Ухвала
Іменем України
04 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 233/4079/16-к

провадження № 51-8459 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2018 року,
встановив:
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень зазначеної статті.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений вказує на однобічність та неповноту досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження.
Тобто, засуджений не наводить підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Крім того, засуджений у касаційній скарзі ставить питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду, просить суд касаційної інстанції постановити нове рішення із застосуванням ст. 66, ст. 69, ч. 5 ст. 72 КК України.
Одночасно, засуджений просить суд касаційної інстанції постановити рішення, яким визнати його невинуватим та закрити кримінальне провадження щодо нього.
Таким чином, засуджений допускає суперечності при обґрунтуванні своєї скарги, а прохальна частина касаційної скарги викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України засудженим до скарги не долучено копії оскаржуваного вироку суду першої інстанції.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3