В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.05.2018 Справа №607/13918/16-к

Провадження №1-кп/607/115/2018

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002458 від 13 липня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чортків Тернопільської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи це органи прокуратури, поліції , служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Наказом Національної поліції України Департаменту патрульної поліції в Тернопільській області №57, рядового поліції ОСОБА_6 призначено на посаду поліцейського батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Так 12 липня 2016 року, близько 20 год., поліцейський батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовий поліції ОСОБА_6 спільно з поліцейським батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовим поліції ОСОБА_7 у форменому одязі заступили на чергування по охоронні громадського порядку та боротьбі із злочинністю на маршрут патрулювання №110 в м. Тернополі.

Перебуваючи на маршруті патрулювання, 12 липня 2016 року, близько 22 год. 40 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , отримали повідомлення про те, що по вул. Винниченка, 6, що в м. Тернополі трапилася дорожньо-транспортна пригода. По прибутті працівників поліції на місце виклику ними був виявлений ОСОБА_3 , який розпочав із ними словесний конфлікт. В ході даного словесного конфлікту ОСОБА_3 , якому було відомо, що рядовий поліції ОСОБА_6 та рядовий поліції ОСОБА_7 , які перебували у форменому одязі є працівниками правоохоронного органу, але незважаючи на це у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на опір працівникові правоохоронного органу. Працівниками поліції, а саме рядовим поліції ОСОБА_6 , згідно статті 45 ЗУ «Про національну поліцію» було прийнято рішення про застосування спеціальних засобів металеві кайданки, до ОСОБА_3 , оскільки останній агресивно себе поводив чим загрожував життю та здоров`ю працівникам поліції. Проте, металеві кайданки, застосувати не вдалось, оскільки ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, почав ображати рядового поліції ОСОБА_6 , нецензурними словами та вчиняти фізичну протидію працівникові поліції ОСОБА_6 , вчиняючи ряд активних дій, які виразились у відштовхуванні останнього від себе. На законні вимоги працівників поліції припинити таку поведінку ОСОБА_3 , не відреагував, після чого працівник поліції ОСОБА_6 , намагався застосувати заходи примусу до ОСОБА_3 , але останній вирвався, при цьому почав шарпати за формений одяг працівника поліції ОСОБА_6 .

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_3 , було порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість під час виконання працівника правоохоронних органів ОСОБА_6 своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про поліцію».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, від дачі пояснень відмовився згідно ст. 63 Конституції України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого він не має, щодо міри покарання покладається на думку суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що в силу ст. 89 КК України він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним своєї вини у вчиненому. Обставин, які обтяжують покарання немає. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1