гСправа № 187/1114/18 Провадження №1-кп/0187/185/18
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року смт. Петриківка

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінальних проваджень № 0000390 від 26.08.2018 року та № 0000370 від 11.07.2018 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 19.03.2014 році Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 1 рік 7 місяців позбавлення волі. 11.09.2015 звільнений з Синельніковської виправної колонії (№94) по відбутті строку покарання.
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.2, 357 ч.І КК України
ВСТАНОВИВ
10.07.2018, близько 22 години ОСОБА_6 знаходячись біля приватного домоволодіння АДРЕСА_3 , та, керуючись злочинним умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, побачив біля вищевказаного домоволодіння ОСОБА_7 , у якого при собі знаходився мобільний телефон « Нокіа 6070», грошові кошти в сумі 108 гривень, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , які він визначив, як предмет свого злочинного посягання. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та діючи умисно, відкрито викрав мобільний телефон « Нокіа 6070» вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3559-18 від 20.07.2018 року становить 102 гривні, грошові кошти в сумі 108 гривень та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 210 гривень.
Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК У країни,умисні та противоправні дії, які виразились у відкритому викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
10.07.2018, близько 22 години ОСОБА_6 знаходячись біля приватного домоволодіння № 36 по вулиці Центральної, с. Іванівка, Петриківського району Дніпропетровської області, та керуючись злочинним умислом направленим на викрадення офіційним документом, побачив біля вищевказаного домоволодіння ОСОБА_7 , у якого при собі знаходилась банківська карта « Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 . Далі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений викрадення офіційного документа, підійшов до ОСОБА_7 та діючи умисно, з корисливих мотивів, викрав у останнього банківську карту «Райфазен Банк Аваль » НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 , яка відповідно до положення закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657-ХП, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-Ш, п.1 ст. 5 Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-1У, «Положення про міжбанківськї розрахунки» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 року № 414 і статті 200 КК України є електронним платіжним документом, що відповідають визначенню поняття офіційного документу.
Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст. ст.357 ч.І КК України, як умисні та противоправні дії, які виразились у викраденні офіційного документу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину по пред`явленому обвинуваченню визнав повністю і не заперечував проти викладених в обвинувальному акті обставин. Пояснив, що 10.07.2018 року він знаходився на АДРЕСА_3 , де був ОСОБА_7 , який розпивав алкогольні напої із його співмешканкою та іншими особами. Він раптово підійшов до ОСОБА_7 , вдарив його, а коли останній впав, то він із кармана потерпілого витягнув в нього грош 108 грні, банківську картку яка належала ОСОБА_8 та мобільний телефон « Нокіа», які він повернув в той же вечір потерпілому. В скоєному щиро кається, потерпілим все повернуто , вони претензій до нього не мають, жалкує в скоєному, просить не позбавляти волі.
Потерпілий ОСОБА_9 в суд направив заяву про слухання справи у його відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде, просить винести мінімальне покарання за скоєне.
Потерпіла ОСОБА_8 в суд направила заяву про слухання справи у його відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин,
з
сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 не заперечували розглянути справу у скороченому провадженні.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. З КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_6 та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.І ст.357 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. З ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю, тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК У країни,умисні та противоправні дії, які виразились у відкритому викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, а також по ст.357 ч.І КК України, як умисні та противоправні дії, які виразились у викраденні офіційного документу.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кожного вчиненого кримінального правопорушення, одне із яких в силу ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а інше кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості та особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності на умисний злочин, офіційно не працює, але повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у скоєному злочині, за місцем проживання характеризується позитивно , не перебуває на обліку у лікаря нарколога, інвалідом не являється, матеріальна шкода потерпілим відшкодована в повному обсязі.
Обставинами, які пом`якшують покарання і зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи міркування прокурора, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання не пов`язаного із позбавленням волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння
нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено. Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено. Речові докази необхідно повернути потерпілим відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ст. ч.2 ст.186, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання :
-по ч.2 ст. 186 КК України до 4 -х років позбавлення волі,
-по ч. 1 ст. 357 КК України до 1-го року обмеження волі.
На підставі ст. 70 ч.І КК України призначити остаточно покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити 4 (чотири) роки позбавлення свободи.
Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два ) роки.
Відповідно до положень ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів пробації, повідомляти органи пробації про зміну місця свого проживання чи роботи, а також періодично з`являтись для реєстрації в органи пробації.
Речовий доказ - водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 та мобільний телефон "Нокіа 6070" повернути потерпілому ОСОБА_7 , банківську карту « Райфазен Банк Аваль» НОМЕР_1 повернути потерпілій ОСОБА_8 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1