УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 154/267/17

провадження № 51-9226ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:
За вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 травня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за: ч. 1 ст. 135 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн.
Апеляційний суд Волинської області ухвалою від 23 липня 2018 року вирок суду першої інстанції залишив без змін.
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 ,посилаючись на невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання, тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок м`якості, просить змінити вирок місцевого суду та призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, а також стягнути із засудженого 200 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак касаційна скарга потерпілої не містить достатнього обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу внаслідок м`якості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.

Також потерпіла, посилаючись на неправильне, на її думку, вирішення судом заявленого ним цивільного позову, фактично наводить доводи щодо неповноти судового розгляду, незгоди з наданою судом, в цій частині, оцінкою доказам, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того слід зазначити, що доводи касаційної скарги ОСОБА_4 фактично стосуються вироку суду першої інстанції, при цьому доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду касаційна скарга потерпілої не містить, як не містить і доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі на спростування доводів її апеляційної скарги.
Згідно зі п. 5 ч. 2 ст. 427 КПКу касаційній скарзі, крім іншого, мають бути зазначені вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак, викладені ОСОБА_4 у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають вимогам вищевказаної статті.
Так, потерпіла просить змінити вирок місцевого суду. Проте, з долучених до касаційної скарги копій судових рішень убачається, що за результатами розгляду апеляційних скарг на вирок у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 апеляційним судом постановлено відповідне судове рішення, прохання щодо якого, скаржником у касаційній скарзі не висловлено.
Крім того, викладене прохання ОСОБА_4 щодо застосування до засудженого закону про більш тяжке кримінальне правопорушення, не узгоджується з положеннями ст. 437 КПК, адже суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, тобто не може погіршити становище засудженого.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПКпереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 без руху і встановити їй десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3