Справа № 194/1239/18
Номер провадження 1-кс/194/284/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2018 року м. Тернівка

Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника - ОСОБА_4 , прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , ст. слідчого Тернівського ВП ПВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , якою відмовлено у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , якою відмовлено у визнанні потерпілим. В своїй скарзі, посилаючись на те, що 11.07.2018 року він звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 384 КК України. При цьому зазначив, що ОСОБА_7 29.10.2008 року впав з мопеду та отримав тілесні ушкодження голови. 27.06.2014 року сталося ДТП за його участю та участю ОСОБА_7 . У зв`язку з чим слідчим ОСОБА_8 було призначено судово-медичну експертизу у кримінальному провадженні №0443. При проведенні експертизи ОСОБА_7 умисно не повідомив експерта, що у нього була ще раніше зазначена травма голови. Вироком Тернівського міського суду від 18.05.2017 року його було визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 року вирок суду залишений без змін, та застосовано до нього амністію. Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_7 подав до суду позовну заяву про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 1000000 грн. 27.07.2018 року слідчим були внесені відомості відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.384 КК України до ЄРДР. Після чого ним подана заява про визнання його потерпілим в даному кримінальному провадженні. Однак слідчим ОСОБА_6 07.08.2018 року було винесено постанову, якою відмовлено у визнанні нього потерпілим. Отже, вважає постанову незаконною, оскільки йому в даному кримінальному провадженні завдано моральну шкоду, яка виразилась у проведенні експертизи в іншому кримінальному провадженні на підставі неправдивих відомостей зазначених потерпілим ОСОБА_7 , а також зверненням до суду з вимогами про стягнення з нього 1000000 грн. Отже, диспозиція ч.2 ст. 384 КК України передбачає наявність потерпілого у зв`язку з штучним створенням доказів обвинувачення ОСОБА_7 . Просить скасувати постанову старшого слідчого відділу Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , якою відмовлено у визнанні потерпілим.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені в скарзі, просив суд задовольнити скаргу скасувати постанову старшого слідчого відділу Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , якою відмовлено у визнанні його потерпілим.

Представник заявника ОСОБА_4 , посилаючись на обставини викладені в скарзі, просив її задовольнити, скасувавши постанову старшого слідчого відділу Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.
Слідчий просив суд відмовити в задоволенні скарги заявнику, оскільки вона є безпідставною та диспозиція санкції статті 384 ч.2 КК України не передбачає потерпілого.

Прокурор просив суд відмовити в задоволенні скарги заявнику, оскільки слідчий правомірно виніс постанову.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення заявника та думку представника заявника, прокурора, слідчого, дослідивши скаргу та матеріали додані до скарги, приходжу до наступних висновків.

Постановою старшого слідчого відділу Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 07 серпня 2018 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 . В обґрунтування постанови слідчим було зазначено, що диспозиція ст. 384 КК України не передбачає потерпілого як фізичну особу, оскільки вона регулює суспільні відносини у сфері правосуддя з приводу нормального здійснення посадовими особами своїх функцій щодо отримання необхідних доказів і встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Зокрема ч.1 п.5 вказаного переліку передбачено можливість оскарження рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 60 КПК України передбачено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Частиною 1 статтею 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частина 2 ст. 384 КК України передбачена наступна кваліфікація кримінального правопорушення, - завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках, поєднані з обвинуваченням у тяжкому чи особливо тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту, а також вчинені з корисливих мотивів.

Отже, об`єктом злочину, є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі. Об`єктивна сторона злочину полягає у 1) завідомо неправдивому показанні свідка чи потерпілого, 2) завідомо неправдивому висновку експерта, 3) завідомо неправильному перекладі. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони злочину є обстановка і час його вчинення. Вказані дії можуть вчинятися лише під час проведення дізнання, досудового слідства або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи тимчасовою спеціальною комісією ВР або в суді. Злочин вважається закінченим з моменту вчинення зазначених дій. Суб`єкт злочину спеціальний. Ним може бути осудна особа, яка до вчинення злочину досягла 16-річного віку і дає показання як свідок чи потерпілий у справі, призначена експертом або залучена як перекладач. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Отже, диспозиція ст. 384 КК України не передбачає потерпілого як фізичну особу, оскільки вона регулює суспільні відносини у сфері правосуддя з приводу нормального здійснення посадовими особами своїх функцій щодо отримання необхідних доказів і встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статтею 3 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Отже, слідчий повинен вжити усіх заходів для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Отже, слідчий повинен витребувати та перевірити будь-яку інформацію яка як підтверджує так і спростовує обвинувачення та сприяти сторонам кримінального провадження у здійсненні їх прав, а також не порушувати права та інтереси кожної особи.
Окрім того, слідчий суддя враховує, що у заявника є право отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Також, слідчим суддею не приймаються до уваги посилання заявника та його представника на те, що заявнику спричинена моральна шкода поданням позову, оскільки ОСОБА_7 звернувся до суду в порядку цивільного провадження з позовом про стягнення з нього моральної шкоди та матеріальної шкоди, оскільки він не позбавлений свої права захищати в порядку цивільного судового провадження.
На підставі зазначеного, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , якою відмовлено у визнанні потерпілим.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303-304, 369-372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , якою відмовлено у визнанні потерпілим- відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1