В И Р О К
Іменем України
28.08.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000645 від 20.07.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, паспорт серії НОМЕР_1 , раніше судимого: вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.03.2015 року за ч.1 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2016 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ст.70, 71, 72, 75 КК України на чотири роки 25 днів позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на два роки; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2017 року за ч.2 ст.185, ст.71, 78 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 18 години 00 хвилин 13.07.2016 року ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, кримінальне провадження стосовно якої закрито ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.04.2018 року у зв`язку з її смертю, перебуваючи по АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів вчинили крадіжку грошей в сумі 25 грн., мобільного телефону "NOKIA 215 (RM-1110)" чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , із картою пам`яті MicroSD 4Gb, вартістю 584,35 грн., мобільного телефону "NOKIA 1280" чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартістю 200 грн., та ключа для закручування консервації, що належали ОСОБА_5 . Після цього з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили останньому майнової шкоди на загальну суму 809,35 грн.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що близько 18 годин 13.07.2016 року він разом із своєю знайомою ОСОБА_6 зайшли до одного нежилого будинку по вул. Незалежності в м.Жмеринці аби справити свої фізіологічні потреби. У цей час з сусіднього подвір`я почувся звук виклику мобільного телефону. Щоб ним заволодіти ОСОБА_6 крізь огорожу пролізла на те подвір`я, а він залишився її чекати. Коли невдовзі ОСОБА_6 повернулася до нього, вона принесла із собою два мобільних телефона "NOKIA", гаманець , у якому знаходилось 25 грн., а також ключ для закатування кришок на банках. Того ключа вони викинули, а решту речей поділили між собою. Йому дістався телефон "NOKIA" старого зразка, а більш новіший мобільний телефон "NOKIA" та гаманець з грошима взяла собі ОСОБА_6 . Згодом вона підкинула вказаний гаманець його власнику, а через деякий час працівники поліції вилучили у неї викрадений мобільний телефон, а згодом також вилучили телефон і у нього, яким він продовжував користуватись. Підтвердив, що він усвідомлював протиправність вказаних їх із ОСОБА_6 дій щодо заволодіння чужим майном. З переліком викраденого майна та його визначеною вартістю в сумі 809,35 грн. погодився. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 за його викликом в судове засідання не з`явився, попередньо подавши письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутність, за змістом якої також вказав про відсутність власних претензій морального та матеріального характеру до обвинувачених; щодо їх покарання поклався на розсуд суду (а.с.40).
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Сторонами заявлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які визнає добровільно, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторони захисту з вказаних питань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками вчинення крадіжки повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховує думку потерпілого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість (а.с.127,183-184); за місцем проживання він характеризується позитивно (а.с.132); на обліку у лікарів наркологів не перебував і не перебуває (а.с.129), перебуває на психіатричному обліку у Жмеринській ЦРЛ з 1987 року з діагнозом "Органічний розлад особистості, обумовлений епілепсією" (а.с.130), проте, згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 24.04.2017 року №148 встановлено сукупність ознак, які не визначають його неосудності або часткової неосудності, а також відсутність потреб застосування примусових заходів медичного характеру (а.с.147-151); є інвалідом другої групи з дитинства (а.с.218).
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням сукупності наведеного, а також позиції потерпілого, який особисто не потребував суворого покарання, суд вважає, що з метою виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень слід застосувати щодо нього визначене санкцією вказаної частини статті кримінального закону покарання у виді позбавлення волі, визнаючи недостатніми інші види покарань у виді арешту чи обмеження волі, а також не вбачаючи у даному конкретному випадку підстав для застосування вимог ст.75 КК України.
Цивільного позову наразі не заявлено.
Речові докази: мобільний телефон "NOKIA 215 (RM-1110)" чорного кольору, із картою пам`яті MicroSD 4Gb, та мобільний телефон "NOKIA 1280" чорного кольору слід залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 (а.с.76,77).
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 990,45 грн. (440,20 грн. + 550,25 грн.) підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (а.с.79, 87).
Відбування обвинуваченим ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі визначає передбачену законом підставу, згідно якої не складається досудова доповідь, відтак в ході судового провадження це питання, а також питання щодо запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_4 судом не вирішуються.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.
Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2017 року остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком на чотири роки вісім місяців.
Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_4 з часу його затримання, тобто з 10.01.2018 року, повністю зарахувавши йому покарання, відбуте частково за попереднім вироком, в тому числі термін перебування у слідчому ізоляторі з 05.03.2018 року до дня набрання цим вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_4 990 гривень 45 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.
Речові докази: мобільний телефон "NOKIA 215 (RM-1110)" чорного кольору, із картою пам`яті MicroSD 4Gb, та мобільний телефон "NOKIA 1280" чорного кольору слід залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1