Номер провадження: 11-сс/785/633/18
Номер справи місцевого суду: 522/4023/18, 1-кс/522/4777/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
25.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури ОСОБА_9 , про накладення арешту, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001739 від 18.11.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час огляду місця події від 08.03.2018року, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001739 від 18.11.2017 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та скасувати ухвалу слідчого судді посилаючись на те, що клопотання прокурора розглянуто без участі підозрюваного та його захисника, копію ухвали слідчого судді отримав лише 04.03.2018 року. При розгляді клопотання слідчий суддя не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_8 обґрунтованої підозри, а також слідчий суддя не врахував, що клопотання про арешт майно подано в порушення строків, передбачених законом та в клопотанні необґрунтована необхідність у накладенні арешту.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та частково підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати арешт на майно, яке належить підозрюваному, зокрема, на мобільний телефон «Айфон 7+» зі сім-карткою № НОМЕР_1 imei: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Айфон 6» зі сім-карткою № НОМЕР_3 imei: НОМЕР_4 ; ноутбук «ASUS» К56СМСАNQASQ0441574OE з зарядним пристроєм; службове посвідчення на ім`я ОСОБА_8 серії НОМЕР_5 ; флешка на 16 дв «Smart duy» темного кольору; флешка «Kingston» 8 дв; флешка «Verioo wanderer 16» світлого кольору, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено з наступних підстав.

Згідно ст. 172 ч. 1 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ст. 173 ч. 7 п. 5 КПК України, у разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що клопотання про арешт майна було розглянуто 16.03.2018 року без участі підозрюваного ОСОБА_8 або його захисника.

В матеріалах провадження відсутні відомості про направлення наступного робочого дня підозрюваному ОСОБА_8 або його захиснику копії ухвали про накладення арешту на майно.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник були позбавлені можливості своєчасно оскаржити ухвалу слідчого судді, так як копія ухвали їм не направлялась, в зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 399 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 170 арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 173 ч.ч. 1,2 п.5 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та спів розумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні прокурора зазначено підстави та мету, передбачені ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, в клопотанні слідчого зазначено, що до ЄРДР за №0001739 від 18.11.2017 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом одержання для себе, службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення та не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, поєднане з вимаганням, вчиненого за наступних обставин.
Так, 02 березня 2018 року, приблизно о 17 год., слідчий ОСОБА_8 знаходячись біля ТЦ "Афіна", при особистій зустрічі з підозрюваним ОСОБА_10 , виказав, що за вирішення питання, щодо перекваліфікації кримінального провадження з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_10 необхідно сплатити 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. Також, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_8 , що хоче змінити місце проживання на інше ніж те яке було вказане в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
03 березня 2018 року, приблизно о 17 год., слідчий ОСОБА_8 знаходячись біля ТРЦ «Афіна» висунув підозрюваному ОСОБА_10 усну вимогу, що для зміни місця проживання на інше ніж те яке було вказане в ухвалі суду про йому необхідно передати у вигляді винагороди пістолет «ПМР-ВІЙ».
08 березня 2018 року приблизно о 17 год. 55 хв. ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що останньому необхідно з`явитися у раніше обумовленому місці зустрічі, а саме біля ТРЦ «Афіна». Приблизно о 19 год. 10 хв., знаходячись у службовому кабінеті № 18 який розташований в будівлі Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42, ОСОБА_10 написав власноручно заяву на ім`я ОСОБА_8 про зміну свого постійного місця проживання та про ознайомлення з правами та обов`язками. Після чого ОСОБА_8 , запитав у ОСОБА_10 , чи приніс він «основний документ» маючи на увазі раніше обумовлені грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США на що ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_8 , що вказані грошові кошти при ньому.
Через деякий час ОСОБА_8 , знаходячись біля чорного входу Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області відійшов на три метри від ОСОБА_10 при цьому, показав останньому на своєму телефоні напис, де було вказано, щоб ОСОБА_10 поклав біля урни грошові кошти, що останній і зробив та попрямував за ОСОБА_8 у напрямку виходу з Приморського ВП.
В клопотанні слідчого зазначено, що метою та підставою арешту майна є збереження доказів, оскільки вони мають суттєве значення для розслідування зазначеного кримінального провадження.

Таким чином, в клопотанні обґрунтовано зазначено, що зібрані матеріали досудового розслідування вказують на те, що вилучене в ході огляду майно може мати доказове значення по вказаному кримінальному провадженню, так як вилучені речи, зокрема, мобільний телефон «Айфон 7+» зі сім-карткою № НОМЕР_1 imei: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Айфон 6» зі сім-карткою № НОМЕР_3 imei: НОМЕР_4 ; ноутбук «ASUS» К56СМСАNQASQ0441574OE з зарядним пристроєм; службове посвідчення на ім`я ОСОБА_8 серії НОМЕР_5 ; флешка на 16 дв «Smart duy» темного кольору; флешка «Kingston» 8 дв; флешка «Verioo wanderer 16» світлого кольору, можуть містити сліди кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 173 ч. 2 КПК України, в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зроблений обґрунтований висновок про наявності правових підстав, що виправдовують ступінь втручання в права власників майна.

Також в ухвалі слідчого судді встановлена можливість використання вилученого майна, як речового доказу в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за ознаками ч. 3 ст.368 КК України.
Апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вилучене майно має доказове значення для розслідування зазначеного кримінального провадження, в зв`язку з чим є необхідність його збереження речових доказів. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді була обґрунтовано зазначена наявність правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 ч.ч.1-4 КПК України.

З наведених підстав доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на автомобіль є незаконним, не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи захисника про те, що клопотання прокурора про арешт майна подано в порушення строку, передбаченого ст. 171 ч.5 КПК України, підтвердження не знайшли, так як воно подано у відповідності до вимог закону.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2018 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури ОСОБА_9 , про накладення арешту, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001739 від 18.11.2017 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 27.04.2018 року, о 13:00 год. в приміщення апеляційного суду Одеської області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2