Постанова
Іменем України
01 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 373/2116/16-к
провадження № 51-3864 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника
засудженого ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 000838 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, судимість не знята і не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 150 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2017 року вирок місцевого суду змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на докази: протокол проведення слідчого експерименту від 11 серпня 2016 року, висновок експерта № 35 від 20 липня 2016 року, висновок № 165 від 25 липня 2016 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 13 липня 2016 року, висновок експерта № 110 від 22 липня 2016 року, висновок експерта № 364 від 07 листопада 2016 року, які є неналежними.
В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 12 липня 2016 року приблизно о 23 годині у с. Студеники Київської області, з метою зґвалтування напав на потерпілу ОСОБА_10 , повалив її на землю та здавив горло. Подолавши таким чином опір потерпілої, застосовуючи фізичне насильство та словесні погрози, ОСОБА_9 вчинив із нею статевий акт, фізіологічного завершення якого не відбулося внаслідок того, що до місця події під`їхав автомобіль з чоловіком і донькою потерпілої, а ОСОБА_9 втік з місця події.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. Захисник стверджує, що незважаючи на те, що ОСОБА_9 є неповнолітнім і психічно хворим, усі слідчі дії під час досудового розслідування проводилися за відсутності захисника, а отже є недопустимими, висновок суду про винуватість його підзахисного ґрунтується лише на показаннях потерпілої та її близьких родичів, а судовий розгляд проведено не повно. Крім того, у вироку зазначено, що він може бути оскаржений тільки з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, однак ОСОБА_9 ніякої угоди не укладав, а отже посилання на зазначену процесуальну норму є безпідставним. Суд апеляційної інстанції розглянув справу не повно, без наявності усіх матеріалів.

Позиції інших учасників судового провадження

На касаційну скаргу надійшло заперечення від представника потерпілої, який вважає доводи скарги необґрунтованими та просить залишити судові рішення без зміни.

Захисник у судовому засіданні підтримав доводи скарги та просив її задовольнити у повному обсязі.
Засуджений та його законний представник у суді касаційної інстанції підтримали думку захисника.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення касаційної скарги та вважав постановлені у справі судові рішення обґрунтованими.
Представник потерпілої також заперечував проти задоволення касаційної скарги.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При перевірці доводів, наведених у касаційних скаргах, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок. Аргументи захисника щодо неповноти судового розгляду, незгоди з даною судом оцінкою доказів, оспорювання встановлених за результатами судового розгляду фактів стосуються по суті невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що виходячи з вимог ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Разом із тим при перевірці судових рішень не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким його засуджено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України вказані висновки ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Зміст обставин і доказів докладно наведено у вироку.

Доводи сторони захисту на заперечення винуватості засудженого були предметом ретельної перевірки судів першої та апеляційної інстанцій і знайшли належну оцінку у судових рішеннях.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано виключив з мотивувальної частини вироку посилання на докази, які отримані з порушенням вимог кримінального процесуального закону за відсутності захисника та законного представника неповнолітнього. Тобто апеляційним судом виправлено помилку, якої припустився суд першої інстанції, визнавши такі докази допустимими. Тому твердження захисту, про порушення прав засудженого та врахування недопустимих доказів, не заслуговують на увагу, через виправлення таких порушень апеляційним судом.

Проте, таке виключення частини доказів не вплинуло на доведеність винуватості ОСОБА_9 , оскільки його вина підтверджується сукупністю інших належних та допустимих доказів.

Зокрема, у судовому засіданні в присутності захисника та законного представника ОСОБА_9 не заперечував факту статевих зносин із потерпілою, проте стверджував, що все відбувалося добровільно. Потерпіла ОСОБА_10 стверджувала, що засуджений погрожував їй застосуванням насильства, здавлював руками шию, тому вона, побоюючись за своє життя та здоров`я, не чинила опору. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердили, що знайшли потерпілу, біля дороги в кущах , з ознаками насилля, зокрема шия у неї була червона. Згідно висновку експерта, на тілі потерпілої виявлені тілесні ушкодження у виді крововиливів на шиї, саден на передпліччі, плечах та стегнах. Також винуватість ОСОБА_9 підтверджується протоколами огляду місця події, висновком судово-психіатричної експертизи.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 .

Щодо доводів сторони захисту про те, що потерпіла добровільно погодилася на пропозицію засудженого щодо інтимних стосунків з ним, то з урахуванням часу події, яка відбулася приблизно о 23 годині, в темну пору доби, на безлюдній дорозі, коли потерпілу повинні були зустріти чоловік із дочкою, які фактично перешкодили ОСОБА_9 у фізіологічному розумінні завершити статевий акт, а також за наявності у потерпілої тілесних ушкоджень, суд обґрунтовано визнав ці доводи такими, що не узгоджуються з матеріалами справи і є позицією захисту.

Крім того, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Проте, під час судового розгляду сторона захисту жодним доказом не спростувала та не поставила під сумнів показання потерпілої та свідків. У судовому засіданні під час допиту як потерпілої, так і свідків, стороні захисту була забезпечена можливість ставити їм запитання та спростовувати доводи. Отже, порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено.

Твердження захисника про порушення права ОСОБА_9 на оскарження судових рішень внаслідок того, що у вироку зазначено порядок його оскарження тільки з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, спростовується матеріалами провадження.

Зі змісту поданих обвинуваченим та представником потерпілої апеляційних скарг вбачається, що вони подані у порядку ст. 393 КПК України без будь-яких обмежень щодо підстав та меж оскарження. Посилання ж суду у вироку на ч. 4 ст. 394 цього Кодексу є неприпустимою опискою, однак вона може бути виправлена судом у порядку ст. 379 КПК України. Поряд з цим така описка не може вважатись істотним порушенням КПК України так, як не перешкодила та не могла перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Посилання у касаційній скарзі захисника на те, що суд апеляційної інстанції розглянув кримінальне провадження не повно, без наявності всіх матеріалів є безпідставними.

На виконання вимог ст. 349 КПК України в судовому засіданні з`ясовується які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження. Доказами у кримінальному провадженні згідно ст. 84 КПК є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Наведений у ч. 2 ст. 84 КПК перелік процесуальних джерел доказів є вичерпним, зокрема, ними є показання, речові докази, документи та висновки експертиз.

Як убачається з матеріалів провадження, апеляційний суд здійснив усі передбачені законом заходи для повного та об`єктивного судового розгляду. Зокрема, суд дослідив усі докази, які було заявлено та досліджено в суді першої інстанції , а також додатково зобов`язав прокурора надати матеріали, які стосуються проведення слідчих дій із ОСОБА_9 та дати призначення йому захисника як неповнолітній і психічно хворій особі, належним чином дослідив ці документи та дав їм відповідну оцінку у сукупності з іншими доказами. Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є обґрунтованою та вмотивованою.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, воно враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини скоєного, дані про особу винного, зокрема й ті, на які посилається у касаційній скарзі захисник, а також принцип індивідуалізації покарання. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення нових злочинів.

Урахувавши наведене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника слід залишити без задоволення. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити судові рішення без зміни.

З цих підстав суд ухвалив:

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13