УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2018 року

м. Київ
Справа № 742/3058/17

Провадження № 51-6172ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року,
встановив:
Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 152 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року апеляційні скарги засудженого та прокурора залишено без задоволення, а вищезазначений вирок без змін.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.
Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, вона буде повернута.
Засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та зобов`язати суд першої інстанції здійснити новий розгляд кримінального провадження.
Як вбачається із змісту уточненої скарги, засуджений повторно заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, також не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Крім цього, як вбачається із змісту уточненої скарги, засуджений так і не вказує, які істотні порушення кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність допущено судами при розгляді даного провадження, а також не наведено вмотивованих доводів з цього приводу та чому ці порушення тягнуть зміну оскаржуваних судових рішень на підставі ст. 438 КПК України.
ТакожОСОБА_4 не зазначив у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду, постановленої при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК України.
Викладені у повторній касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
Так, ОСОБА_4 в прохальній частині скарги просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, що суперечить вимогам ст.436 КПК. При цьому в мотивувальній частині скарги засуджений не зазначає про необхідність та підстави скасування вироку суду першої інстанції.
Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексуперешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року, разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3