1Справа № 335/2050/18 1-кс/335/5502/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, одруженої, має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі договору оренди землі №00696 від 29.12.2016 передана у користування земельна ділянка із кадастровим номером :05:009:0155 за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до умов договору земельна ділянка передана для розташування кафе. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.03.2017, про що вчинено запис за № 19349895. Таким чином, право користування земельною ділянкою із кадастровим номером :05:009:0155 за адресою АДРЕСА_2 виникло у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 01.03.2017. Разом із тим, як встановлено досудовим розслідуванням, згідно із Актом перевірки № 108/07.03.2018, складеним Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області у 2016 році, ще до виникнення права на земельну ділянку, ОСОБА_4 було збудовано на місці літнього майданчику одноповерхову будівлю ламаної форми в плані (зовнішні стіни дерев`яний каркас з утепленням та обшивкою із зовнішнього боку пластиковими панелями, з внутрішнього боку пластиковими панелями, частина фасадів засклена метало-пластиковими вітражами, фундаменти монолітні бетонні, несучі конструкції дерев`яні стійки, покриття металочерепиця по дерев`яним конструкція даху). Будівля поділена на два окремі приміщення суцільною перегородкою: до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » організовано окремий вхід з боку АДРЕСА_3 , до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » організовано два окремі входи з боку пр. Соборного та АДРЕСА_3 . Будівництво здійснювалось ОСОБА_4 без затверджених проектних рішень, а також без отримання дозвільних документів на здійснення будівельних робіт (декларації про початок виконання будівельних робіт). Проведеним 07.03.2018 оглядом земельної ділянки (із залученням сертифікованого інженера-геодезиста) встановлено, що площа самочинно збудованого об`єкту складає 150 м.кв., що згідно із положеннями ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» виключає можливість кваліфікувати дану споруду як тимчасову. Також, за результатами топографо-геодезичних вимірювань, проведених під час огляду встановлено, що частина самочинно збудованої споруди площею 10 м. кв. знаходиться поза межами земельної ділянки із кадастровим номером :05:009:0155. За інформацією Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради земельна ділянка, на якій розташований самочинно збудований об`єкт знаходиться в охоронній зоні історичних ареалів, межі якої затверджені Наказом Міністерства культури України № 814 від 31.07.2012 «Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України». Таким чином, своїм умисними діями ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 197-1 КК України, яке кваліфікується як: самовільне будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці в охоронній зоні.
Враховуючи дані про особу підозрюваної та обсяг пред`явленої підозри, а також посилаючись на наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, із покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.
Захисник та підозрювана заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні, пояснили, що клопотання прокурора необгрунтоване, не відповідає вимогам КПК України, підозра на яку посилається прокурор необгрунтована, відсутні належні докази, будівництво на земельній ділянці, відбувалося у той час, коли вона перебувала в користуванні іншої особи, ризики взагалі відсутні та не підтвердженні.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами клопотання, перевіривши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив наступне.
В провадженні Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000477 від 15.02.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України.
27.04.2018 року на адресу ОСОБА_4 направлено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України.
27.06.2018 року постановою керівника Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 , продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців, до 27.07.2018 року.
Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження № 0000477 від 15.02.2018 року, встановив достатність підстав на даному етапі досудового розслідування, вважати висунуту ОСОБА_4 підозру обґрунтованою.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 , слідчим суддею враховуються, що злочин, в якому підозрюється остання, є злочином середньої тяжкості.
Також слідчим суддею беруться до уваги дані про особу підозрюваної, а саме, що ОСОБА_4 раніше не засуджена, одружена та має на утриманні неповнолітню дитину, має місце проживання та реєстрацію.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стороною обвинувачення визначено запобігання ризикам, передбаченим пп. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом із цим, прокурором в клопотанні не розкрито та не конкретизовано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. В клопотанні прокурор лише послався на можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий суддя вважає, що в даному випадку прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана добровільно з`явилась в судове засідання за першим викликом, що засвідчує відсутність намірів переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Разом із цим, що стосується ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, про існування якого зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає його безпідставним, оскільки цей ризик має бути усуненим шляхом проведення слідчих дій. Крім цього, даний ризик є необґрунтованим та неконкретизованим, а органом досудового розслідування не надано жодного доказу на його підтвердження, та є лише припущеннями, які не можуть бути покладені в основу судового рішення. Зазначене в рівному ступені стосується і ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш того, в матеріалах провадження відсутні відомості про вчинення будь-якого протизаконного впливу з боку підозрюваної на свідків у кримінальному провадженні.
Крім цього, що стосується ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає його необґрунтованим та не підтвердженим жодними матеріалами кримінального провадження. Прокурор в клопотанні та в судовому засіданні, не зазначив яким чином та в який спосіб підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а лише цитує норму статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як вказує прокурор, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, особистого зобов`язання до підозрюваної, свідчить тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення.
Проте, сама по собі лише тяжкість інкримінованого діяння не є підставою, із якою закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Проаналізувавши пояснення учасників процесу та вищеприведені норми закону, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що прокурор у судовому засіданні довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, однак не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, відтак відсутні підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.
З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язку: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язок, передбачений ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, строком до 27.07.2018 року включно.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 177-179, 184, 193-194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язок, передбачений ст. 194 КПК України, строком до 27.07.2018 року включно, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді, в частині відмови застосуванні домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1