Ухвала
Іменем України
31 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 359/2847/15-к
Провадження № 51-8705 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
перевірившикасаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2015 року,
в с т а н о в и в:
до Верховного Суду зі значним пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 травня 2016 року надійшла повторно касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 від 23 жовтня 2018 року, в якій порушується питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Крім того, ОСОБА_4 заявляє клопотання про поновлення пропущеного для подання скарги строку, посилаючись на вимоги кримінального процесуального закону щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку, Конституцію України, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.
Розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 , колегія суддів дійшла такого.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК Україникасаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Водночас, засуджений ОСОБА_4 , заявляючи клопотання про поновлення строку, хоча і посилається на норми законодавства, однак не зазначає жодних причин, які б свідчили про наявність істотних перешкод для реалізації ним права на подання касаційної скарги в строк, визначений законом.
Як убачається з копій судових рішень, долучених до касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 , 17 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області розглянула кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 за його участю. Таким чином, з дня ухвалення рішення судом апеляційної інстанції скаржник мав достатньо часу для того, щоб скористатись установленими законом процедурами для оскарження ухвали суду апеляційної інстанції до касаційного суду.

Враховуючи викладене, Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 .
Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:
відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2015 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3