АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 591/4076/17 Номер провадження 11-кп/786/538/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001596 від 25.04.2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, одруженого, працюючого покрівельником у ФОП « ОСОБА_9 », проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)31.01.2003 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі;
2)17.04.2006 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. 185 ч.І до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
3)02.04.2014 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст.185 ч.І, ст.309 ч.І КК України до штрафу 1000 гри;
4)24.10.2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 186 ч.І КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання в порядку ст.75 КК України строком на 1 рік
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2017 року

В С Т А Н О В И Л А

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки два місяці із застосуванням ст. 69 КК України,

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки два місяці.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 жовтня 2016 року у виді двох місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки чотири місяці.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою, строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з часу фактичного затримання , тобто з 17 год. 15 хв. 18.07.2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 593,22грн., які були витрачені на проведення експертиз.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 09.04.2017 року приблизно о 17:20 год ОСОБА_7 прийшов до магазину «Ватсонс», розташованого по вул. Іллінська, 2 у м. Суми. Перебуваючи в торгівельному залі вказаного магазину, у нього виник умисел на викрадення косметики, яка була виставлена на продаж у магазині.

Реалізуючи свій злочинний умисел, передбачаючи можливість настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій стороні матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, користуючись тим, що магазин є об`єктом загального користування та вхід громадянам до нього здійснюється вільно, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю персоналу та відвідувачів магазину, взяв з торгівельних полиць туш «Maybelline colossar go extreme 9,5 мл», вартістю згідно висновку експерта № 19/119/9-3/1519е від 18.05.2017 176 грн 00 коп., та відірвавши від неї приклеєний штих-код, поклав туш собі в рукав. Одразу після цього ОСОБА_7 не розраховувавшись за товар, який знаходився у нього в рукаві -туш «Maybelline colossar go extreme 9,5 мл», пройшов повз касу та вийшов із магазину.

В подальшому, ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, не зупинившись на вчиненому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.07.2017 року близько 14:00 год ОСОБА_7 знаходячись на зупинці громадського транспорту «вул. Інтернаціоналістів», яка розташована в районі буд. № 36 по просп. М. Лушпи в м. Суми, побачив раніше не знайомого чоловіка ОСОБА_11 , який мав при собі сумку з особистими речами. Розуміючи, що в сумці можуть знаходитися грошові кошти та цінні речі, ОСОБА_7 вирішив скористатися похилим віком ОСОБА_12 та таємно викрасти його майно. З цією метою він підійшов до ОСОБА_12 і запропонував допомогти донести сумку, на що останній погодився.

Знаходячись біля буд. № 5 по вул. Інтернаціоналістів у м. Суми, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом і корисливою метою, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 впевнившись в тому, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, а ОСОБА_12 через похилий вік не розуміє, що відносно нього вчиняється злочин, діючи повторно, почав діставати з сумки, яка в цей час висіла у ОСОБА_12 через плече, грошові кошти у сумі 2500 грн., мобільний телефон «Nokia 3310» та посвідчення «Батько загиблого військовослужбовця» на ім`я ОСОБА_12 .

В той час, протиправні дії ОСОБА_7 були помічені перехожим ОСОБА_13 , який розуміючи, що ОСОБА_7 вчиняє злочин, почав кричати в адресу останнього. ОСОБА_7 , в свою чергу, усвідомивши, що його дії стали явними для оточуючих, кинув посвідчення «Батько загиблого військовослужбовця» до пакету ОСОБА_12 , однак утримуючи викрадені мобільний телефон «Nokia 3310», вартість якого, згідно висновку експерта № 19/119/9-3/2479е від 31.07.2017 року, становить 300 грн, та грошові кошти в сумі 2500 грн., не зважаючи на потерпілого та зауваження перехожого ОСОБА_13 , з місця скоєного злочину втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Не погодившись з вироком суду, прокурор в поданій апеляційній скарзі прохає вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальне відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання : за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.І ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2017 року та попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.10.2016 року визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Запобіжний захід у вигляді гримання під вартою залишити без зміни. В іншій частині вирок залишити.
Дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують його покарання.
В обгрунтування своїх вимог вказав, судом при призначенні покарання безпідставно застосовано положення ст. 69 КК України. Суд визнав як пом`якшуючі обставини, те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, частково відшкодував завдані збитки, а також те, що потерпілі висловили думку про призначення обвинуваченому якомога м`якого покарання.
Разом з тим судом не враховано, що ОСОБА_7 визнав вину у повному обсязі лише під впливом беззаперечних доказів, зібраних органом досудового розслідування.
Крім того, судом не надано оцінку тому факту, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення протягом іспитового строку та не враховано зухвалість вчиненого злочину, та те, що злочин вчинено щодо особи похилого віку.
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого.

Захисник ОСОБА_14 надав заяву у якій прохав розглядати апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2017 року без нього, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі у Верховному Суді. Обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_6 не заперечували проти перегляду кримінального провадження за відсутності захисника ОСОБА_14 .

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не заперечувалися та не оспорювалися.

Тому колегія суддів згідно ч. 3 ст.349 та ч. 2 ст.394 КПК України не перевіряє фактичні обставини кримінального провадження.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 учасниками провадження не оспорюється.

Вина обвинуваченого доведена у повному обсязі, оскільки останній своїми умисними діями, які виразилися в повторному таємному викраденні майна магазину «Ватсонс» ТОВ «ДЦ Україна», загальною вартістю 176 грн 00 коп., вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є «вчинена повторно» та повторними діями, які виразились відкритому викраденні майна. на загальну суму 2800 грн., ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України - грабіж, кваліфікуючої ознакою якого є злочин вчинений повторно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен зясувати його вік, стан здоровя, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сімї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та розяснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення середньої тяжкості та тяжкий злочин, особу винного, який раніше неодноразово судимий, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи.

Також судом прийнято до уваги сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що він одружений, має неповнолітню дитину 2016 року народження, його матеріальний стан, стан його здоров`я та інші обставини.

Пом`якшуючими обставинами судом першої інстанції визнано: повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди, а також те, що потерпілі висловили думку щодо призначення обвинуваченого якомога м`якшого покарання. Обставинами, що обтяжують покарання - вчинення грабежу відносно особи похилого віку.

Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції правильно призначив покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки встановив наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Обговорюючи правильність застосування положень ст. 69 КК України колегія суддів також враховує, що обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував заподіяну злочином шкоду, думку потерпілих щодо призначення обвинуваченому якомога м`якшого покарання. Також колегія суддів враховує, що обвинувачений має малолітню дитину 2016 року народження, злочини вчиненні без застосування насильства, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, а також те, що судимості ОСОБА_7 у встановленому Законом порядку погашені. Крім останньої яка у відповідності до вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 жовтня 2016 року у виді двох місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання.

Також колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції вірно прийнято до уваги відсутність тяжких наслідків від скоєного і обрано ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та призначено йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України та при призначенні покарання застосовано ч.1 ст. 70 КК України .

Крім того, місцевим судом вірно визначено остаточне покарання за правилами ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_7 вчинив новий злочин під час відбування покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.10.2016 року.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальне відповідальність та невідповідність при значеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є необґрунтованими.

Призначене ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування або зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга прокурора задоленню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим які утримуються під вартою в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3