Справа №490/2292/17 13.06.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Судді Апеляційного суду Миколаївської справах ОСОБА_1
13 червня 2018 року м. Миколаїв
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, офіційно неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Чернігова, громадянки України, незаміжньої, непрацюючої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_2
захисник ОСОБА_3
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок змінити, в частині призначеного покарання у виді 5 років позбавлення волі та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржуваний вирок скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання у виді 3років позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та призначити йому трирічний іспитовий строк.
Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України; ч.3 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту набрання вироком чинності.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_2 у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення:
- з 21 січня 2017 року до 20 червня 2017 року - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;
- з 21 червня 2017 року до моменту набрання вироком чинності - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
До набрання вироком чинності запобіжний захід ОСОБА_2 залишено попередній - тримання під вартою.
Цим же вироком ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт строком на 240 годин.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю цього злочину та злочину, за який ОСОБА_6 засуджена вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 травня 2017 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено їй покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок годин).
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачений не згоден із призначеним покаранням та вважає його занадто суворим. Зазначає, що визнав свою вину повністю, сприяв розкриттю злочинів. Зауважує, що прокурор в судовому засіданні просив призначити йому 4 роки позбавлення волі, а його захисник просила призначити 3 роки із застосуванням вимог ст. 75 КК України, проте суд прийняв рішення, не взявши до уваги думку сторони захисту та прокурора.
В доповненнях до апеляційної скарги, обвинувачений, посилаючись на вимоги ч.5 ст. 72 та ч.2 ст.5 КК України, просить зарахувати йому в строк покарання, попереднє ув`язнення з 21 січня 2017 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує, що покарання хоч і не виходить за межі, встановленого санкцією ч.3 ст. 185 КК України, проте вважає вирок суду явно несправедливим внаслідок суворості та таким, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Зауважує, що обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, а тому захисник просить призначити покарання ОСОБА_2 із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, що на думку захисника буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, але розробив злочинний план, відповідно до якого необхідно було приїжджати до іншого міста, орендувати подобово квартиру, у якій міститься цінне майно, викрадати майно, що було наявне у відповідній квартирі та реалізовувати його до ломбарду, а вилученими у такий спосіб грошима розпоряджатися на власний розсуд.
З метою реалізації цього плану він залучив до злочинної діяльності ОСОБА_4 , з якою погодив її участь у вчиненні злочину.
Реалізуючи зазначений план, 27 вересня 2016 року о 15:00 годині ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та за попередньою змовою між собою, прибули у місто Миколаїв, де з метою заволодіння чужим майном орендували квартиру АДРЕСА_3 , проникнувши у такий спосіб до вказаної квартири.
Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , діючи спільно, заволоділи належними потерпілій ОСОБА_7 : телевізором торгової марки "Bravis Led" вартістю 5000 грн.; феном для волосся моделі "Roventa cv3502" вартістю 350 грн.; праскою "Philips" моделі "GC 1029"вартістю 850 грн.
Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, здали майно до ломбарду, отримавши за це грошові кошти, якими розпорядились на власний розсуд.
Своїми діями вони завдали потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 6200 грн.
Реалізуючи далі вказаний план, ОСОБА_8 за домовленістю з ОСОБА_4 17 січня 2017 року направив її до міста Миколаєва для протиправного отримання коштів.
ОСОБА_4 ж в свою чергу, реалізуючи вказаний вище злочинний план та виконуючи свою роль, 17 січня 2015 року прибула до міста Миколаєва, де з метою заволодіння чужим майном орендувала квартиру АДРЕСА_4 , проникнувши у такий спосіб до вказаної квартири.
Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_4 , реалізуючи вказаний вище злочинний план та виконуючи свою роль, заволоділа належним ОСОБА_9 телевізором торгової марки "LG Full HD TV M" моделі "М2794DJ", серійний номер "001MADNGE288" вартістю 3.500 грн.
Після цього приблизно о 18:45 годині вона винесла вказаний телевізор з квартири, отримавши можливість розпорядитися ним, але була затримана потерпілим ОСОБА_9

МОТИВУВУННЯ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
З ухвалою апеляційного суду в частині зарахування у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_2 строк попереднього ув`язнення не погоджуюсь та висловлюю окрему думку про таке.

Згідно ст. 374 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен був зазначити в ньому рішення про залік досудового тримання під вартою. Однак, суд першої інстанції, не в повному обсязі прийняв рішення щодо цього питання.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище, має зворотну дію у часі. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувється судом строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
18 травня 2017 року Законом України № 2046 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України.
Отже, Закон України № 2046 VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, погіршує становище особи, яка вчинила відповідні діяння, а відтак не має зворотної дії у часі.
Враховуючи наведене, вважаю, що обвинуваченому зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання має провадитись за законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення ним злочину, тобто за Законом України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, а не Законом України від 18 травня 2017 року Законом України № 2046 VIII, який погіршує становище обвинуваченого.
З огляду на зазначене, вважаю, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, з дотриманням положень ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, обвинуваченому ОСОБА_2 підлягає зарахуванню у строк позбавлення волі попереднє ув`язнення і з 21 червня 2017 року по 13 червня 2018 року (набрання вироком законної сили) включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суддя Апеляційного суду
Миколаївської області ОСОБА_1