Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/308/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 00000276 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючому в АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз: 26.09.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки. Звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 8446,07 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 593,22 грн.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, за наступних обставин.

22.09.2017 близько 11:30 години ОСОБА_7 , заздалегідь спланувавши, приїхав до смт. Компаніївка з м. Кропивницького, проник до квартири АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_8 , через балкон шляхом пошкодження скла у дверях балкону, з приміщення якої таємно, повторно викрав з приміщення кімнати нетбук «Samsung NC 10» білого кольору із зарядним пристроєм до нього, вартістю 2020,00 гривень, що належав ОСОБА_10 , з приміщення кухні сковорідку ICOOK «Amwey» з кришкою вартістю 1640,00 гривень, яка належала ОСОБА_8 . Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав своїми діями потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 3660,00 грн.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, просить вирок суду змінити шляхом пом`якшення в частині призначеного покарання та застосувати до засудженого ОСОБА_7 ст.75 КК України з покладенням обов`язків передбачених п.3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав в повному обсязі, надав суду правдиві покази, просив пробачення у потерпілої та щиро розкаявся у вчиненому.

Вказує, що обвинувачений не має негативних характеристик з місця проживання, має на утриманні малолітню дитину. Вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення та представляє небезпеку для суспільства та його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 вважає вирок суду законним та обґрунтованим та просить вирок суду залишити без зміни.

Вказує, що суд першої інстанції при ухваленні обвинувального вироку врахував всі обставини на які посилається захисник у апеляційній скарзі та прийшов до правильного висновку про вид та міру покарання обвинуваченому.

Суд першої інстанції врахував, що вчинений злочин відноситься до категорії тяжких, враховано пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та визнання вини.

Посилання захисника про те, що його підзахисний не має негативних характеристик з місця проживання та виховує малолітню дитину не відповідає дійсності та обставинам кримінального провадження. Обвинувачений не одружений, дитина з ним не проживає, ним не виховується та не утримується.

Заслухавши доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, який просив вирок суду залишити без зміни, захисника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив застосувати до свого підзахисного ст. 75 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 як і на правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Такий висновок місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

В апеляційних скаргах кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке законом класифікуються, як тяжкий злочин, досудову доповідь, за якою обвинувачений характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але висновків для себе не зробив, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюються як високий,висновок органу пробації виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства. За місцем проживання за характеризував себе з посередньої сторони, на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання визнано щире каяття та визнання вини, обтяжуючих обставин судом не було встановлено.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його особи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , як особа представляє суспільну небезпеку, а його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

В даному випадку, колегія суддів дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, вважає, що суд, призначив ОСОБА_7 покарання, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В матеріалах кримінального провадження міститься вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда від26.09.2017 року, відповідно до якого до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», та ст. 75 КК України, відповідно до якої обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 2 роки.

Проте, перебуваючи під судовим слідством обвинувачений ОСОБА_7 вчинив новий злочин 22.09.2017 року, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Крім того, в матріалах справи наявний висновок судово-психіатричного експерта №461, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення страждав і вданий час стрждає епілептичною хворобою, без психозу і недоумства, тому міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У відношенні інкримінованого діяння вважається осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про суворість покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому та надавав логічні послідовні правдиві покази є безпідставним, судом першої інстанції в повному обсязі враховано вищезазначене.

Доводи про те, що обвинувачений не має негативних характеристик з місця проживання, утримує та виховує малолітню дитину на переконання колегії суддів жодним чином не впливають на наявність ризиків по даному кримінальному провадженню, потерпіла у своїх запереченнях зауважила на те, що обвинувачений участь у вихованні дитини не приймає, та просила вирок суду залишити без зміни.
Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Враховуючи викладене, підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2