Справа № 171/623/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2018 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302 від 13.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянин України, українець, має середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх дітей та інших осіб не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 15.04.2010 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;

- 14.02.2011 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.06.2014 згідно ст. 2 Закону України «Про амністію»;

- 05.07.2016 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст..75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік. 22.06.2017 відповідно до ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням та направлено для відбуття призначеного покарання у вигляді 3 років позбавлення волі

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові корисливі злочини за наступних обставин.

Так, на початку листопада 2017 року (точної дати під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), ОСОБА_5 в нічний час доби, перебував біля домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , та у останнього винник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у інше сховище.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи повторно, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, переліз через огорожу домоволодіння АДРЕСА_3 , тим самим незаконно проник на територію подвір`я, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки викрав алюмінієвий бідон ємністю 40л, вартістю 770 гривень. Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території подвір`я за вищевказаною адресою, через відчинені вхідні двері проник до приміщення літньої кухні звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав алюмінієвий казан ємністю 20л, вартістю 381 гривня 3 копійки, після чого ОСОБА_5 з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1 151 гривня 3 копійки.

Також, всередині листопада 2017 року (точної дати під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), в нічний час доби, ОСОБА_5 перебував біля домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , та у останнього винник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у інше сховище.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи повторно, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, переліз через огорожу домоволодіння АДРЕСА_3 , що є власністю ОСОБА_7 , тим самим незаконно проник на територію подвір`я, де помітив зернодробілку марки «Елікор». Після чого, ОСОБА_5 таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав зернодробілку марки «Елікор-1», вартістю 1722 гривні 64 копійки, яка належить ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 1722 гривні 64 копійки.
Крім того, на початку грудня 2017 року (точної дати під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), в нічний час доби, ОСОБА_5 перебував біля домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , та у останнього винник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у інше сховище.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи повторно, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, переліз через огорожу домоволодіння АДРЕСА_3 , що є власністю ОСОБА_7 , тим самим незаконно проник на територію подвір`я, де помітив металеву ємність з зерном, яке належить ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_5 повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав зерно пшениці, яке попередньо засипав у три мішки, загальною вагою 200 кг, вартістю 793 гривні 33 копійки, після чого ОСОБА_5 з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на 793 гривні 33 копійки.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, від дачі показань відмовився але не оспорює ті обставини котрі викладені в обвинувальному акті.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях мають місце склади злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше сховище, вчинене повторно.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, частково відшкодував завдану майнову шкоду, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставин, те що ОСОБА_5 раніше судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 ч. 1 п. 1 КК України - щире каяття та обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України судом не встановлено, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з часу затримання засудженого ОСОБА_5 , тобто з 05 квітня 2018 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: мішок із зерном пшениці загальною вагою 62кг., алюмінієвий казан об`ємом 20л. залишити за належністю законним власникам.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1