АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/174/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ;

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ;

підозрюваного ОСОБА_7 ;

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження № 11-сс/789/174/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 6 серпня 2018 року про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець Тернопільської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України запобіжного заходу у виді домашнього арешту,-

встановила.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 6 серпня 2018 року задоволено клопотання заступника начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження №0000158 від 30.07.2018 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.5 ст.27-ч.3 ст.368 КК України про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , яке задоволено, обрано підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, з покладенням обовязків, передбачених п.п.1,4,8 ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.

В обгрунтування наведених у скарзі доводів посилається на:

відсутність обгрунтованої підозри ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України з огляду на те, що у формулюванні самої підозри зазначено про порушення його підзахисним обовязків, які не входять до його компетенції, оскільки за змістом вимог п.14 ч.1 ст.3 КПК України та ч.4 ст.22 КПК України притягнення особи до кримінальної відповідальності починається зі стадії оголошення підозри, яку здійснюється прокурором, а не керівником органу досудового розслідування чи оперуповноваженим поліції. Також вважає, що кваліфікуюча ознака злочину, як вимагання хабара, у діях його підзахисного відсутня, оскільки згідно предявленої підозри хабародавець зацікавлений у неправомірній поведінці посадової особи, що суперечить правовому висновку, зробленому ВСУ у постанові від 21.01.2016 року у справі № 5-124кс15, у якому за наведених обставин вказана ознака злочину виключена;

відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які прокурор посилається у клопотанні, що обгрунтовує тими з підставами що і неіснування достатніх доказів підозри;

відсутність обгрунтування у клопотанні недостатності застосування більш мякого запобіжного заходу, що не джає можливості суду самостійно його визначати у рішенні;

внесення клопотання неуповноваженою службовою особою всупереч нормам ч.2 ст.132 та ч.1 ст.184, ч.1 ст.37 КПК України, згідно з якими його вносить лише той прокурор, який визначений керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування, який здійснюватиме повноваження прокурора у визначеному кримінальному провадженні.

порушення правил інстанційної підсудності при розгляді вказаного клопотання, яке відповідно до вимог ст.216 КПК України повинно розслідуватись ТУ ДБР у м.Львові, а тому розглядатись Галицьким районним судом м.Львова.

Заслухавши суддю-доповідача, в дебатах: підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляцію з викладених у ній мотивів, міркування прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали та доводи апеляції, колегія прийшла до наступного висновку.

Клопотання захисника підозрюваного про поновлення строку на подання апеляційної скарги слід задовольнити в звязку з поважністю причини його пропуску отримання повного тексту ухвали через 5 днів після проголошення її резолютивної частини - 13.05.2018 року та необхідністю ознайомлення з мотивами прийнятого рішення для написання апеляційної скарги.

Як слідує клопотання та доданих до нього матеріалів, 3.08.2018 року ОСОБА_7 в межах кримінального провадження №0000158, внесеного до ЄРДР 30.07.2018 року, повідомлено про підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, згідно з якою, він, працюючи на посаді оперуповноваженого сектору Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, будучи відповідно до ст.2 ЗУ Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів працівником правоохоронного органу, права і обовязки якого визначені ЗУ Про Національну поліцію, являючись службовою особою - представником влади, згідно з п.п.з п.1 ч.1 ст.3 ЗУ Про запобігання корупції субєктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, діючи умисно, використовуючи надану владу всупереч інтересам служби, з метою власного збагачення, порушуючи обмеження щодо використання службового становища, встановлені ст.22 ЗУ Про запобігання корупції вимагав та одержав неправомірну вигоду за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий обгрунтував необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту достатністю доказів, які вказують на підозру ОСОБА_7 у скоєнні вказаного злочину, а також існуванням ризиків того, що перебуваючи на посаді він може незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, знищити, сховати, спотворити документи службового характеру, у яких міститься інформація, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки є достатні підстави вважати, що його перебування на посаді сприяло скоєнню злочину, у якому він підозрюється, які випливають із тяжкості злочину та покарання яке загрожує підозрюваному у випадку визнання винним, віднесення злочину до категорії корупційних та вчинення його з використанням влади.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання визнав доведеним існування обставин, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.194 КПК України, з огляду на тяжкість злочину у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , який є корупційним у відповідності до примітки у ст.45 КК України, а тому зважив і на тяжкість покарання яке загрожує підозрюваному у випадку визнання винним- позбавлення волі без альтернативних його видів та неможливості застосування при його призначенні ст.ст.69,75 КК України, вчинення його з використанням влади під час перебування на посаді, що підриває авторитет органів державної влади. Також перевірив надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обгрунтованості підозри, які визнав достатніми для даної стадії кримінального провадження з огляду на практику Європейського суду з прав людини з огляду на те, що вони здатні переконати обєктивного спостерігача у тому що ця особа могла вчинити посадовий злочин.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

