Справа № 405/2959/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2018 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000043, клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 368 КК України, за участю прокурора ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.3 ст.368 КК України, а саме у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди за наступних обставин.
Так, відповідно до наказу Начальника ГУНП в Кіровоградській області №148 о/с від 10.04.2018 майора поліції ОСОБА_4 , у період з 10.04.2018 по 11.05.2018, призначено на посаду начальника Гайворонського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області.
Також, відповідно до наказу Начальника ГУНП в Кіровоградській області №62 о/с від 20.02.2018 лейтенанта поліції ОСОБА_7 призначено на посаду дільничого офіцера поліції сектору превенції Гайворонського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області.
Відповідно до статей 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно вимог статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Основними завданнями поліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань.
Діяльність поліції будується на принципах верховенства права, дотримання прав та свобод людини, законності та інших.
Правовою основою діяльності поліції є: Конституція України, Закон України «Про Національну поліцію», інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.
Поліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності поліції. Поліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань.
Поліція відповідно до своїх завдань зобов`язана: забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.
Працівник поліції при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам. Працівник поліції у межах повноважень, наданих Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.
Службова особа поліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов`язки, несе відповідальність у встановленому порядку.
У відповідності до п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» на поліцейських поширюється дія вказаного закону. Відповідно до вимог статей 3, 22, 24 вказаного закону поліцейським забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Однак, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, майор поліції ОСОБА_4 , будучи службовою особою працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.
Так, в один із днів квітня 2018 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_4 ,використовуючи свої службові повноваження, за попередньою змовою групою осіб із лейтенантом
ОСОБА_7 , з корисливих мотивів таз метою власного незаконного збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розробили злочинний план на незаконне збагачення, шляхом зловживання своїми повноваженнями, висунули громадянину ОСОБА_8 протиправну вимогу щодо передачі їм неправомірної вигоди у розмірі 8 тис. грн. за безперешкодне здійснення останнім підприємницької діяльності пов`язаної із реалізацією дров дерев різних порід, без належних документів, та не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в частині перевезення деревини без належних документів.
01.05.2018 громадянин ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення з боку лейтенанта ОСОБА_7 та майора ОСОБА_4 .
Так, 04.05.2018 близько 12 год., громадянин ОСОБА_8 , на виконання злочинної вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , прибув до Гайворонського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Гайворон, вул. Чкалова, 8, де в ході зустрічі із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 передав останнім частину неправомірної вигоди у розмірі 2000 грн., за безперешкодне здійснення останнім підприємницької діяльності пов`язаної із реалізацією дров дерев різних порід, без належних документів, та не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в частині перевезення деревини без належних документів.
В подальшому, 08.05.2018 близько 12 год., громадянин ОСОБА_8 , на виконання злочинної вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , прибув до Гайворонського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Гайворон, вул. Чкалова, 8, де в ході зустрічі із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 передав останнім частину неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн., за безперешкодне здійснення останнім підприємницької діяльності пов`язаної із реалізацією дров дерев різних порід, без належних документів, та не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в частині перевезення деревини без належних документів.
Після цього, 11.05.2018 близько 09 год., громадянин ОСОБА_8 , на виконання злочинної вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , прибув до службового кабінету майора ОСОБА_4 , що знаходиться у Гайворонському відділі поліції ГУНП в Кіровоградській області, за адресою: Кіровоградська область, м. Гайворон, вул. Чкалова, 8, де в ході зустрічі із ОСОБА_4 передав останньому частину неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн., за безперешкодне здійснення підприємницької діяльності пов`язаної із реалізацією дров дерев різних порід, без належних документів, та не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в частині перевезення деревини без належних документів.
Безпосередньо після отримання неправомірної вигоди злочинна діяльність ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , спрямована на вимагання та одержання неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_8 була припинена у зв`язку з їх затриманням правоохоронними органами, у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Всього, упродовж травня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за вищевикладених обставин одержали від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму8 тис. грн.
