Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3642/18
Провадження № 1-в/490/162/2018
У Х В А Л А

08 травня 2018 року суддя Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , клопотання ОСОБА_2 про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році", -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 /надалі - ззаявник/ , який на цей час перебуває у СІЗО міста Миколаєва в зв`язку із засудженням до покарання у вигляді арешту, пов`язаного із позбавленням волі, надіслав до суду клопотання, у якому просив про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році"
Після перевірки матеріалів клопотання доходжу такого.
Так системний аналіз положень статей 537, 539 КПК України в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду свідчить про таке.
Вирішення питання про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році" вказаними нормами до компетенції певного суду не віднесено. Але в цьому випадку необхідність такого перерахунку випливає з закону, що пом`якшує умови відбуття покарання, та таке пом`якшення є аналогічному передбаченим статтею 74 Кримінального Кодексу України. Питання ж про застосування статті 74 КК України відповідно до пункту 13 частини1 статті 537 КПК України мають розглядатись судом за місцем виконання вироку.
За такого відповідно до положень частини 6 статті 9 КПК України поставлене заявником питання має вирішувати суд за місцем відбування покарання.
До того ж, інший, окрім суду за місцем виконання вироку, суд є позбавлений процесуальної можливості вирішити це питання з огляду на відсутність в його розпорядженні особової справи засудженого.
У разі ж, якщо вирок відносно засудженого не набув чинності, це клопотання, відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" має розглядати суд, який ухвалив цей вирок.
Отже, заявлене кллопотання має розглядатись або - судом, який ухвалив вирок, або - судом за місцем відбуття покарання засудженим.
Центральний районний суд міста Миколаєва вирок відносно заявника не ухвалював
Відповідно до статей 11, 18, 89 Виправного Кодексу України засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у виправних колоніях та - у разі виконання робіт з господарського обслуговування - у слідчому ізоляторі.
З цього випливає, що поставлене заявником питання може розглядатись лише у суді за місцем розташування випарвної колонії або за місцем виконання засудженим робіт з господарського обслуговування.
Місце ж, з якого здійснюється направлення засуджених до позбавлення волі або з використанням якого здійснюється переміщення засуджених /зокрема - слідчий ізолятор тощо/ не є виправною установою, а за такого це місце й не є місцем відбуття покарання засудженим.
В цьому ж випадку, як свідчать матеріали заяви, засуджений перебуває на території, що знаходиться під юрисдикцією Центрального районного суду міста Миколаєва, але - не у виправній колонії та не у зв`язку із виконанням робіт з господарського обслуговування.
Отже, місце його фактичного знаходження не є місцем виконання покарання, але - лише місцем його тимчасового перебування.
Покарання ж на території, що знаходиться під юрисдикцією Центрального районного суду міста Миколаєва, ОСОБА_2 не відбуває.
Отже, заявлене клопотання не підлягає розгляду в Центральному районному суді міста Миколаєва.
Діючим Кримінально-процесуальним законодавством порядок дій суду у такому випадку не є врегульованим, через що відповідно до частини 6 статті 9 КПК України суд виходе з загальних засад кримінального провадження, що визначені у статті 7 цього Кодексу.
При цьому суд не може керуватись правилами статті 34 КПК України, оскільки згаданою статтею визначений порядок дій у разі порушення підсудності при направленні кримінального провадження в цілому, а це подання фактично є частиною провадження, підсудність якого /провадження/ в порядку статті 34 КПК України вже визначена.
Порядок розгляду звернень щодо частини кримінального провадження є врегульованим у главі 26 Кримінального Процесуального Кодексу України, яка також регулює порядок оскарження певних дій в межах кримінального провадження, але - на більш ранніх його стадіях. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 304 КПК України у разі, якщо звернення не підлягає розгляду у відповідному суді, воно підлягає поверненню заявникові.
Отже, це звернення слід повернути заявникові.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання про уточнення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення - повернути заявникові.
Роз`яснити заявникові право за наявності до того підстав звернутись з аналогічним клопотанням:
- у разі набрання чинності вироку відносно нього - до суду за місцем відбування покарання засудженого - за місцем знаходження визначеної йому для відбуття покарання виправної /виховної/ колонії.
- у разі, якщо вирок відносно нього не набув чинності - до суду, який виніс вирок.

СУДДЯ = ОСОБА_3 =