Номер провадження: 11-кп/785/975/18
Номер справи місцевого суду: 500/354/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003297 від 23 листопада 2017 року,яким

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ізмаїл Одеської області, громадянин України, українець, працює «Дунайсудосервіс» будівельником, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
та
ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянин України, українець, працює на підставі договору підряду в ТОВ «Судоремонтне підприємство «Дунайсудосервіс» будівельником, навчається на 4 курсі спеціальності «Експлуатація СЕУ» Кілійського транспортного коледжу Державного університету інфраструктури на технологій заочної форми навчання, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2018 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 355 КК України та їм призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки кожному.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, а також покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Оскаржуваним вироком встановлено, що ОСОБА_8 , спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , 23 листопада 2017 року, знаходячись в м.Ізмаїлі Одеської області по 2-му провулку Дунайському, біля будинку № 2-а, зустріли ОСОБА_10 , який заборгував грошей ОСОБА_8 та з метою примушування останнього до виконання цивільно-правових зобов`язань, з погрозою застосування гладко ствольної мисливської рушниці, вимагали передачі майна, яке належить останньому в рахунок відшкодування боргу, при цьому ОСОБА_10 з метою погашення заборгованості під впливом ОСОБА_8 та ОСОБА_9 передав їм наступне майно: мобільний телефон марки «Ерго», вартістю 2500 гривень, в якому знаходилась сім-картка «Київстар», № НОМЕР_1 , вартістю 25 гривень, ноутбук марки «Дел», вартістю 4000 гривень, стаціонарний комп`ютер з жидкокристалічним монітором марки «Самсунг» з клавіатурою, мишею, вартістю в зборі 5000 гривень, жорстким диском, об`ємом 1 Гб, вартістю 10400 гривень, на загальну суму 21925 гривень.
Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок та постановити новий, яким затвердити угоди про примирення, укладені 16 січня 2018 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , визнати винними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 355 КК України та призначити їм покарання, з урахуванням вимог ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень кожному.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив у затвердженні угод про примирення між обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і потерпілим ОСОБА_10 .
Крім того, судом не враховано, що під час досудового розслідування обвинувачені повністю визнали свою вину у зазначеному діянні, щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю та розслідуванню вказаного злочину, добровільно у повному обсязі відшкодували потерпілому матеріальну та моральну шкоду, потерпілий не має будь-яких претензій до обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисник ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином засобами поштового зв`язку.

До початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_7 надійшла заява, в якій він просив розглянути апеляційну скаргу без його участі та без участі обвинувачених.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З огляду на положення ч.4 ст.405 КК України, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути апеляційну скаргу без участі захисника ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи викладені в апеляційній захисника ОСОБА_7 , апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Під час судового розгляду суд першої інстанції належним чином дослідив докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, дав їм відповідну правову оцінку, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченими злочину та зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.355 КК України.

При цьому захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не оскаржує фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинувачених, а тому у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, вказані обставини апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ч.4 ст.56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Частиною 1 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Згідно з ч.3 вказаної норми права угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Загальний порядок судового провадження на підставі угоди регламентований положеннями ст.474 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 16 січня 2018 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 були укладені угоди про примирення в яких, в тому числі, було узгоджене і покарання, яке мало б бути призначене обвинуваченим.

Відповідно до ч.2 ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Частиною 7 ст.474 КПК України встановлені випадки, в яких суд відмовляє в затвердженні угоди, а саме якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було обровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2018 року було відмовлено в затверджені угод про примирення від 16 січня 2018 року між ОСОБА_10 та обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та кримінальне провадження було призначено до судового розгляду.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що узгоджене покарання у виді штрафу не встановлено санкціями ст.355 КПК України, а питання про застосування ст.69 КК України вирішується судом за наявності кількох обставин, пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Імперативним приписом ч.8 ст.474 КПК України чітко встановлено, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Повторний розгляд питання про затвердження угоди про примирення, після відмови у її затвердженні, не передбачений положеннями чинного КПК України.

З огляду на викладені обставини апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та скасування оскаржуваного вироку суду.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2018 року, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.355 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4