Справа № 359/4333/18
Провадження № 1-в/359/295/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

представника БВК-119 ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бровари Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.06.2011 Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.122 ч.1,75 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців; 27.07.2011 Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.190 ч.1,70 ч.1,70 ч.4,75,76 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 2 роки; 30.08.2013 Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.185 ч.1 КК України, штраф 850 грн.; 27.10.2014 Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.185 ч.2,75,76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

в с т а н о в и в:

06.06.2018 засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду на підставі ст. 539 КПК України із клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений свою клопотання підтримав, зазначив, що вже відбув 2/3 строку призначеного йому згідно вироку покарання. На даний час вважає, що своєю поведінкою довів виправлення, тому просив клопотання задовольнити.

Представник Бориспільської виправної колонії №119 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, не працевлаштований, а тому відсутні підстави, передбачені ст.81 КК України.

Ознайомившись із позицією учасників провадження, матеріалами клопотання та особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п.2 ч. 3 ст. 81 КК України необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Ця поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Судом встановлено, що згідно вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.187, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі (а.о.с.14-16). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 10.03.2016 вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2015 року залишено без змін (а.о.с.18-19).
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2015 набрав законної сили 10.03.2016 (а.о.с.20).

Відповідно до вимог ст.12 КК України вчинений ОСОБА_4 , злочин є тяжким.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 починається 13.08.2015, а закінчення 15.01.2020. На час розгляду даного клопотання засуджений відбув 2/3 призначеного судом покарання.

З матеріалів особової справи слідує, що засуджений ОСОБА_4 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 14.08.2015.

Під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе з негативної сторони, мав 1 стягнення, яке було погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 04.02.2016. За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень немає. Має 1 заохочення за сумлінну поведінку від 10.05.2017. Не працевлаштований.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного від 02.11.2017, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке відмовлено, оскільки засуджений мав недостатній ступінь виправлення.

Відповідно до характеристики від 21.07.2017 (а.о.с.112-113), засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризується посередньо. Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Встановлені законодавством вимоги персоналу виконує лише під контролем. За характером спокійний, врівноважений. Намагається утримувати своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті, не завжди має охайний вигляд. Участі в у реалізації програм виховного впливу, а також у роботі самодіяльних організацій не бере. Вину у скоєному злочині визнав частково. Цивільний позов заявлявся, але виконавчий лист не надходив. Згідно висновку установи засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання.

Даючи аналіз вищевикладеному, суд приходить до переконання, що дійсно засуджений ОСОБА_4 не довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що став на шлях виправлення.

Тому суд вважає за доцільне у задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 57, 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бровари Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.06.2011 Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.122 ч.1,75 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців; 27.07.2011 Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.190 ч.1,70 ч.1,70 ч.4,75,76 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 2 роки; 30.08.2013 Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.185 ч.1 КК України, штраф 850 грн.; 27.10.2014 Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.185 ч.2,75,76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання-відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1