Справа № 379/1243/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2018 року м.Тараща
Слідчий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю слідчого СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5
у відкритому судовому засіданні розглянув клопотання слідчого СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , внесене в кримінальному провадженні № 0000455 від 01.10.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Вовнянка Таращанського району Київської області, військовозобов`язаного, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працюючого водієм в ТОВ «Агро-Рось» м. Київ, неодруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого.

Клопотання надійшло до суду 03 жовтня 2018 року.
Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 подав до Таращанського районного суду Київської області клопотання, погоджене начальником Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обгрунтування клопотання слідчим зазначено, що 30.09.2018 приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходився на узбіччі дороги навпроти домоволодінням АДРЕСА_2 , де в цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин тривала сварка.
В ході даної сварки ОСОБА_9 наніс один удар долонею руки по обличчю ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 .
З метою реалізації свого злочинного задуму ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , підійшов до нього та наніс йому один удар правою рукою в ліву сторону обличчя, завдавши фізичного болю та заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, внутрішньо-черепної гематоми.
Згідно довідки КЗ ТРР «Таращанська ЦРЛ» за вих. № 1455 від 01.10.2018, ОСОБА_9 перебуває у відділенні інтенсивної терапії з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, внутрішньо-черепна гематома, кома ІІІ ступеня.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що своїми умисними, протиправними діями заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
02.10.2018 о 06 год. 30 хв. підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_6 доставлений у судове засідання 03 жовтня 2018 року.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за обставин викладених в клопотанні.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею потерпілого ОСОБА_9 . Зазначила, що мати підозрюваного оплачує лікування її онука ОСОБА_9 позитивно характеризувала підозрюваного ОСОБА_6 . Не наполягала на застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, працює, раніше не судимий, а наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведена. Прохали застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Висновки слідчого щодо наявності таких обставин, виходячи з положень ст. 178 КПК України, мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану).
При цьому слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
В обґрунтування обрання найсуворішого запобіжного заходу слідчий послався лише на стандартне посилання про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливого впливу на свідків та потерпілого та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що є явно недостатнім і не вказує на доведеність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.
Вважаю, що заявлені у клопотанні слідчого ризики, хоча й існують, проте не всі, які визначені в ст. 177 КПК України, та вони не мають достатній ступінь небезпеки, якому може запобігти лише винятково суворий запобіжний захід. Посилання ж на те, що підозрюваний впливатиме на свідків жодним чином не конкретизовані та не обґрунтовані. Однак, жодних підстав вважати, що зазначеному ризику може запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається. Під час розгляду клопотання не встановлено наявності ризиків, передбачених у п.2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, крім того, в матеріалах клопотання відсутні докази, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу і в судовому засіданні необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено.
Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин (рішення ЄСПЛ у справі Нештак проти Словаччини (Nestak v. Slovakia), N 65559/01, пункт 74, від 27 лютого 2007 року).
В рішенні ЄСПЛ Ладент проти Польщі (Ladent v. Poland), N 11036/03, пункт 55 зазначено, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) має задовольняти вимогу пропорційності.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , працює водієм в ТОВ «Агро-Рось» м. Київ, раніше не судимий, військовозобов`язаний, на диспансерному обліку у психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, сільський голова прохає застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, бабуся та сестра потерпілого матеріальних претензій до підозрюваного не мають, на момент розгляду клопотання про взяття під варту доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, прокурором не надано, також досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначених ризиків іншим, менш суворим з запобіжних заходів.
Отже, тримання під вартою не буде відповідати принципу пропорційності, оскільки слідчим не доведено, що інші, менш суворі заходи не будуть достатніми для досягнення цілі - явки підозрюваного до слідчого та до суду.
Суд враховує також рішення Хайредінов проти України, в якому ЄСПЛ прийшов до висновку, що національними судами не було розглянуто можливість застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.
Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, вважаю можливим відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід, а саме домашній арешт.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , внесене в кримінальному провадженні № 0000455 від 01.10.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Вовнянка Таращанського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працюючого водієм в ТОВ «Агро-Рось» м. Київ, неодруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) прибувати за першим викликом на визначений час до слідчого, прокурора та суду за місцем проведення досудового розслідування;
2) в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. не залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає, а саме: АДРЕСА_2 .
Підозрюваного ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Ухвала залишається в силі протягом двох місяців з дня її постановлення, тобто до 03.12.2018 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя:ОСОБА_1