Таким чином, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду начальника Гайворонського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, у порушення вимог ст.ст. 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України, статей Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно,за попередньою змовою групою осіб із дільничним офіцером поліції сектору превенції Гайворонського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, в один із днів квітня 2018 року, висунув протиправну вимогу передати йому та ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 8 тис. грн. за безперешкодне здійснення останнім підприємницької діяльності пов`язаної із реалізацією дров дерев різних порід, без належних документів, та не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в частині перевезення деревини без належних документів.
Він же, 04.05.2018 року отримав від громадянина ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 2000 грн., за безперешкодне здійснення останнім підприємницької діяльності пов`язаної із реалізацією дров дерев різних порід, без належних документів, та не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в частині перевезення деревини без належних документів.
Він же, 08.05.2018 року отримав від громадянина ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 3000 грн., за безперешкодне здійснення останнім підприємницької діяльності пов`язаної із реалізацією дров дерев різних порід, без належних документів, та не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в частині перевезення деревини без належних документів.
Він же, 11.05.2018 року отримав від громадянина ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 3000 грн., за безперешкодне здійснення останнім підприємницької діяльності пов`язаної із реалізацією дров дерев різних порід, без належних документів, та не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в частині перевезення деревини без належних документів.
Всього, упродовж травня 2018 року ОСОБА_4 спільно із
ОСОБА_7 за вищевикладених обставин одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму8 тис. грн. за безперешкодне здійснення останнім підприємницької діяльності пов`язаної із реалізацією дров дерев різних порід, без належних документів, та не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в частині перевезення деревини без належних документів.
Під час розгляду клопотання прокурори зазначили про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
У судовому засіданні захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що матеріали клопотання не містять доказів на обґрунтування оголошеної підозри та заявлених ризиків, крім того, прокурором висловлюються загальні твердження, без належної правової аргументації, щодо неможливості запобіганню заявленим ризикам, шляхом застосуванню більш м`якого запобіжного заходу. При цьому просив застосувати до свого підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби, оскільки на його утриманні троє дітей та дружина, яка на даний час перебуває у декретній відпусці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а вразі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави.
Підозрюваний підтримав позицію захисників.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого.
11.05.2018 о 10:15 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

12.05.2018 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Крім того, згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України.
Причетність ОСОБА_4 до оголошеної підозри, підтверджується протоколом ОМП, протоколом освідування особи, протоколом допиту свідка, протоколом допиту підозрюваного (а.к. 14-16,17-19, 24-27, 39-42).
Інші доводи сторони захисту про існування обґрунтованої підозри, про належність та допустимість доказів, повинні оцінюватися виключно під час розгляду справи по суті у сукупності із іншими доказами.
Також, слідчий суддя встановив наявність наступних ризиків передбачених:
- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду.
-п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не всі документи вилучені та досліджені.
- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на іншого підозрюваного, свідків, а також інших учасників кримінального провадження, які ще в судовому засіданні не допитувалися.
Разом з тим, прокурором не доведено існування інших ризиків.
Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Усі наведені обставини у їх сукупності, навіть із урахуванням позитивних даних про особу, соціальні зв`язки підозрюваного, та наявність у нього утриманців, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 днів.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.
З урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, наявність утриманців, позитивних характеристик та положень ч.5 ст.182 КПК України, слідчий суддя вважає можливим заставу визначити у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.176-197 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :
клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 10 години 15 хвилин 11.05.2018 р. до 10 години 15 хвилин 09.07.2018 р.
Визначити розмір застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 105 720 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: рахунок отримувача № 2505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ГУ ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача МФО 820172. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі № 0000043 від 01 травня 2018 року.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 на строк до 09.07.2018 року наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає;
- повідомляти слідчого, прокурора та в подальшому суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками та іншим підозрюваним за винятком участі в процесуальних діях під час досудового розслідування та у суді.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.ч.8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Дата закінчення дії ухвали 09.07.2018 р.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_9