Ухвала
Іменем України
06 листопада 2018 р.

м. Київ
Справа №328/2596/17
Провадження № 51-9565 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного судуЗапорізької області від 31 липня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання положень зазначеної статті.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте, всупереч приписам процесуального закону у поданій скарзі не міститься належного обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та явної несправедливості призначеного засудженому покарання через м`якість, а також необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 413, 414 цього Кодексу.

Також, прокурор не зазначає, які доводи апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, з касаційної скарги вбачається, що прокурор оскаржує вирок і ухвалу, однак ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і просить призначати новий розгляд в суді апеляційної інстанції, чим допускає суперечності.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3