Справа № 520/6182/18
Провадження № 1-кс/520/1908/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001705 від 14.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2018 року в провадження слідчого суді надійшло клопотання прокурора про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області 14.05.2018 внесено відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001705 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами у сумі 57000 США, належними ОСОБА_4 .

Крім того, 14.05.2018 СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області внесено відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001706 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами у сумі 41000 доларів, США належними ОСОБА_5 та ОСОБА_6

15.05.2018 на підставі ч. 1 ст. 217 КПК України вказані матеріали досудових розслідувань об`єднанні в одне кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001705.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 06.08.2014 між ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з іншої укладено нотаріально посвідчений попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_7 зобов`язується продати, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зобов`язуються купити в рівних частках квартиру на 4-ому поверсі котеджу АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 на праві приватної власності.

Крім того, відповідно до вказаного договору ОСОБА_7 отримав повністю при підписанні цього договору від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рахунок майбутнього продажу квартири грошову у суму у розмірі 381 225,30 гривень, що в еквіваленті складає 31000 доларів США.

Також договором передбачено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зобов`язуються остаточну суму в гривні, що в еквіваленті складатиме 10000 доларів США виплатити до 06.08.2016.

Відповідно до договору ОСОБА_7 зобов`язується з моменту повної оплати за квартиру до 06.08.2016 підготувати документи для оформлення реєстрації права власності на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у Державного реєстратора, в тому числі отримати та надати правовстановлюючий документ на нерухомість, зареєструвати право власності, отримати довідки про відсутність заборгованості за комунальні послуги та інше.

Сторонам договору також роз`яснено вимоги статтей КК України, що передбачають кримінальну відповідальність за шахрайство, підробку і використання підроблених документів.

ОСОБА_7 зобов`язується нікому іншому, окрім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказану в договорі нерухомість не продавати, не дарувати, не надавати в іпотеку, в оренду та найм не здавати, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не вносити.

Також сторін договору попереджено про те, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від виконання умов цього договору, повинна відшкодувати другій сторін збитки, штрафні санкції, а саме: в разі, якщо ОСОБА_7 відмовиться оформити право власності на вказане майно, то грошова сума, яка ним отримана ним повертається, а також повертає грошові кошти у розмірі, що відповідає збиткам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вони понесуть за час дії цього договору, але не пізніше 06.08.2016; в разі якщо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовляться придбати вказане у договорі майно, то грошова сума, ка вже сплачено на день виникнення спору за договором, буде повернена ОСОБА_7 після продажу ним вказаної у договорі нерухомості іншим особам (без урахування вартості реконструкції та проведеного ремонту тощо), але не пізніше 06.08.2016.

На виконання умов попереднього договору від 06.08.2014 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_7 з іншої 11.10.2014 укладено нотаріально посвідчений договір, відповідно до якого між вказаними особами проведено повний розрахунок за квартиру на 4-му поверсі котеджу АДРЕСА_1 .

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошову суму у розмірі 129500 гривень, що в еквіваленті складає 10000 доларів США.

ОСОБА_7 зобов`язується до 31.03.2015 підготувати документи для оформлення права власності на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Також у ході досудового розслідування у якості потерпілих допитано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що станом на 31.03.2015 ОСОБА_7 зазначені у договорі документи не підготував та не виконав свої зобов`язання за договором, грошові кошти останнім також не повертались, будь-які заходи спрямовані на розірвання попередніх договорів ОСОБА_7 не вживались.

ОСОБА_7 потерпілим надано довідку з Адресного реєстру міста Одеси від 13.11.2014 № 57916/1 про резервування адреси об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої зарезервовано адресу АДРЕСА_2 ; висновок КП «БТІ ОМР» від 30.10.2014 № 448496.67 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; розпорядження Київської районної адміністрації від 19.11.2014 № 640 про затвердження вищевказаного висновку та технічний паспорт від 21.11.2014 на квартиру АДРЕСА_4 , виготовлений ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації».

Будь-які інші документи ОСОБА_7 надано не було.

Як пояснювали в ході допиту потерпілі з моменту повного розрахування за квартиру з ОСОБА_7 до травня 2018 року ними проводились ремонтні роботи.

Також, у ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.05.2018 № 123709141 за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 17.08.2015 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 .

З моменту реєстрації права власності на квартиру, яка за попередніми договорами повинна бути відчужена на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 переховується від вказаних осіб, та не вчиняє жодних дій, спрямованих на укладення договору купівлі-продажу квартри.

Натомість у подальшому, а саме 16.09.2015, ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_8 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_8 припинено 29.02.2016 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 17.08.2015, тобто на підставі первинного документу, який став підставою для реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_7 .

В період з 29.02.2016 по 01.03.2017 власником квартири знову є ОСОБА_7 .

01.03.2016 ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , з ОСОБА_9 .

12.12.2017 ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_10 , яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на теперішній час є власницею квартири АДРЕСА_4 .

Так з огляду на викладене, ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 41000 доларів США, незважаючи на наявність нотаріально посвідченого попереднього договору від 06.08.2014, укладеного з зазначеними особами про продаж останнім квартири, незважаючи на зобов`язання, передбачені вказаним договором, а саме про зобов`язання нікому іншому, окрім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказану в договорі нерухомість не продавати, не дарувати, не надавати в іпотеку, в оренду та найм не здавати, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не вносити, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність передбачену КК України за шахрайство, на підставі договору купівлі-продажу передає квартиру АДРЕСА_4 іншій особі, а саме ОСОБА_8 .

Так, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , достовірно усвідомлючи про відсутність у нього наміру, укладати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шахрайським шляхом заволодів належними їм грошовими коштами у сумі 41000 доларів США.

Прокурор звертається з клопотанням про накладення арешту на майно, обґрунтовуючи клопотання наявністю достатніх підстав вважати, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , а саме квартира АДРЕСА_5 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_10 , є предметом злочину, а також наявна необхідність в забезпеченні відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення. Вказане клопотання, з метою забезпечення арешту майна, прокурор просить розглядати без виклику особи, яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні прокурор клопотання про накладення арешту майна підтримала у повному обсязі та просила слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Наявними матеріалами клопотання, а саме протоколами допиту потерпілого від 15.05.2018 року, попереднім договором від 06.08.2014 року, договором від 11.10.2014 року, а також відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна доводиться наявність обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого в частині того, що майно, з клопотанням про накладення арешту на яке звертається прокурор, відповідає ознакам ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме є предметом можливого вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, в цілях запобігання відчуження такого майна іншим особам.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в матеріалах клопотання наявний цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про те, що на даний час існує необхідність в забезпеченні подальшого можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином вищевикладене свідчить про можливість виконання завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири, об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , являється ОСОБА_10 .

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях запобігання можливості відчуження зазначеного у клопотанні майна, оскільки таке майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, що свідчить про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, враховуючи необхідність в подальшому забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, беручи до уваги наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в цілях забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, клопотання прокурора підлягає задоволенню. Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна, слід розглянути без виклику особи, яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001705 від 14.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_4 за реєстраційним номером майна - 101 із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1