УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1156/18

Провадження № 1-кс/568/209/18

30 серпня 2018 р. м.Радивилів

Слідчий суддя Радивилівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заступника начальника СВ Радивилівського ВП
Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 ,
прокурора Радивилівського відділу
Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Радивилівського районного суду Рівненської області клопотання заступника начальника слідчого відділення Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , прозастосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за № 0000243 від 10.08.2018 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя без реєстрації АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, розлученого, непрацюючого, інваліда III групи загального захворювання, на утриманні має двох дітей, не депутата, судимого 17.05.2018 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, судимість не знята та не погашена,

встановив:
29.08.2018 року заступником начальника СВ Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000243 від 10.08.2018 року.

Зі змісту клопотання вбачається наступне: що приблизно в обідню пору 07 серпня 2018 року ОСОБА_7 прибув до житлового господарства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 , де в приміщені літньої кухні вживав спиртні напої з співмешканцем ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Коли ОСОБА_10 у власних справах пішов на свою присадибну ділянку, ОСОБА_7 залишився у приміщенні літньої кухні, де під столом побачив банку білої фарби марки «Maxima», ємністю 0,9 кг. і саме тоді у нього виник умисел її на таємне викрадення.
Так, ОСОБА_7 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника господарства, а також достовірно знаючи, що ОСОБА_10 перебуває на своєму полі, реалізуючи свій злочинний намір направлений на особисте матеріальне збагачення за рахунок викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи таємно, з корисливих мотивів, повторно, помістив банку білої фарби марки «Maxima», ємністю 0,9 кг. вартістю, згідно довідки наданої ФОП ОСОБА_11 , 100 грн., під рукав свого верхнього одягу, після чого вийшов з приміщення літньої кухні на подвір`я господарства ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї, поряд з вхідними дверима літньої кухні побачив алюмінієву каструлю ємністю 10л, і саме тоді у нього виник умисел на її таємне викрадення. Тоді ж ОСОБА_7 , діючи єдиним корисливим умислом, направленим на особисте матеріальне збагачення за рахунок викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи таємно, з корисливих мотивів, повторно, викрав алюмінієву каструлю ємністю 10л, вартістю, згідно висновку експерта (судово-товарознавча експертиза) № 3.2-629/18 від 22.08.2018 року, 119,84 грн., з якою покинув місце вчинення кримінального правопорушення, залишивши викрадене майно за місцем свого проживання.
Цього ж дня, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 перебуває на своєму полі, а власник господарства ОСОБА_8 тимчасово відсутня за місцем проживання, повернувся до господарства останньої, де діючи єдиним корисливим умислом та таємно, шляхом вільного доступу, через незамкнені двері увійшов до підсобного приміщення, звідки викрав металеву стельвагу довжиною 810 мм, вартістю, згідно довідки наданої ФОП ОСОБА_11 , 123 грн., та металевий кінний обгортач, вартістю, згідно висновку експерта (судово-товарознавча експертиза) № 3.2-629/18 від 22.08.2018 року, 816,67 грн., з якими покинув місце вчинення кримінального правопорушення, залишивши викрадене майно за місцем свого проживання.
В подальшому ОСОБА_7 , в після обідню пору, 07 серпня 2018 року, з метою реалізації викрадено з господарства ОСОБА_8 майна, прибув до господарства ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , де за гроші в сумі 160 грн. продав викрадену металеву стельвагу довжиною 810 мм, металевого кінного обгортача та алюмінієву каструлю ємністю 10л, тим самим отримав реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Окрім цього, ОСОБА_7 приблизно о 17 год. 07 серпня 2018 року, з метою реалізації викрадено з господарства ОСОБА_8 майна, прибув до господарства ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_3 , де за гроші в сумі 100 грн., продав викрадену банку білої фарби марки «Maxima», ємністю 0,9кг, тим самим отримав реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Протиправними діями ОСОБА_14 потерпілій ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1159,51 грн.

