г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/520/18
Номер провадження 1-м/213/1/18
У Х В А Л А
Іменем України

01 серпня 2018 року, Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миролюбівка Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, освіта середня спеціальна, місце реєстрацію на території України: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Центрального районного суду м. Волгограда Російської Федерації від 23 червня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України. Клопотання мотивоване тим, що 03.05.2018 року наказом Міністерства юстиції України №1377/5 прийнято рішення про прийняття в Україну на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 19.03.2018 року №06-35841/18 громадянина України ОСОБА_4 , засудженого вироком російського суду.

Представник Міністерства юстиції України просив здійснювати розгляд клопотання без його участі.

В судовому засіданні прокурор вважав за можливе клопотання Міністерства юстиції України задовольнити, привести вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання Міністерства юстиції України та матеріали, долучені до нього, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Згідно інформації, наданої Державною міграційною службою України, ОСОБА_4 є громадянином України та станом на 23.06.2016 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.48).

Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України, при розгляді клопотання суд не перевіряє фактичні обставини справи, встановлені вироком іноземної держави та не вирішує питання про винуватість особи.

Згідно вироку Центрального районного суду м. Волгограда Російської Федерації від 23.06.2016 року, ОСОБА_4 засуджений за ч.3, ч.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації. Вказаним вироком дії ОСОБА_4 кваліфіковані як: ч.3, ч.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації за ознаками: замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, в особливо великих розмірах, при цьому злочин не був доведений до кінця з незалежних від цієї особи обставин та йому призначене остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, без позбавлення права займати пені посади чи займатися певною діяльністю та без штрафу (а.с.4-28). Вирок набрав законної сили 10 жовтня 2016 р. (а.с.29).

Відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в особливо великих розмірах та відповідальність за нього передбачена ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, в особливо великих розмірах, однак довести до кінця свій злочинний умисел не змогли з причин, не залежних від них обставин є караним діянням та за нього передбачена відповідальність за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України

Згідно ч.4 ст.610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Пунктом b) ч.1 статті9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року визначено, що компетентна влада держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави, замінюючи міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин.

За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Разом з тим, до засудженого не може бути застосоване додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки за вироком іноземної держави таке покарання йому не призначалося, а при приведенні вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України покарання не може посилюватися.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст. 68 КК України, максимальне покарання може бути 8 років позбавлення волі. Тобто покарання за даною статтею призначене іноземним судом не відповідає покаранню, що може бути призначене за законодавством України.

Згідно довідки про відбуту та не відбуту частини покарання, та характеристики на засудженого, вирок відносно нього набрав законної сили 10.10.2016 року, початком строку відбування покарання є 23.06.2016 року, зараховано в строк відбування покарання затримання та строк попереднього ув`язнення з 15.10.2015 року по 22.06.2016 року. Станом на 26.12.2017 року ОСОБА_4 відбув покарання 2 роки 2 місяці 11 днів, невідбутий строк покарання - 06 років 09 місяців 19 днів, додаткові покарання не призначались, амністія не застосовувалась (а.с.36,37,38).

Наказом Міністерства юстиції України №1377/5 від 03.05.2018 року надано згоду на передачу ОСОБА_4 для відбування покарання на території України.

Згідно довідки про відшкодування шкоди, спричиненої злочином, заборгованість за виконавчим листом в розмірі 1960 рублів погашена в повному обсязі (а.с.46).

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 є громадянином України (а.с.48), просив направити його відбувати покарання в Україну (а.с.3), вирок Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання за кримінальне правопорушення, яке згідно із законодавством України є злочином, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Крім того, визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 9 - 12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст. ст. 372, 603 - 614 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Центрального районного суду м. Волгограда Російської Федерації від 23 червня 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що статті закону Російської Федерації, за якими ОСОБА_4 засуджений вироком Центрального районного суду м. Волгограда Російської Федерації від 23 червня 2016 року відповідають ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати з 23 червня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час його затримання і попереднього ув`язнення під вартою з 15 жовтня 2015 року по 22 червня 2016 року.

Копію ухвали суду вручити прокурору та направити до Міністерства юстиції України для подальшого інформування держави винесення вироку та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні для організації та фактичного виконання судового рішення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .