Справа № 461/7875/16-к
ВИРОК

Іменем України

09.07.2018 року. м. Львів.

Галицький районний суд міста Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вараш (Кузнецовськ) Рівненської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, який працює вантажником у ТОВ «Нова Пошта», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не суджений,

за ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 14 жовтня 2016 року, о 00 год. 05 хв., перебуваючи у Львівському центральному парку культури та відпочинку ім. Богдана Хмельницького, що на вул. Болгарській, 4 у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме: грошовими коштами у сумі 300.00 грн., годинником фірми «Phillips» вартістю 300.00 гривень та мобільним телефоном марки «IPhone 5s» вартістю 6000.00 гривень, всередині якого знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», на рахунку якої були грошові кошти в сумі 50.00 гривень, завдавши потерпілому збитків в розмірі 6650.00 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, заперечивши кваліфікацію його дій. Пояснив, що 14 жовтня 2016 року закінчив працювати, вийшов на перехрестя та чекав маршрутку. В районі Франківського відділу поліції вийшов з маршрутки та біля спорткомплексу «Динамо» побачив потерпілого ОСОБА_6 , в якого запитав чи можна зателефонувати. Потерпілий погодився та сам почав набирати потрібний ОСОБА_4 номер, однак в цей момент телефон розрядився. ОСОБА_6 запропонував обвинуваченому піти випити пива і там зарядити телефон. В подальшому вони зайшли в кафе «Цісар» та спитали, чи можна зарядити телефон. ОСОБА_4 запропонував піти в інший заклад, тоді в нього виник умисел заволодіти мобільним телефоном потерпілого, скориставшись його станом алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 сказав потерпілому, якщо він відмовиться іти до іншого закладу, то залишиться без телефону. Обвинувачений зазначив, що ОСОБА_6 він не погрожував, ножа при собі не мав, мав умисел тільки на грабіж. Телефон відібрав у ОСОБА_6 , коли той перебував у стані алкогольного сп`яніння, але у свідомості та бачив, що відбувається. Крім того, обвинувачений зазначив, що годинник та грошові кошти він у ОСОБА_6 не забирав.

Суд вважає, що факт скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій, крім часткового визнання ним вини, стверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що 14 жовтня 2016 року близько 12-ї години ночі він стояв на зупинці на перехресті вулиць Стрийської та Хуторівки, там був і обвинувачений ОСОБА_4 . У маршрутці від доїхав до зупинки біля трамвайного депо і пішов у парк культури. В парку до нього підбіг ОСОБА_4 , приставив ніж у бік, пригрозив, відвів в сторону і сказав витягувати телефон. На вимогу обвинуваченого він витягнув та передав телефон. ОСОБА_4 не міг включити телефон, бо на ньому був пароль. В той час сіла батарея телефону, тоді він сказав витягувати все з кишені. Він зняв годинник, віддав посвідчення водія, техпаспорт, гроші та пішов разом з обвинуваченим, оскільки останній йому погрожував. Пояснив, що робив все, що казав йому ОСОБА_4 , оскільки боявся. При цьому, ОСОБА_4 заходив на декілька хвилин у гуртожиток для того, щоб зарядити телефон. Потім вони зайшли в кафе «Цісар» щоб зарядити телефон. Обвинувачений із кафе утік. Після цього він повідомив, що на нього напали, через 4-5 хв. приїхала поліція. Наступного дня, після 14 год. інша особа чоловік, приніс та повернув телефон;

- протоколом огляду предмету від 18.10.2016 року, в ході якого був оглянутий мобільний телефон IPHONE 5S;

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 28.10.2016 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу № 1 ( ОСОБА_4 ) як таку, що заволоділа його майном;

- протоколом огляду відеозапису з камери відеоспостереження кафе «Цісар» на вул. Коперника, 32 у м. Львові, де зазначено, що у приміщенні кафе о 01 год. 54 хв. перебував ОСОБА_4 в руках з мобільним телефоном IPHONE та потерпілий ОСОБА_6 ;

- даними відеозапису з камери відеоспостереження кафе «Цісар» на вул. Коперника, 32 у м. Львові, про те, що у приміщенні кафе о 01 год. 54 хв. перебував ОСОБА_4 в руках з мобільним телефоном IPHONE та потерпілий ОСОБА_6 .

Оцінюючи показання обвинуваченого в частині скоєння грабежу із заволодінням толефону, суд надає їм віри оскільки вони знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються іншими доказами.

