ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7493/18
провадження № 1-кп/753/1286/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000251 від 03.03.2018 р. за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України з підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 добровільно звернувся за лікуванням та розпочав лікування від наркотичної залежності, про що свідчить контрольна карта диспансерного нагляду за хворим на розлади психіки і поведінки та розлади психіки і поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.
Обвинувачений підтримав клопотання прокурора та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України з підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України.
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.4 ст. 309 КК України - особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до п. 3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 р. «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» - вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Аналіз наведених вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що клопотання захисника є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що підтверджують те, що обвинувачений ОСОБА_4 страждає на наркоманію, а відтак потребує відповідного лікування.

При цьому суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого на контрольну карту диспансерного нагляду, оскільки в цьому документі не зазначено про необхідність лікування обвинуваченого від наркоманії. Крім того, суд враховує, що обвинувачений звернувся до медичного закладу вже після закінчення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.
Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про те, що звернення обвинуваченого до медичного закладу з метою пройти курс лікування від наркозалежності не є підставою для застосування положень ч.4 ст. 309 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд розцінює зазначене клопотання як намагання ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст. 309 КК України, ч.3 ст. 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1