Дата документу 28.08.2018
Справа № 334/3166/18
Провадження № 1-кп/334/597/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в залі суду матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, українець, громадянин України, маючий середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання, в силу ст..89 КК України, раніше не судимий.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

встановив:

В провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 121 КК України..

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений вчинив злочин за який передбачено покарання позбавлення волі.

Зазначив, що обвинувачений може впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання заперечували. Просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід домашній арешт.

Суд, вислухавши учасників процесу, вважає, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів підлягає задоволенню і підстави для зміни запобіжного заходу на більш м"який відсутні.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду справи, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

До спливу строку запобіжного заходу, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

З матеріалів справи вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_5 строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 02.09.2018 року.

Розгляд справи ще триває, у кримінальному проваджені не допитувалися потерпілий та свідки, а тому існує ризик того, що знаходячись на свободі, обвинувачений зможе впливати на потерпілого та свідків.
Разом з тим крім наявності зазначених ризиків суд, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність судимостей у обвинуваченого.
Враховуючи наявність зазначених ризиків, а також оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для їх запобігання.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.
Крім цього, відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
На думку суду, конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.
Також суд враховує і вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може продовжити злочинну діяльність.
Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію складності справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, адже на даний час, у судовому засіданні, ще не допитані свідки, потерпілий суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на два місяці.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, ст.315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, до 27.10.2018р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1