Справа № 559/2173/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дубно кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000932 від 15.09.2018, на підставі обвинувального акту та угоди про примирення, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студянка, Дубенського району, Рівненської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення від 04 жовтня 2018 року між підозрюваним і представником потерпілого ОСОБА_4 , тому згідно вимог ст. 474 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду угоди.

18 серпня 2018 року близько 11.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на території кладовища в с. Студянка Дубенського району, яке відноситься до Смизької селищної ради, керуючись корисливим мотивом, користуючись тимчасовою відсутність нагляду за його діями з боку місцевих жителів та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав із території кладовища металеву сітку довжиною 22 метри, чим спричинив громаді с. Студянка Смизької селищної ради, майнову шкоду на загальну суму 800 гривень, чим вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно угоди про примирення від 04.10.2018 обвинувачений повністю визнав свою винуватість за ч.1 ст. 185 КК України. Сторони узгодили покарання ОСОБА_5 у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд робить наступні висновки.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Розкаюється у вчиненому. Треба було гроші, тому викрав металеву сітку з кладовища. Висновки зробив, красти і пити не буде, шукатиме роботу. Також пояснив суду, що угоду уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить її затвердити.

Громаду представляє 1 заступник Смизького селищного голови, який повідомив, що уклав угоду про примирення, бо громада пробачила обвинуваченого і саме таке покарання вважає достатнім. Дали ОСОБА_5 посередню характеристику, бо він має певні проблеми з алкоголем. Але одночасно є хорошим зварювальником, і якщо він опанує себе, то громада готова йому запропонувати роботу. Також просив затвердити угоду про примирення, укладену добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди зрозумілі.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити дану угоду про примирення, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні злочину середньої тяжкості.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 471 КПК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки укладення і затвердження угоди.

Також судом встановлено, що дана угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим за своїм змістом і порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам КПК та КК України, робить висновок про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення, укладеної 04.10.2018, а також про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався, цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
затвердити угоду про примирення від 04.10.2018 між обвинуваченим ОСОБА_5 і представником потерпілого ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним за ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджену міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази:металеву сітку довжиною 4 м. 70 см., вагою 17 кг. 300г. повернути представнику потерпілого ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: