АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 ,представника потерпілого ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000417 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, Республіка Вірменія, мешканця АДРЕСА_1 , вірменина, громадянина Республіки Вірменія, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, обвинуваченого за ст. 185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 березня 2018 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і йому призначене покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та встановлені обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

На таке судове рішення надійшла апеляційна скарга прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 із проханням скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий,яким призначити обвинуваченому покарання у виді арешту.На думку апелянта,суд безпідставно застосував положення ст. 75 КК України,не врахувавши,що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів,а тому призначене покарання із звільненням від його відбування з випробуванням явно несправедливе внаслідок м`якості.

Провадження№11-кп/794/193/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст. 185 ч.2 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Також апелянт посилається на порушення вимог кримінально-процесуального закону,оскільки суд при ухваленні вироку не вирішив питання щодо долі речових доказів,а тому просив прийняти рішення відповідно до ст.100 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу,доводи обвинуваченого та його захисника,які вважають можливим задоволення апеляційної скарги лише в частині долі речових доказів,доводи представника потерпілого,яка в частині призначення покарання покладалась на розгляд суду,дослідивши матеріали провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 11 лютого 2018 року о 10:55 год., умисно, перебуваючи в магазині «Ватсон» по пр. Незалежності, 113 м. Чернівці, переконавшись у відсутності уваги з боку сторонніх осіб, з полиці торгового залу, шляхом вільного доступу повторно викрав дві упаковки парфумів «Антоніо Бандерас», одну упаковку парфумів «Мекс блек мен», косметичні товари фірми «Буржуа», а саме: помаду, дві тональні основи, три туші, одну підводку, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 1901,19 грн.Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Дослідження доказів у цьому провадженні здійснювалось районним судом у порядку ,передбаченому ч.3 ст.349 КПК України

Висновки суду щодо доведеності винуватості та правильності юридичної оцінки дій ОСОБА_6 не оспорюються,а тому апеляційний суд не перевіряє таких висновків суду першої інстанції та не наводить в ухвалі доводів на їх підтвердження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що районний суд таких вимог закону дотримався у повній мірі.
Так,судом враховано,що вчинений ОСОБА_6 злочин,є,відповідності до вимог ст. 12 КК України, злочином середньої тяжкості.
У провадженні наявний ряд обставин,які пом`якшують покарання та враховані судом: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину
Обставини,які би обтяжували покарання,відсутні.
ОСОБА_6 позитивно характеризується по місцю проживання.
Фактичні обставини вчиненого злочину свідчать про те,що обвинувачений викрав у час роботи магазину парфуми та жіночі косметичні засоби на суму,що не є значною,повернув частину викраденого,цивільний позов до нього потерпілим не заявлявся.
На час вчинення цього злочину попередня судимість обвинуваченого була знята відповідно до ст.91 КК України та він вважався раніше не судимим, а вирок від 26.02.2018 року,яким ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді штрафу, був ухвалений після скоєння злочину,а тому посилання прокурора на те,що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий,є неправильним.
За вироком суду від 26.02.2018 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання.
Із висновку експерта №104 від 27.02.2018 року ,яким проводилась судово-психіатрична експертиза обвинуваченого у даному провадженні, вбачається,що ОСОБА_6 виявляє ознаки психічного розладу і такі зміни психіки позбавляли підекспертного можливості у повній мірі віддавати звіт своїм діям та керувати ними,що відповідає юридичній категорії обмеженої осудності. Такі дані про стан здоров`я обвинуваченого також правильно враховані судом.
Отже, судова колегія вважає,що районний суд обґрунтовано застосував вимоги ст.75 КК України,а доводи прокурора про те,що призначене покарання із звільненням від його відбування із випробуванням явно несправедливе внаслідок м`якості є неспроможними.
За таких обставин вимоги апелянта про скасування вироку в частині призначення покарання та ухвалення нового не підлягають задоволенню.
Оскільки районним судом взагалі не вирішувалось питання щодо долі речових доказів,судова колегія вважає,що відсутні підстави для зміни вироку,а прийняття рішення щодо речових доказів є,відповідно до ст.537,539 КПК України,компетенцією суду першої інстанції, який ухвалив вирок.Отже,вимоги апелянта в цій частині також слід відхилити.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,408,418, 419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залищити без задоволення,а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 -без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3