Справа № 755/6268/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 о
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001216 від 01 лютого 2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменії, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку обраних раніше запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому посилався на ризики, що існували раніше при обранні обвинуваченим запобіжних заходів, а саме обвинувачені можуть ухилитись від суду та від виконання процесуальних обов`язків, впливати на потерпілих, свідків, можуть спотворювати недосліджені докази в кримінальному провадженні.

Всі обвинувачені заперечували проти клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 заперечував щодо клопотання прокурора, вважав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 о адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід підзахисному на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думки учасників судового процесу, приходить до наступного.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частина 2 статті 331 КПК України передбачає, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При продовженні строку дії запобіжного заходу має бути встановлена наявність трьох складових - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Під час судового розгляду і вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри не може бути надана через те, що обвинуваченим висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною. Таким чином, на стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів можуть вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаних ризиків слід віднести ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років; а ОСОБА_9 о у вчиненні кримінального правопорушення, що відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, за вчинення якого законом передбачено покарання до чотирьох років позбавлення волі. Враховуються зокрема й ті обставини, що останні можуть здійснювати вплив на свідків в даному провадженні, з метою зміни останніми показань.

Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Досліджені обставини провадження вказують на те, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а саме: є підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, здійснювати вплив на потерпілих та свідків. На даний час колегії суддів не доведено підстав зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене та те, що спливає строк з дня продовження дії існуючих запобіжних заходів, та немає реальної можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, враховуючи необхідність відкладення судового розгляду, та відсутності даних про зменшення чи відсутність ризиків для зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне ОСОБА_8 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, ОСОБА_9 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05 серпня 2018 року, включно.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період доби з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Покласти на ОСОБА_9 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_11 ;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;
Строк дії ухвали визначити два місяці до 07 серпня 2018 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: