Справа № 480/1585/17
Провадження №1-кп - 480/68/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" серпня 2018 р. Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 03.07.2017 р. про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полонне, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за контрактом на посаді майстра номер обслуги 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Суд визнав доведеним, що 05.06.2017 року о 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 128, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.1, 3 ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території 235 міжвидового центру підготовки частин та підрозділів ( АДРЕСА_1 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 16 год. 00 хв. 30.06.2017 року.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положення ч.3 ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем служби, брав участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, має статус УБД, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує щире каяття обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Разом з цим, оскільки, розуміючи наслідки звільнення від відбування покарання за цією підставою і право заперечувати проти цього, обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти застосування до нього амністії, він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 74, ст. 85 КК України та ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ввизнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 74, ст. 85 КК України та ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році", ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

29.08.2018