Справа № 456/742/18
Провадження № 1-кп/456/201/2018
ВИРОК
іменем України

07 червня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стрий, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого на ТзОВ «ЛЕОНІ ВаерінгСистемс УА ГмбХ», інваліда третьої групи, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 14.06.2017, близько 11 години 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним заднім ходом по вул.22 Січня в м.Стрий Львівської області в напрямку вулиці Народна, що в м.Стрий Львівської області, при проїзді її ділянки навпроти будинку №15, проявив злочинну недбалість, яка виразилася в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до пішохода ОСОБА_6 , який рухався по проїжджій частині дороги з лівого тротуару на правий, по ходу руху автомобіля і якого ОСОБА_4 вчасно міг виявити в полі свого зору, не переконався у безпечності здійснення руху автомобіля заднім ходом, чим створив аварійну обстановку та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
Внаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичного експерта, отримав закритий черезвертлюговий перелом лівого стегна зі зміщенням, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , а саме:
-п.1.5(дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків);

-п.1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу» - не надав право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху);
-п.2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; підпункту «д» - водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху);
-п.10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху);

-п.10.9 (під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб);

-п.12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди)

і вказані порушення ОСОБА_4 вимог ПДР України є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю. Показав, що 14.06.2017 року, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21013», рухаючись ним заднім ходом по вул.22 Січня в м. Стрий Львівської області в напрямку вулиці Народна, що в м. Стрий Львівської області, проявив неуважність та здійснив наїзд на ОСОБА_6 .. На даний час він щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнавповністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, представника потерпілого та дослідивши характеризуючі дані, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покараннямає на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даному кримінальному провадженню, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує той факт, що він раніше не судимий, повністю визнав свою вину, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, а також той факт, що в результаті ДТП потерпілому завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження.
З урахуванням наведених обставин, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення від відбування не пов`язаного з позбавленням волі відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом останній є інвалідом ІІІ групи.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою серії ЛВА-1 №199664, вперше вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені, амністія до нього не застосовувалась.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є інвалідом ІІІ групи з дитинства, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується є необережним злочином, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.
Судові витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз на загальну суму 4 151 (чотири тисячі сто п`ятдесят одну) гривню 40 копійок стягнути з ОСОБА_4 в користь держави (одержувач: УДКСУ у Залізничному районі м. Львова, , р/р 0003, МФО 825014).
Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПКУкраїни, п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не обирався.

Відповідно до п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом основного покарання, оскільки останній являється
інвалідом ІІІ групи відповідно до довідки серії ЛВА-1 №199664 від 26.09.2003 року, виданої безтерміново.
Судові витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз на загальну суму 4 151 (чотири тисячі сто п`ятдесят одну) гривню 40 копійок стягнути з ОСОБА_4 в користь держави (одержувач: УДКСУ у Залізничному районі м. Львова, , р/р 0003, МФО 825014).
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21013», р.н. НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити у власності останнього.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий-суддя ОСОБА_1