Дата документу 07.08.2018 Справа № 554/309/18
Справа 554/309/18
У Х В А Л А
Іменем України

07 серпня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , заявниці ОСОБА_5 , представника ПП агрофірми «Славутич» адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання ОСОБА_5 про накладення арешту на майно ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 20.07.2018 р. звернулась до суду із вищевказаним клопотанням, в якому прохає накласти арешт на майно а саме: урожай 2018 року зернових культур ( сої, соняшника, кукурудзи, пшениці, ячменю), що перебувають в оренді ПП Агрофірма « Славутич» ( ), на території Глобинського району Полтавської області, заборонивши представникам ПП Агрофірма «Славутич»

() до завершення досудового розслідування та судового розгляду

у кримінальному провадженні володіти, користуватися та відчужувати майно.

Накласти арешт на майно, а саме: урожай 2018 року зернових культур (сої, соняшника, кукурудзи, пшениці, ячменю), розміщені в складі, нежитлова будівля, загальною площею 681.9 кв.м., що розташована за адресою: Полтавська обл., Глобинський р., с. Горби, вулиця Овсієнка, будинок 2А; будівлі, що розташовані за адресою: Полтавська обл., Глобинський р., с. Горби, провулок Складський, 8., ПП Агрофірма «Славутич» належить на праві приватної власності частка в розмірі 13/50.

Накласти арешт на майно, а саме: урожай 2018 року зернових культур (сої, соняшника, кукурудзи, пшениці, ячменю), розміщені на земельних ділянках , які обробляє ПП Агрофірма «Славутич» згідно договору суборенди землі з ФГ «Мрія» від 01.11.2016 р.

Накласти арешт на майно, а саме: урожай 2018 року зернових культур (сої, соняшника, кукурудзи, пшениці, ячменю), розміщені на земельних ділянках , які обробляє ПП Агрофірма «Славутич» згідно договору 17.10.2017 оренди землі з СФГ «Комета» від 17.10.2017 р.

Контроль та виконання покласти на уповноважену особу слідчих органів СУ ГУ НП в Полтавській області та Глобинського ВП ГУ НП в Полтавській області.

Арештоване майно передати на зберігання цивільному позивачу ОСОБА_5 .

Підставами для задоволення клопотання вказувала наступне, що слідчим управління ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000497 за заявою потерпілої сторони ОСОБА_5 про вчинення учасниками Приватного Підприємства Агрофірма «Славутич» ( ) злочинів передбачених ч.1 ст. 172,ч.2 ст. 358, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 191, ст.. 205-1 КК України. Її у вказаному кримінальному провадженні визнано потерпілою, так як вона фактично прийняла спадщину після смерті свого батька. В рамках цього провадження заявницею подано цивільний позов до ОСОБА_7 на суму 11 149 500 грн. Підозрюваний ОСОБА_7 переховується від слідства та його оголошено в розшук, але під його керівництвом проводяться дії, щодо привласнення майна та урожаю, який почали збирати та вивозити у невідомому напрямку, тобто відбувається його чергове привласнення. Вважала, що оскільки по даному кримінальному провадженню пред`явлено цивільний позов, а аткож з метою припинення протиправних дій та збереження майна ПП Агрофірма «Славутич» ( 9) потрібно накласти арешт на урожай 2018 року, що належить ПП Агрофірма « Славутич».

У судовому засіданні заявниця та її представник клопотання підримали, просили його задовольнити, з мотивів викладених у ньому.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.
Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, суд встановив наступне.

Слідчим управління ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000497 за ч.1 ст. 172,ч.2 ст. 358, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 191, ст. 205-1 КК України. Підозрюваним у вказаному кримінальному проваджені є ОСОБА_7 .

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених упунктах 1-4частини першої статті 96-2Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення .

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так з матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що наразі ПП «Агрофірма «Славутич» до підозрюваного ОСОБА_7 , ніякого відношення не має, зокрема згідно наказу № 326 від 19.05.2018 року вбачається, що на посаду директора приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» призначено ОСОБА_8 .

В ч. 1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги викладене, та зважаючи на те, що суд відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України, може накласти арешт на майно обвинуваченого, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого, яка вчинила суспільно небезпечне діяння за наявності обгрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, враховуючи те, що під час розгляду даного клопотання встановлено, що, вартість майна, на яке просить накласти арешт з метою забезпечення цивільного позову не є співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним провадження, суд вважає, що немає достатніх підстав для накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131,132, 170,171 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 13.08.2018 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1