Показання в частині відсутності заволодіння грошовими коштами у сумі 300.00 грн., годинником фірми «Phillips» вартістю 300.00 гривень суд відхиляє оскільки такі спростовуються об`єктивними доказами у справі.

Крім того, слідчими органами не віднайдено та не долучено до справи належних доказів існування ножа, у потерпілого не виявлено тілесних ушкоджень, чи інших слідів погрози насильством.

З огляду на це, суд відхиляє показання потерпілого щодо нападу, та погрози насильством. Однак надає віри показанням про заволодіння грошовими коштами у сумі 300.00 грн., годинником фірми «Phillips» вартістю 300.00 гривень та мобільним телефоном марки «IPhone 5s» вартістю 6000.00 гривень, всередині якого знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», на рахунку якої були грошові кошти в сумі 50.00 гривень оскільки такі узгоджуються з іншими об`єктивними доказами, зокрема з заявою потерпілого від 14.10.2016 року де він вказує на саме це майно, та не вказує на напад та погрозу ножем.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння кримінального правопорушення та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій доведені повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого слід перекваліфікувати із ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 186 України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України повинно відображатись у обвинувальному акті, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

В обвинувальному акті від 21.05.2018 року після зміни прокурором обвинувачення зазначено, що 14 жовтня 2016 року, о 00 год. 05 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у Львівському центральному парку культури та відпочинку ім. Богдана Хмельницького, що по вул. Болгарській, 4 у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, вчинив напад на ОСОБА_6 , під час якого погрожував останньому насильством, небезпечним для його життя чи здоров`я, приставивши при цьому ніж у бік тулуба потерпілого, та пред`явив до нього вимогу негайної передачі майна, після чого заволодів грошовими коштами у сумі 300 грн., годинником фірми «Phillips» вартістю 300 гривень та мобільним телефоном марки «IPhone 5s» вартістю 6000 гривень, всередині якого знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», на рахунку якої були грошові кошти в сумі 50 гривень, завдавши потерпілому збитків на загальну суму 6650 гривень.

Однак, обставини, які викладені стороною обвинувачення в обвинувальному акті, щодо вчинення нападу, погрози застосування насильства та застосування при цьому ножа, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Окрім цього, суд належним чином дослідивши відеозапис з камер відеоспостереження з кафе «Цісар» на вул. Коперника, 32 у м. Львові, встановив, що даний відеозапис не містить об`єктивних даних про те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчиняв насильницькі дії щодо потерпілого ОСОБА_6 чи погрожував останньому вчинити такі дії.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували погрози застосування насильства, застосування холодної зброї чи здійснення нападу, суду не представлено.

Суд, аналізуючи дії обвинуваченого та потерпілого, встановив що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували спільно у парку культури та відпочинку ім. Б. Хмельницького, на вул. Коперника інших місцях в центральній частині м. Львова на вул. Під Голоском протягом тривалого часу. Протягом даного періоду часу ОСОБА_7 мав можливість уникнути переслідування, повідомити поліцію або інших осіб про протиправні посягання ОСОБА_4 . При цьому, з показів самого ОСОБА_7 , ОСОБА_4 після того, як відібрав у нього телефон, зайшов до гуртожитку на декілька хвилин для його зарядки. Саме в цей час у ОСОБА_6 була можливість уникнути продовження віктимної поведінки потерпілого.

З урахуванням викладеного, суд вважає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в обсязі, що встановлений судом у цьому вироку.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тому покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Обставин які пом`якшують чи обтяжують покарання суд не знаходить.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити домашній арешт.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з дня затримання 07.11.2016 року по 20.06.2017 року (включно) необхідно зарахувати до відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в попередній редакції) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року і до 04.01.2018 року зарахувати до відбування покарання у виді позбавлення волі день за день.

Речові докази: мобільний телефон марки IPhone 5s чорно-сірого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 необхідно залишити йому за належністю; CD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження кафе "Цісар" необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та обрати покарання 2 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити домашній арешт.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 07.11.2016 року по 20.06.2017 року (включно) зарахувати до відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в попередній редакції) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 04.01.2018 року (включно) зарахувати до відбування покарання у виді позбавлення волі день за день.

Речові докази:

- мобільний телефон марки IPhone 5s чорно-сірого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити йому за належністю;

- CD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження кафе "Цісар" - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1