УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015 року у справі № 761/27124/15-к (провадження № 1-кс/761/12602/2015) в рамках кримінального провадження № 0001556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и в:
16.07.2018 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015 року у справі № 761/27124/15-к (провадження № 1-кс/761/12602/2015) в рамках кримінального провадження № 0001556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, в якій заявник просив суд скасувати арешт на: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , накладений вищевказаною ухвалою.

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0001556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015 року у справі № 761/27124/15-к (провадження № 1-кс/761/12602/2015) було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 . На думку заявника, у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки ОСОБА_4 є потерпілою у кримінальному провадженні, дійсною власницею квартири предмета кримінального правопорушення, збереження накладеного арешту порушує її право власності, а загроз вказаному праву досудовим розслідуванням не встановлено.

У судовому засіданні представник власника майна підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

В судове засідання слідчий не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні скаржника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015 року у справі № 761/27124/15-к (провадження № 1-кс/761/12602/2015) клопотання слідчого СВ 1 відділу міліції Шевчнеківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, задоволено та накладено арешт, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Так, у судовому засіданні встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 була наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема є об`єктом кримінально протиправних дій № 0001556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України та може бути незаконно відчужене шахрайським шляхом 3-тіми особами.

Разом із цим, у судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду клопотання, адвокат ОСОБА_3 , на підставі довіреності від 24.11.2015 року, виданої ОСОБА_6 , який в свою чергу діяв на підставі довіреності, виданої 19.10.2015 року ОСОБА_4 , уповноважений на представництво інтересів останньої в усіх питаннях, що стосуються арештованої квартири у будь-яких органах державної влади, що свідчить про відновлення порушених майнових прав потерпілої.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , застосованого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015 року у справі № 761/27124/15-к (провадження № 1-кс/761/12602/2015) відпала потреба, тому вказаний арешт має бути скасованим, а клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 частині задоволеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015 року у справі № 761/27124/15-к (провадження № 1-кс/761/12602/2015) в рамках кримінального провадження № 0001556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015 року у справі № 761/27124/15-к (провадження № 1-кс/761/12602/2015) у кримінальному провадженні № 0001556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали буде оголошений о 16 годині 50 хвилин 25 липня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1