Провадження №1-в/127/362/18
10 травня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції з Державною установою "Вінницька виправна колонія (№86)" клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алушта АР Крим, проживаючого до засудження: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, раніше судимого:
15.01.2004 року Алуштинським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 153 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 17.02.2006 року умовно-достроково на 11 місяців 6 днів;
27.05.2009 року Київським районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
По даній справі засуджений 26.09.2012 року Сімферопольським районним судом Автономної Республіки Крим за ч. 3 ст. 187 , з урахуванням положень ст. 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, -
за участю учасників судового провадження:
представника Державної установи «Вінницька
виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", неодноразово заохочував адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, працює. Просить умовно-достроково звільнити його від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав клопотання та просить його задовольнити. Зазначив, що допомоги захисника не потребує. Пояснив, що в установі він працює різноробочим дільниці виготовлення товарів широкого вжитку, режим утримання в установі не порушує, до праці ставиться добросовісно, адміністрацією установи заохочувався неодноразово, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Вважає, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. У разі звільнення буде проживати у м. Києві зі своєю співмешканкою. Просить клопотання задовольнити.
Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що засуджений характеризується позитивно, працевлаштований, отримує заробітну плату, виконавчих листів про стягнення коштів із засудженого в установі немає, неодноразово був заохочений адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. 28.12.2016 року комісія установи прийняла рішення про клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, як особи, що довела своє виправлення, тому адміністрація установи зверталася до суду із відповідним поданням. Однак ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2017 року було відмовлено у задоволенні подання, так як засуджений в судовому засіданні відмовився від умовно-дострокового звільнення.
Прокурор ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 26.09.2012 року, згідно якого він засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12.03.2013 року вирок Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 26.09.2012 року відносно, зокрема ОСОБА_3 , залишено бе змін.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.03.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі період попереднього ув`язнення з 22.11.2011 року по 12.03.2013 року. З мотивувальної частини ухвали вбачається, що період попереднього ув`язнення з 22.11.2011 року по 12.03.2013 року зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку покарання рахується з 22.11.2011 року, кінець строку покарання - 04.02.2019 року.
Станом на 19.12.2016 засуджений відбув 3/4 частини строку покарання, що надає йому право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України.
25.04.2018 року засуджений звернувся з даним клопотанням до суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як особи, що довела своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів особової справи, 28.12.2016 року адміністрація установи зверталася з поданням до суду про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, як особи, що довела своє виправлення. Однак ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2017 року було відмовлено у задоволенні подання.
З даної ухвали вбачається, що ОСОБА_3 подання про умовно-дострокове звільнення не підтримав та просив суд, відмовити у задоволенні подання.
Частинами 1- 3 статті 81 КК України встановлено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття ними не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення подання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 30.05.2016 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)".
Засуджений працевлаштований в установі на посаді різноробочого дільниці виготовлення товарів широкого вжитку де працює і на даний час, отримує заробітну плату, що підтверджується наявними в особовій справі засудженого довідками.
Виконавчих листів про стягнення коштів із засудженого в установі немає.
За сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений був неодноразово заохочений адміністрацією установи, а саме: 30.01.2015 року, 04.10.2016 року, 27.03.2017 року.
За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, засуджений був заохочений 04.07.2017 року, 02.10.2017 року, 02.01.2018 року.
05.01.2017 року та 03.04.2017 року засудженому ОСОБА_3 оголошено подяку.
Як вбачається з характеристики засудженого, яка міститься в особовій справі засудженого, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується позитивно, працевлаштований. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. До поставлених завдань ставиться відповідально, вчасно та повністю виконує покладені на нього обов`язки, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений адміністрацією установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, має охайний зовнішні вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Виконує законні вимоги персоналу установи. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, та робить для себе належні висновки. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу "Фізкульура та спорт", "Творчість". Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд приходить до переконання, що факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці відповідає фактичним обставинам справи.
Суд вважає, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про виправлення засудженого, що, в свою чергу, надає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Виходячи з приписів ст. 81 КК України, вирішальним є саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.
Суд зазначає, що працевлаштування, а також неодноразові заохочення та відсутність дисциплінарних стягнень, доводять виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 КК України, так як для такого висновку наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період відбування покарання довів своє виправлення.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що встановлені обставини в їх сукупності свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому клопотання слід задовольнити та умовно-достроково звільнити засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 26.09.2012 року, на невідбутий строк 08 місяців 16 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.
Суддя