З приводу доводів захисника щодо необгрунтованості підозри слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини дана стадія кримінального провадження не вимагає наявності обсягу доказів для доведення вину особи у скоєнні злочину чи визначення з його остаточною кваліфікацією, в залежності від достатності зібраних органом досудового розслідування доказів на протязі всього періоду слідства дії ОСОБА_7 можуть бути перекваліфіковані як органом досудового розслідування при зміні підозри чи висуненні обвинувачення, так і судом при судовому розгляді провадження у випадку направлення його до суду для розгляду по суті, чи заїх їх недостатності провадження може бути закрито (особу виправдано). Існування ризиків передбачених п.п.1,3 ст.177 КПК України суд визнав доведеним не лише виходячи з тяжкості злочину, як про це зазначає апелянт, а й з врахуванням тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання винним, підозри у вчиненні ним корупційного злочину, за який не може бути призначене інший вид покарання крім позбавлення волі з огляду на санкцію інкримінованої статті та неможливості застосування вимог ст.ст.69,75 КК України.

Проте, колегія суддів вважає що доводи захисника з приводу недоведення прокурором можливості застосування до підозрюваного більш мякого запобіжного заходу заслуговують на увагу, оскільки суд не врахував дані про особу підозрюваного, який є молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також того, що прокурором взагалі не обгрунтовано у клопотанні неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого більш мякого запобіжного заходу, а тому слідчий суддя не міг виходити за його межі, самостійно визначаючи чому більш мякий запобіжний захід не зможе запобігти істунуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У звязку з вищенаведеним, колегія суддів вважає, що до ОСОБА_7 слід застосувати більш мякий запобіжний захід у виді особистого зобовязання.

Відхиляючи доводи сторони захисту щодо внесення клопотання неуповноваженою посадовою особою та порушення правил підсудності при розгляді вказаного клопотання слід зазначити, що до матеріалів клопотання долучено процесуальні документи, з яких вбачається те, що заступник начальника відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_11 , який вніс і дане клопотання, здійснює повноваження прокурора у вказаному кримінальному провадженні. Досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснюється за місцем вчинення кримінального правопорушення, оскільки регіональне управління ДБР в м.Львові не розпочало свою діяльність, воно не може бути визначено органом досудового розслідування, а тому доводи захисника про порушення правил підсудності розгляду вказаного клопотання не заслуговують на увагу.

Тому, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала слідчого судді до скасування з постановленням нової, якою у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, обравши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобовязання з покладенням обовязків, визначених п.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-179, 193,194,196, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А.

Поновити захиснику підозрюваного строк на подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 . Задовольнити частково

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06.08.2018 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання заступника начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобовязання, зобовязавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 27 вересня 2018 року наступні обовязки:

-не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання та або місця роботи;

-утримуватись від спілкування з свідками та іншими підозрюваними.

Строк дії ухвали встановити до 00 год 00 хв. 27.09.2018 року.

Контроль за виконанням вказаної ухвали покласти на заступника начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 .

Ухвала є остаочною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2