Постанова
Іменем України
5 липня 2018 року
м. Київ
справа № 242/4069/16-к
провадження № 51-3321км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001404, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого: за вироком Селидівського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, за вироком цього ж суду за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
За вироком Селидівського міського суду Донецької області від 27 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді штрафу: за ч. 1 ст. 310 КК у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн; за ч. 1 ст. 309 КК у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 120 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 2 040 грн.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він навесні 2016 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці за будинком незаконно умисно посіяв і вирощував рослини конопель з метою подальшого виготовлення наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту. 19 серпня 2016 року в період з 11:00 до 12:20 при проведенні обшуку земельної ділянки працівники поліції виявили та вилучили рослини конопель у кількості 31 штук, які належать до рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини.
Крім того, ОСОБА_6 приблизно на початку серпня 2016 року (точної дати досудовим слідством не встановлено), незаконно придбав шляхом зривання листя й верхівкових частин із невстановленої слідством кількості рослин на земельній ділянці за місцем свого проживання, після чого виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який незаконно зберігав для особистого вживання без мети збуту. 19 серпня 2016 року в період із 11:00 до 12:20 при проведенні обшуку території домоволодіння працівники поліції виявили та вилучили особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 11,31 г та 0,047 г у перерахунку на суху речовину
Апеляційний суд Донецької області 14 червня 2017 року частково задовольнив апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області, скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання й ухвалив новий, яким призначив ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі: за ч. 1 ст. 309 КК на строк 1 рік 6 місяців, за ч.1 ст. 310 КК на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. А також виключено з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції кваліфікуючу ознаку «незаконне придбання наркотичного засобу» та визнано рецидив злочинів обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 . В решті вирок суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. За твердженням скаржника, вирок апеляційного суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки призначене йому покарання є занадто суворим. Вказує на те, що апеляційний суд при ухваленні вироку всупереч вимог ст. 65 КК повною мірою не врахував даних про його особу, зокрема того, що він повністю визнав вину у вчиненні інкримінованих діянь, щиро розкаявся і сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочинів, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, скоєні ним злочини не є тяжкими.
Крім того, у поданій скарзі міститься прохання про здійснення касаційного розгляду без участі засудженого ОСОБА_6 .
На вказану скаргу прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, подав письмові заперечення, в яких стверджує про безпідставність викладених у скарзі доводів, у зв`язку з чим просить залишити її без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор, який узяв участь у судовому засіданні, заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, просив залишити вирок апеляційного суду без змін.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, установлених у вироку, ґрунтується на доказах, досліджених судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, і в касаційній скарзі не заперечується, як і не оскаржується правильність кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК, а також вид і розмір призначеного йому покарання.
Що ж стосується доводів засудженого про суворість призначеного апеляційним судом покарання, то вони, на думку Суду, є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Як убачається з вироку місцевого суду, суд першої інстанції, призначаючи засудженому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 040 грн, урахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, (який задовільно характеризується за місцем проживання і позитивно за місцем роботи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває), його відношення до вчиненого, поведінку після злочину та пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Скасовуючи вирок місцевого суду і ухвалюючи свій у зв`язку з необхідністю застосування до ОСОБА_6 більш суворого покарання, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що встановлені у вироку обставини не є достатніми підставами для того, щоб виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів було можливим без реального відбування покарання.
Водночас апеляційний суд правильно послався на те, що місцевий суд повною мірою не врахував ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, їх підвищеної суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, зокрема того, що він раніше був неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисного тяжкого злочину, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, що відповідно до статей 34, 67 КК України є рецидивом злочинів та обставиною, що обтяжує покарання. Крім того, цей суд урахував, що ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю злочину, у зв`язку з чим визнав цю обставину такою, що пом`якшує покарання, разом зі щирим каяття.
Враховуючи наведене, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі згідно з санкціями ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК і застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів.
Колегія суддів погоджується з цим висновком і вважає, що покарання, призначене засудженому ОСОБА_6 апеляційним судом, за своїм видом та розміром відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Переконливих аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженому за вироком апеляційного суду, в касаційній скарзі не наведено.
Крім того, апеляційний суд, переглядаючи провадження за апеляційною скаргою прокурора, обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів змінив вирок місцевого суду, виключивши з мотивувальної частини вироку суду кваліфікуючу ознаку незаконне придбання наркотичного засобу, і визнав рецидив злочинів обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що останнього було засуджено за вироком Селидівського міського суду Донецької області за ч. 2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 7 років, тобто за вчинення умисного тяжкого злочину, судимість за який на час постановлення нового вироку у встановленому законом порядку не знято і не погашено.
Вирок апеляційного суду є достатньо мотивованим і повною мірою відповідає вимогам статей 370, 420 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.
За таких обставин касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, п. 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області від 14 червня

2017 року щодо нього без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення 1 оскарженню

не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3