Таким чином ОСОБА_15 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 10.08.2018 р. яким зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 10.08.2018 р. господарства ОСОБА_13 яка добровільно видала банку білої фарби марки «Maxima», ємністю 0,9 кг, яку отримала від ОСОБА_5 ;
-протоколам допиту свідка ОСОБА_13 від 11.08.2018 р., яка показала при яких обставинах вона придбала у ОСОБА_5 банку фарби марки «Maxima», ємністю 0,9 кг;

-протоколом огляду місця події від 10.08.2018 р. господарства ОСОБА_12 який добровільно видав металеву стельвагу довжиною 810 мм, металевого кінного обгортача та алюмінієву каструлю ємністю 10 л, яких отримав від ОСОБА_5 ;

-протоколам допиту свідка ОСОБА_12 від 11.08.2018 р., який показав при яких обставинах він придбав у ОСОБА_5 металеву стельвагу довжиною 810 мм, металевого кінного обгортача та алюмінієву каструлю ємністю 10 л;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 10.08.2018 р, яка показала при яких обставинах було вчинено крадіжку з її господарства.

Враховуючи те, що скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, згідно ч. 3 ст. 12 КК України, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 є розлученим, не працює, таким чином останній не має стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, покарання за яке становить до 5 років позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності може залишити місце свого проживання, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що свідки є односельчанами та ОСОБА_7 може впливати на них з метою схиляння для зміни раніше даних покащань.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий умисний злочин середньої тяжкості в період іспитового строку.

Окрім цього на розгляді Радивилівського районного суду розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000146 від 17.05.2018, за обвинуваченням ОСОБА_5 за вчинений ним 13.05.2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України

Вчинення ОСОБА_7 вказаних злочинів за нетривалий період часу свідчить про його стійку злочинну спрямованість, у зв`язку з цим є обґрунтовані підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючі зазначені обставини, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, не може бути достатнім. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, а також може вчинити новий злочин, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження та неможливості запобігти цьому більш м`яким запобіжним заходом, заступник начальника слідчого відділення Радивилівського відділенням Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 ,звернувся до суду з цим клопотанням.

В судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, вважали, що підозра є обґрунтованою, наявні ризики, що дають підставу для застосування саме вказаного запобіжного заходу. Підозрюваний ОСОБА_7 проти клопотання не заперечував.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного:

Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, зокрема, спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Частина 2 цієї статті наголошує, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження встановлено що 10.08.2018 року до ЄРДР за №0000243 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 185 КК України.

29.08.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення майна (крадіжка), вчинена повторно.

Про обґрунтованість підозри свідчать вище зазначені та досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання: заява потерпілої, протоколи огляду місця події, протокол допиту потерпілого, протоколи допиту свідка, протокол огляду предмету, протокол допиту підозрюваного, тощо. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованою. При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження не можна вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування, продовження дії щодо підозрюваного обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для того, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року слідує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbelland Hartleyv. the United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді його тримання під домашнім арештом, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характер та суспільна небезпека скоєного кримінального правопорушення, той факт, що підозрюваний раніше судимий за аналогічні кримінальні правопорушення.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до 5 років, яке згідно статті 12 цього кодексу, кваліфікується як злочин середньої тяжкості. Але на думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного запобіжного заходу, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: той факт, що підозрюваний раніше судимий, офіційно не працює, розлучений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, але разом не проживає, інвалід III групи загального захворювання, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, але в той же час на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та проживає за різними адресами, провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро кається, сприяє розкриттю злочину.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Враховуючи наведене, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п.1, 3, 5 КПК України, на які вказували заступник начальника СВ Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області та прокурор, та недостатність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановлених ризиків, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити та з урахуванням даних про особу підозрюваного обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184-186, 193-194, 196 КПК України,

постановив:
клопотання заступника начальника слідчого відділення Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підзамче, Радивилівського району, Рівненської області, зареєстрованого у АДРЕСА_2 , а проживаючого без реєстрації у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, розлученого, непрацюючого, інваліда III групи загального захворювання, на утриманні має двох дітей, не депутата, судимого 17.05.2018 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, судимість не знята та не погашена, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 :

1) прибувати до визначеної службової особи за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Визначити строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів, тобто по 28.10.2018 року включно.

Вказані вище обов`язки діють з дня застосування домашнього арешту, тобто по 28.10.2018 року включно.

Ухвала про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Радивилівського ВП ГУНП в Рівненській області за місцем проживання підозрюваного, на якого покласти контроль за поведінкою ОСОБА_5 під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

На дану ухвалу у п`ятиденний строк може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1