233 № 233/389/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження за матеріалами кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001549 від 07 грудня 2017 року та № 0001095 від 07 вересня 2017 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області знаходиться вищевказане об`єднане кримінальне провадження.
Прокурор у судовому засіданні надав клопотання, в якому просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки не перестали існувати ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 , та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.
Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти проведення процесуальної дії розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання його під вартою, за відсутністю захисника.
Судом не встановлені обставини, які свідчать про наявність випадків, коли участь захисника є обов`язковою відповідно до ч. 2 ст. 46, ст. 52 КПК України.
ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, посилаючись на те, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає, на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах із дружиною, шлюб з якою раніше було розірвано, має дитину, а отже переховуватися від суду є для нього недоцільним, вчиняти інші кримінальні правопорушення наміру не має, на потерпілого ОСОБА_8 впливати не збирається, оскільки не спростовує обставини вчинення кримінального правопорушення в цій частині. Пояснив, що має у власності житлове приміщення квартиру у м. Костянтинівка та має зареєстроване місце проживання у м. Костянтинівка у будинку батьків, вважає, що достатнім запобіжним заходом було б домашній арешт.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд встановив наступне.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2018 року продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на строк 60 днів, по 14 жовтня 2018 року включно.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На даний час судове провадження відносно ОСОБА_4 не завершено, а строк його тримання під вартою закінчується 14 жовтня 2018 року.
Враховуючи те, що судовий розгляд неможливо провести до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 14 жовтня 2018 року, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, в яких обвинувачується, у разі, якщо суд прийде до висновку про винуватість останнього у вчиненні тяжкого злочину та ряду злочинів середнього ступеня тяжкості, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування, а також ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_8 , допит якого з приводу обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України в судовому засіданні ще не проведено та обвинуваченим в цій частині вина не визнається, а також враховуючи ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки згідно з обвинувальними актами ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 24 корисливих злочинів проти власності, вчинених в короткий проміжок часу, суд дійшов до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню та обвинуваченому слід продовжити дію запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам. Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на відсутність потреби у обвинуваченого переховуватися від суду, відсутність необхідності обвинуваченого незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 не спростовують наявність вищенаведених ризиків, зокрема враховуючи часткове визнання обвинуваченим своєї вини, а наявність у нього стійких соціальних зв`язків не доведено.
Приймаючи до уваги, що відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, продовжується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слід визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, який встановити у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 88100 гривень 00 копійок, поклавши на ОСОБА_4 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-199, 392 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, на строк 60 (шістдесят) днів, по 10 грудня 2018 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_4 тримати під вартою в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)»
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 88100 (вісімдесят вісім тисяч сто) гривень 00 копійок.
У випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися зі свого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, строком на два місяці.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору негайно після її оголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя