось нецензурною лайкою та образами в сторону потерпілого, насміхаючись над останнім. Після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 схопили ОСОБА_16 за руки та посадили його до сміттєвої урни, яка знаходилась на зупинці, після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 пішли в сторону школи.
Згідно протоколу огляду документу від 10.11.2017 року та долучених до нього фото таблиць вбачається, що на третьому плані зображено зупинку громадського транспорту, частину обличчя дівчини схожої на ОСОБА_10 , дівчину у куртці рожевого кольору схожу на ОСОБА_4 та хлопця у куртці синього кольору. При цьому дівчина схожа на ОСОБА_17 тримає рукою за шию хлопця у куртці синього кольору з портфелем схожого на ОСОБА_7 , а дівчина схожа на ОСОБА_10 стоїть навпроти них.
Згідно постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.11.2017 року отриманні та оглянуті 2 фотокартки із зображенням осіб схожих на ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 та інших невідомих осіб, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001673, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання неповнолітньої обвинуваченої, законного представника неповнолітньої обвинуваченої, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження неповнолітня обвинувачена визнала свою винуватість у вчинені злочинів, повідомила, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті нею не оспорюються, надала показання та повідомила про обставини вчинення нею злочину.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість неповнолітньої обвинуваченої доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні.
Так, суд приймає до уваги показання неповнолітньої обвинуваченої, яка повідомила, що17.05.2017 року, близько 19 години вона разом з ОСОБА_10 , повертались зі школи. В цей час, із школи йшов великий потік дітей, а тому можливо вона по дорозі випадково когось штовхнула, однак вона цього не помітила. Проходячи біля зупинки громадського транспорту вона почула від потерпілого образливі вислови в її сторону. В ході словесної перепалки вона вдарила потерпілого в плече, а ОСОБА_10 у живіт, після чого вони разом привселюдно, в супереч волі потерпілого посадили ОСОБА_7 до сміттєвої урни, після чого залишили місце події.
Показання обвинуваченої є добровільними та достатніми для висновків суду про наявність в її діянні складу злочину. Так, суд приймає до уваги те, що обвинувачена повідомила про безпричинність своїх дій, а саме висловлення в адресу потерпілого нецензурною лайкою, нанесення йому тілесних ушкоджень, спосіб вчинення зазначеного у виді нанесення ударів потерпілому ОСОБА_7 , тривалість вказаних дій. Такі показання обвинуваченої дають підстави суду стверджувати, що обвинувачена грубо порушила громадський порядок, а нанесення потерпілому тілесних ушкоджень з одночасною словесною образою та привселюдно поміщенням потерпілого до сміттєвої урни свідчить про те, що дії обвинуваченої супроводжувались особливою зухвалістю. Вказані показання неповнолітньої обвинуваченої повністю узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме зі змістом заяви законного представника потерпілого до правоохоронних органів; висновками експертиз, які свідчать про локалізацію, отриманих ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень, виду травматичної дії, часу отримання тілесних ушкоджень, характеристики травматуючого чинника та безпосереднього механізму заподіяння тілесних ушкоджень; протоколом слідчого експерименту та речовими доказами у справі, які суд також приймає до уваги як належний та допустимий доказ.
Згідно з п. 5 ППВСУ № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Аналіз сукупності доказів у справі та зазначених положень ППВСУ свідчить, що дії неповнолітньої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України, як вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалось особливою зухвалістю.
Законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання про звільнення в порядку ст. 105 КК України неповнолітню обвинувачену від покарання та просила застосувати до неї примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі неповнолітньої ОСОБА_4 під її нагляд строком на 1 рік. Прокурор, захисник, неповнолітній потерпілий та його законний представник не заперечували щодо звільнення неповнолітньої ОСОБА_4 від покарання в порядку ст. 105 КК України.
Неповнолітня обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання законного представника ОСОБА_5 щодо звільнення її від покарання в порядку ст. 105 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
З роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" вбачається, що положення ч. 1 ст. 497 КПК кореспондуються з ч. 1 ст. 97 КК, у зв`язку з чим посилання на означену норму процесуального закону під час прийняття рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру (ст. 105 КК) є таким, що не відповідає нормам процесуального закону. Суд в таких випадках при прийнятті рішення керується лише ст. 105 КК.
Відповідно до ст. 12 КК України, неповнолітня ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому строк нагляду, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним, але не довше, ніж до досягнення особою повноліття.
Судом встановлено, що по місцю навчання та проживання неповнолітня ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони.
Згідно листа служби у справах дітей ВМР від 03.08.2017 року №31-00-0011-32869 вбачається, що неповнолітня ОСОБА_4 на обліку у службі як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, не перебуває.
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 19.06.2017 року вбачається, що батько з сім`єю не проживає. Дитина проживає в квартирі з матір`ю та бабусею, проживає в окремій кімнаті, де є ліжко, шафа, стіл, за яким дитина робить уроки на столі також є комп`ютер.
Згідно характеристики по місцю навчання ОСОБА_4 характеризується, як комунікабельна, активна, полюбляє привернути до себе увагу. Проте не завжди належним чином готується до уроків. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо та відповідально.
Згідно досудової доповіді Вінницького МРВ з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань пробації виконання кримінальних покарань та пробації МЮ, за вих. №2262 від 02.03.2018 року, вбачається, що неповнолітня ОСОБА_4 відповідно до соціально-психологічних потреб, які обумовлюють ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення виявленні наступні криміногенні фактори: стосунки в сім`ї, освіта, навчання та працевлаштування, особисті якості та поведінка. Неповнолітня ОСОБА_4 зацікавлена у змінах, має позитивні плани на майбутнє, готова брати участь у програмах та заходах із втручанням. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.
З довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 29.06.2017 року №20/2715 вбачається, що ОСОБА_4 на диспансерному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 20.06.2017 року №1581 ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно вимоги про судимість від 15.01.2018 року ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.
Таким чином, неповнолітня обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, вчинила умисний злочин невеликої тяжкості будучи неповнолітньою, вину у вчиненні злочину визнала, щиро розкаялась, активно сприяла у розкритті злочину.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, беручи до уваги те, що обвинуваченій, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахування конкретних обставин справи і тяжкості кримінального правопорушення, особи неповнолітньої обвинуваченої, здатність матері забезпечити належний контроль за поведінкою неповнолітньої дочки, суд прийшов до висновку про можливість її звільнення від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, у вигляді передачі неповнолітньої під нагляд матері ОСОБА_5 .
Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
З наведеного слідує, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисний злочин невеликої тяжкості, вину у вчинені злочину визнала, щиро розкаялась, активно сприяла у розкритті злочину, зробила для себе належні висновки, що підтверджується, як її показаннями так і поясненням законного представника ОСОБА_5 . Так, судом на підставі зазначених доказів встановлено, що поведінка ОСОБА_4 після вчинення злочину змінилась в кращий бік, вона прислухається до думки матері та її зауважень, є молодою особою, навчається в школі, будує позитивні плани на майбутнє, що з врахуванням клопотання, свідчить про можливість застосування до обвинуваченого ст. 105 КК України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КК України.
Керуючись ст. 105, 296 КК України, ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
В силу ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, застосувавши до неї примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді передачі її під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком на один рік.
Речові докази у кримінальному провадженні №0001673, а саме:
- дві фотокартки із зображенням осіб схожих на ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 та інших невідомих осіб, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0001673, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: