АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/5337/14-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/39/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові кримінальне провадження №642/5337/14к за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.121 ч.2 КК України
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , і його захисників - адвокатівОСОБА_10 і ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 09 листопада 2015 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 09 листопада 2015 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України - такого, що не має судимості,
визнано винним і засуджено за ст.121 ч.2 КК України з призначенням покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Обрано запобіжний захід тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань управляння ДПтС України в Харківській області (№27), взявши його негайно під варту в залі суду, до набрання вироком законної сили.
Строк покарання рахується з 09 листопада 2015 р., з моменту взяття його під варту.
Позовні вимоги прокурора Ленінського району м. Харкова в інтересах Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради задоволені повністю.
Стягнуто витрати на лікування потерпілого ОСОБА_11 - 3156 гр. 39 коп.
Позовні вимоги ОСОБА_12 задоволені частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду - 7871 гр. 35 коп. , моральну шкоду - 100.000 гр., а всього 107.871 гр. 35 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
З цим вироком не погодилися обвинувачений ОСОБА_7 , і його захисники - ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , які подали апеляційні скарги.
В апеляційних скаргах:
Обвинувачений, з урахуванням доповненої апеляційної скарги, просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд в суді 1-ї інстанції або постановити новий вирок, змінити правову кваліфікацію злочину зі ст.121 КК України на ст.119 (118) КК України, переглянути рішення щодо цивільного позову. Зазначив, що вирок є незаконним, необґрунтованим, судовий розгляд проведено неповно та з обвинувальним ухилом, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не перевірив версію щодо отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень від інших осіб, не врахував покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , не призначив повторну судово-медичну експертизу для з`ясування причин смерті, своєчасності та правильності медичної допомоги, стану потерпілого під час подій. Вказав, що конфлікт спровокував ОСОБА_11 , та першим намагався нанести йому тілесні ушкодження. При цьому він діяв в межах необхідної оборони, не наносив чисельних ударів кулаком. Не встановлений причинний зв`язок між його ударами та настанням смерті потерпілого, обвинувачення ґрунтується на припущеннях. В доповненнях до апеляції просить скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.
Захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд. Вважає, що вирок є незаконним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства. Зазначив, що потерпілий сам спровокував конфлікт, намагався вдарити ОСОБА_15 , при цьому останній лише захищався, наніс потерпілому 2 удари долонею в область обличчя, ногами не бив, тілесні ушкодження утворилися внаслідок падіння. Вказані обставини підтвердили свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 . Звертає увагу, що судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотань захисту про проведення слідчого експерименту та проведення судово-медичної експертизи.
Захисник ОСОБА_10 просить скасувати вирок, у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а саме невірною кваліфікацією дій обвинуваченого та призначити новий розгляд в суді 1-ї інстанції. Зазначив, що ОСОБА_15 наніс 2 удари долонею потерпілому в область голови на випередження, коли ОСОБА_11 намагався вдарити його, інших ударів не наносив, впевнившись, що останній не втратив свідомість, пішов. Вважає, що характер дій обвинуваченого виключає наявність у нього умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень. Свідок ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_11 був у той же день побитий невідомими особами, про що йому стало відомо від жителів району. Звертає увагу, що перед допитом суд не привів експерта до присяги. Судом не враховані ступінь тяжкості злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного та наслідків що настали та призначено занадто суворе покарання.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченого та його захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Як уважав встановленим суд першої інстанції ОСОБА_16 11 березня 2014 р., приблизно, о 16 год. 30 хв., перебуваючи на перехресті вулиць Ленінградській та Черкаській в м. Харкові, зустрів малознайомого ОСОБА_11 , з яким на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у нього сталася сварка, під час якої ОСОБА_7 умисно наніс кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_11 удар, від якого потерпілий ОСОБА_11 впав на землю, але піднявся. Тоді ж ОСОБА_7 наніс ще один удар в обличчя ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_11 впав на землю спиною, а ОСОБА_7 наніс йому ще декілька ударів по тулубу, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 були спричинені наступні тілесні ушкодження. Голови: забій м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні в лівій лобовій, скроневій і тім`яно потиличній областях; крововилив під тверді і в м`які мозкові оболонки, шлуночки головного мозку, контузію речовини головного мозку, забій головного мозку. Тулубу: забої лівої і правої нирки з крововиливами в жирову клітковину правої і лівої нирки, лоханку лівої нирки. Вказані тілесні ушкодження за своєю сукупністю відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
21 березня 2014 р. ОСОБА_11 від отриманої важкої черепно мозкової травми, що ускладнилася в своїй течії набряком набуханням головного мозку, двосторонньою бронхопневмонією, помер.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину не визнав і пояснив, що 11 березня 2014 р. на перехресті вул. Ленінградській і вул. Черкаській він разом із ОСОБА_14 зустрів свого знайомого ОСОБА_11 , з яким у нього виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_11 намагався його вдарити, але він увернувся і наніс ОСОБА_11 удар в обличчя, від чого той впав. ОСОБА_11 підвівся, однак сварка не припинилася. ОСОБА_11 пішов на нього, але він наніс ОСОБА_11 удар назустріч в голову, від чого ОСОБА_11 впав назад спиною на землю. Більше він ударів ОСОБА_11 не наносив. ОСОБА_11 знаходився на землі і не піднімався. Він пішов до ОСОБА_11 , похлопав по обличчю. ОСОБА_11 розплющив очі. Він спитав у ОСОБА_11 про його стан. Той відповів, що почуває себе нормально. Після цього він і ОСОБА_14 пішли, а ОСОБА_11 залишився лежати. ОСОБА_7 також зазначив, що він був тверезий.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Оскаржуваний вирок суду не відповідає вимогам зазначених норм процесуального закону.
Так, суд першої інстанції вважав, що вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження доказами, які перерахував у вироку, в т.ч. показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що 11 березня 2014 р. він зайшов додому до свого знайомого ОСОБА_7 і вони пішли прогулятися по району. На перехресті вул.Черкаській і Ленінградській вони зустріли малознайомого йому ОСОБА_11 . З ним ОСОБА_7 став розмовляти на підвищених тонах. Тоді ж ОСОБА_11 рукою замахнувся на ОСОБА_7 , але той ухилився і першим вдарив ОСОБА_11 в область лівого вуха. Від удару ОСОБА_11 повело, але він не впав. Потім ОСОБА_11 знов став наступати на ОСОБА_7 і той наніс йому удар правою руки назустріч в обличчя, від чого ОСОБА_11 впав на спину і не вставав. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_11 похлопав рукою по обличчю. ОСОБА_11 розплющив очі і щось сказав. Після цього вони відійшли від ОСОБА_11 і зупинилися, зустрівши знайомого. Тоді ж він побачив, що до ОСОБА_11 підійшла його мати, підняла його і повела додому. Мати підійшла до ОСОБА_11 , приблизно, через 2 хвилини як від ОСОБА_11 відійшли він і ОСОБА_15 . За свідченням свідка ОСОБА_7 обидва рази наносив удари в обличчя ОСОБА_11 зжатою долонею.
Пославшись на те, що в т.ч. ці показання доводять обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, суд не дав жодної оцінки твердженням свідка щодо віктимності дій потерпілого, які передували злочину і не зазначив, чому він відкидає твердження обвинуваченого щодо того, що його дії явилися реакцією на напад обвинуваченого, а вина в заподіянні смерті була необережною.
Згідно висновку комісійної судово медичної експертизи ХОБСМЕ №334-КЕ/2014 від 30.01.2015 р., вказана у висновку експерта ХОБСМЕ №95-Ат/14 від 26.03.2014 р. закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку тяжкого ступеню з ушкодженням лівих лобної, скроневої і тім`яної долей, крововиливи під тверду та м`яку мозкові оболонки, з наявністю п`яти ділянок крововиливів у м`які покрови голови з боку її внутрішньої поверхні, що у своєму перебігу ускладнилася розвитком набряку-набубнявінням тканини головного мозку, крововиливами у шлуночки мозку та двобічної бронхопневмонії, що обумовило настання смерті потерпілого, виникла за рахунок не менш ніж безпосередньо п`ятикратної дії тупих твердих предметів, з місцем прикладання травмуючої сили до лівих лобної, скроневої, тім`яно потиличної ділянок, якими могли бути кулаки, при подіях, що мали місце 11.03.2014 . Судово медичних даних, які б вказували на утворення черепно-мозкової травми у ОСОБА_11 внаслідок падіння з висоти росту на площину (асфальт, бетонну плиту, бордюр), як з прискоренням так і без нього, не встановлено. У зв`язку з вищенаведеним експерти вважають, що між нанесенням ударів ОСОБА_11 в область голови руками, виникненням у нього черепно - мозкової травми та настанням смерті потерпілого є причинний зв`язок. Судово-медичні дані, які б вказували на утворення травми після 16.30 год. 11.03.14 р. відсутні ( а. с. 108 112).
Як показала в суді судово медичнй експерт ОСОБА_17 , яка була головою комісійної судово-медичної експертизі ХОБСМЕ №334-КЕ/2014 від 30.01.2015 р., ці висновки були підтверджені судово-медичними даними.
Всупереч вимогам ч.1 ст. 356 КПК України, судом перед допитом не було приведено експерта до присяги. Але на ці показання суд поклався в вироку як на такі, що доводять вину обвинуваченого.
Крім того, ця експерт заявляла судові, що не має відповідної кваліфікації нейрохірурга для відповіді на питання, чи залишився потерпілий в живих при своєчасному наданні йому медичної допомоги. Але суд не вжив заходів для перевірки вказаних обставин і передчасно дійшов висновку, що в результаті нанесення обвинуваченим потерпілому ударів руками в обличчя у потерпілого виникли тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть. При цьому невмотивовано відмовив у допиті експерта, який безпосередньо проводив ростин тіла потерпілого та встановлював причину смерті.
У порушення вимог ст.349 КПК України та власної ухвали від 29.08.2014 р. про порядок дослідження доказів, суд на стадії допиту свідків, не змінюючи порядок дослідження доказів, 10.11.2014 р. долучив до судової справи матеріали кримінального провадження досудового розслідування, не пославшись на те, які саме документи долучає.
Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо кваліфікації дій обвинуваченого є сумнівними і передчасними.
При цьому, аналізуючи окремі докази, суд увійшов у протиріччя з власними висновками. Так, спочатку вказав, що «Приймаючи до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи і дані слідчого експерименту, суд критично відноситься до показів обвинуваченого і свідка ОСОБА_14 , які являються друзями, про те, що обвинувачений наносив удари потерпілому долонями рук і вважає, що удари обвинувачений наніс кулаками», а потім що «Покази обвинуваченого і доводи захисників про те, що тілесні ушкодження потерпілому були завдані за інших обставин і після наведених вище подій 11 березня 2014 року спростовуються показами свідка ОСОБА_14 »
Таким чином, колегія суддів уважає, що при судовому розгляді кримінального провадження судом було допущено такі порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Усунути недоліки судового розгляду безпосередньо судом апеляційної інстанції є неможливим, оскільки це потребує дослідження всіх доказів і відповідної їхньої оцінки судом, що може мати місце за відповідним клопотанням сторони. У апеляційних скаргах не конкретизовано, які саме докази підлягають дослідженню.
Згідно вимог п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Згідно вимог пп.1-3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду;невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно вимог ст.ст.410 та 411 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
При новому розгляді суд має в повному обсязі і належним чином дослідити надані докази, усунути протиріччя, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Скасовуючи вирок і призначаючи новий розгляд, колегія суддів продовжує обвинуваченому строк тримання під вартою з метою попередження ризику переховування, оскільки він обвинувачений в тяжкому злочині, а тримання під вартою без судового рішення є неприпустимим.
Клопотання адвоката ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню з огляду на те, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, запобігання переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, відповідно до пп.1,4ч.1 ст.177 КПК України, п.2 ч.1 ст.178 КПК України строк тримання під вартою має бути продовжений.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисниківадвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 09 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 7 вересня 2018 року. У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя

_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4