Справа № 398/2023/16-к
УХВАЛА

14 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002924 від 03.10.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 квітня 2018 року обвинуваченій ОСОБА_5 було продовжено термін перебування під вартою на строк шістдесят днів до 17 червня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, оскільки такий термін спливає 17 червня 2018 року.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження терміну перебування обвинуваченої під вартою. Прокурором зазначено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні аналогічного корисливого злочину. Також, прокурором звернено увагу на ту обставину, що відносно обвинуваченої ОСОБА_5 на даний час винесено вирок, за яким остання засуджена до позбавлення волі. Наведені обставин свідчать про ризики кримінального провадження та є достатніми для продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Обвинувачена та її адвокат не заперечили проти доводів прокурора, щодо продовження строку запобіжного заходу.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката та обвинуваченої, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, виходячи із такого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого вона обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої та існування ризиків кримінального провадження.

Так, ОСОБА_5 раніше судима за вчинення аналогічних корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, що вказує на схильність до вчинення злочинів та є ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. Разом з цим, судом взято до уваги вік обвинуваченої, стан здоров`я, а також те що обвинувачена ОСОБА_5 неодружена, до затримання не займалася суспільно-корисною працею, не мала стабільного джерела доходу та постійного місця проживання, що вказує на відсутність міцних сталих соціальних зв`язків та є ризиком переховуватися від суду. За наведених обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, які передбачені ст.177 КПК України

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою виконання обвинуваченою ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 12 липня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 12 липня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1