Справа № 152/807/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 02 березня 2018 року

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 27 січня 2018 року близько 22 години 00 хвилин, з метою скоєння крадіжки чужого майна, прийшов на подвір`я сусіднього домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_5 .

В подальшому, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття незамкнених дверей, проник до приміщення сараю, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів скоїв крадіжку, належних ОСОБА_5 , двох чавунних казанів, ємкістю 10 літрів кожен, вартість яких становить 392,70 грн кожен, а також двожильного мідного кабелю в ізоляції, типу ВВП 2х1,5 мм, загальною довжиною 50 метрів, вартість одного метра якого становить 8,84 грн.

В подальшому ОСОБА_4 залишив домоволодіння, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1227,40 грн.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім того, 28 січня 2018 року, близько 23 години, ОСОБА_4 , з метою скоєння крадіжки, прийшов на подвір`я сусіднього домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_5 .

В подальшому, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття незамкнених дверей, проник до приміщення сараю, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів скоїв крадіжку бувших у використанні належних ОСОБА_5 речей, а саме: велосипеда марки «Україна», вартістю 533 грн, лома довжиною 120 см, діаметром 3 см, вартістю 179 грн, металевої (димохідної) труби, діаметром 200 мм, товщиною стінки 2 мм.

Після цього, ОСОБА_4 залишив місце скоєння злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 712,38 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що наприкінці січня 2018 року в вечірню пору доби, прийшов на подвір`я сусіднього домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 . Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до приміщення сараю, звідки скоїв крадіжку, двох чавунних казанів, та двожильного мідного кабелю.

В подальшому залишив домоволодіння, а викраденим розпорядився на власний розсуд, здавши їх до пункту прийому металобрухту.

Окрім того, показав, що 28 січня 2018 року, близько 23 години, з метою скоєння крадіжки, прийшов на подвір`я сусіднього домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до сараю, звідки викрав велосипед марки «Україна», лом та металеву димохідну трубу. Після чого, ОСОБА_4 залишив місце скоєння злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, здавши їх до пункту прийому металобрухту.

Про вчинене шкодує, кається, просив суд суворо не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачений та прокурор в судовому засіданні, а потерпілий у заяві не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особу, дослідженням висновків товарознавчих експертиз та документів щодо речових доказів.

Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, поєднану з проникненням у житло чи інше володіння особи, а тому кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року встановлено, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки. При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

При цьому, суд бере до уваги п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, відповідно до роз`яснень, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовується у випадку самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Таким чином, не призначається покарання за кожен вчинений ОСОБА_4 злочин, що передбачений ч. 3 ст.185 КК України, виходячи з роз`яснень ВСУ.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_4 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 185 КК України.

Окрім того, з урахуванням обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думки прокурора, суд доходить висновку, що доцільним є застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Призначаючи зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У провадженні наявні процесуальні витрати 697 гривень за проведення судово-товарознавчих експертиз.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ч. 3 ст. 349 статтями 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: металевий лом, довжиною 120 см повернути власнику ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати, в сумі 697 грн за проведення товарознавчих експертиз №1587/1588/18-21 від 12 березня 2018 року, №1722-1724/18-21 від 16 березня 2018 року стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1