Ухвала
Іменем України
11 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 1/1210/3897/12
провадження № 51-1443км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 13 липня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 18 вересня 2012 року.

За вироком Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 13 липня 2012 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленького Краснодонського району Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 305 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією наркотичних засобів предметів контрабанди та з конфіскацією всього майна.
Як установив суд, 20 лютого 2012 року близько 14:50

ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, намагався перемістити через митний кордон України з Російською Федерацією в районі прикордонного знака № 189 ( АДРЕСА_2 ), поза митним контролем особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований 0, 065 гр. сухою вагою. Проте злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , оскільки останнього затримали прикордонники, які виявили та вилучили в нього зазначений наркотичний засіб.
Апеляційний суд Луганської області ухвалою від 18 вересня 2012 року вирок щодо ОСОБА_6 залишив без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 порушує питання про скасування постановлених у справі судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд.
Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений зазначає, що: досудове та судове слідство у справі проведено неповно та однобічно з порушенням норм кримінально-процесуального закону, зокрема, права на захист, що призвело до його необґрунтованого засудження; його дії мають бути кваліфіковані за ч. 1

ст. 309 КК; ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам

ст. 377 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК 1960 року).
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора про залишення касаційної скарги засудженого без задоволення, захисника на підтримання доводів касаційної скарги засудженого, обговоривши її доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
При цьому відповідно до ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Перевіряючи судові рішення, постановлені щодо ОСОБА_6 , з огляду на правильність застосування кримінального закону та дотримання вимог кримінально-процесуального закону, Суд вважає, що суд першої інстанції (з яким погодився й апеляційний суд) обґрунтував обвинувальний вирок доказами, зібраними у справі, які було розглянуто в судовому засіданні й оцінено в їх сукупностіу встановленому кримінально-процесуальним законом порядку.
Зокрема, з показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , даних протоколів відповідних слідчих дій, висновку експерта видно, що ОСОБА_6 було затримано безпосередньо біля митного кордону України з РФ під час спроби його перетину. Під час затримання в ОСОБА_6 було виявлено та вилучено наркотичний засіб, схований в кишені одягу.
На досудовому слідстві під час допиту ОСОБА_6 як обвинуваченого, а також під час відтворення обстановки та обставин події останній у присутності захисника дав показання щодо обставин вчиненого ним злочину, зокрема про те, що він мав намір перемістити через митний кордон України в РФ наркотичний засіб для подальшого вживання, але був затриманий прикордонниками безпосередньо біля цього митного кордону.
Таким чином, зібрані у справі докази, яким суд дав належну оцінку, свідчать, що ОСОБА_6 намагався перемістити через митний кордон України з РФ поза митним контролем особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований 0, 065 гр. сухою вагою.
Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, дії

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 305 КК кваліфіковано правильно.
Доводи засудженого у касаційній скарзі з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини про те, що суд не мав права покласти його визнавальні показання під час досудового слідства в основу обвинувального вироку, оскільки їх було надано за відсутності захисника, є безпідставними.
Під час перевірки матеріалів справи порушень права ОСОБА_6 на захист колегія суддів не встановила.
Так, на початковому етапі досудового слідства під час затримання

ОСОБА_6 йому було роз`яснено процесуальні права, зокрема його право мати захисника і побачення з ним до першого допиту, але від участі останнього він відмовився (т. 1, а.с. 4851). У подальшому ОСОБА_6 було призначено захисника, який брав участь у слідчих діях, у тому числі під час допиту

ОСОБА_6 як обвинуваченого (т. 1, а.с. 8892; а.с. 138143).
Таким чином, визнавальні показання ОСОБА_6 отримані з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, у присутності захисника та об`єктивно узгоджуються з іншими наявними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку.
Враховуючи наведене, колегія суддів також вважає безпідставними доводи засудженого у касаційній скарзі щодо неповноти та однобічності досудового та судового слідства, необґрунтованості засудження та неправильної кваліфікації його дій.
Покарання засудженому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог

ст. 65 КК з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та всіх обставин справи.
Апеляційний суд, як убачається з ухвали від 18 вересня 2012 року, надав вичерпні відповіді на всі доводи, наведені в апеляційній скарзі засудженого, та обґрунтовано залишив її без задоволення, належним чином мотивувавши свій висновок із цього приводу. Вважати рішення суду апеляційної інстанції таким, що не відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року, немає підстав.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б істотними і тягли за собою скасування чи зміну судових рішень, у справі не допущено.
Отже, з огляду на законність і обґрунтованість постановлених у справі судових рішень у задоволенні касаційної скарги засудженого належить відмовити.
На підставі наведеного, керуючись п. 4 параграфа 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України в редакції зазначеного Закону України № 2147-VIII, статтями 394396 КПК 1960 року, Суд

ухвалив:
Вирок Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від

13 липня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від

18 вересня 2012 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3