Справа № 638/4902/18
Провадження № 1-кс/638/1370/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
представника потерпілого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 09.12.2017 року по кримінальному провадженню №0001144 від 11.03.2017 року за ч.1 ст.122 КК України,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м.Харкова надійшла скарга представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 09.12.2017 року по кримінальному провадженню №0001144 від 11.03.2017 за ч.1 ст.122 КК України.
В обґрунтування скарги посилається на те, що 03.02.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 КК України, яку було зареєстровано за вих.№34аз та внесено до ЄРДР за №80001144. Зазначає, що під час проведення досудового слідства до нього не надходила інформація про подальший його хід, на телефон слідчий не відповідав. На повторний адвокатський запит та додаткову скаргу до Харківської місцевої прокуратури №1 з розмови зі слідчим дізнався, що 05.04.2018 року потерпілому ОСОБА_4 вручено постанову про закриття кримінального провадження від 09.12.2017 року. Після неодноразових звернень до слідчого за міським телефоном заявнику було надано матеріали кримінального провадження для ознайомлення, після чого вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного та об`єктивного дослідження обставин, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, оскільки висновок слідчого про те, що свідчення потерпілого ОСОБА_5 , що ОСОБА_6 спричиняв йому тілесні ушкодження зі спини не знаходять свого підтвердження, є передчасним й не відповідає слідчому експерименту із залученням судово-медичного експерта та подальшого висновку судового експерта. На підставі викладеного просить суд поновити строк для оскарження постанови про закриття кримінального провадження від 09.12.2017 року, скасувати постанову старшого слідчого ОСОБА_7 від 09.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0001144 від 11.03.2017 року, забезпечити ефективне досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001144 ст.356 КК України шляхом встановлення особи винного та притягнення його до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав у повному обсязі.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, надав матеріали кримінального провадження №0001144 від 11.03.2017 року.
Згідно ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії, бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0001144 від 11.03.2017 року, наданих для огляду у судовому засіданні, дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, як рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Судовим розглядом встановлено, що 09.12.2017 року старшим слідчим Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001144 від 11.03.2017 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК.
Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.
У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках потерпілого.
Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві, слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001144 від 11.03.2017 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення - злочину.
Зокрема, як вбачається з матеріалів скарги у межах кримінального провадження, щодо якого внесено відомості до ЄРДР за №0001144 від 11.03.2017 року, слідчим Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 в ході перевірки не встановлено та не допитано усіх очевидців вчинення кримінального правопорушення, не надано оцінки висновку експертизи №56-30-Ая/17 від 10.01.2017 оку, згідно якого показання гр. ОСОБА_4 , що викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 06.09.2017 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму та способу спричинення встановлених у нього тілесних ушкоджень. Слідчий в оскаржуваній постанові посилається лише на покази свідка ОСОБА_8 як на підставу закриття кримінального провадження та дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_6 не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень зі спини. Тоді як з протоколу допиту свідка вбачається, що остання не бачила сам момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Наведене дає підстави вважати, що слідчі дії у кримінальному провадженні проведені неповністю, а оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування та дослідження всіх істотних обставин, а тому є передчасною та підлягає скасуванню, а досудове розслідування належить продовжити, під час якого слід усунути вказану неповноту і прийняти обґрунтоване рішення, давши належну правову оцінку встановленим обставинам.
Крім того, зважаючи на те, що матеріали скарги містять дані щодо отримання заявником інформації щодо закриття кримінального провадження лише 05.04.2018 року слідчий суддя вважає, що процесуальний строк для звернення до суду заявником не пропущений.

Разом із тим, скарга в частині забезпечення ефективного досудового розслідування у кримінальному провадженні шляхом встановлення особи винного та притягнення його до кримінальної відповідальності не підлягає задоволенню, оскільки виходячи з розуміння ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Частиною 2 ст.309 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Керуючись ст.ст.303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 09.12.2017 року по кримінальному провадженню №0001144 від 11.03.2017 за ч.1 ст.122 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 09.12.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0001144 від 11.03.2017 року.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1