Справа № 640/1664/18
н/п 1-кп/640/481/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, не судимої, студентки Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, не судимого, працюючого ФОП ОСОБА_10 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_10 за ч.3 ст.286 КК України.
Обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурори заявили клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_11 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ст.177 КПК України та обвинуваченому ОСОБА_10 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4 ст.177 КПК України. Представники потерпілих в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора та просили продовжити обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачена ОСОБА_11 та її захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_11 , посилаючись на почуття потерпілих та суспільний резонанс справи.
Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурорапро продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , посилаючись на недоведеність зазначених прокурором ризиків та практику Європейського суду з прав людини, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
Згідно ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_11 , судом враховується наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись обвинуваченої від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя та вчинення іншого кримінального правопорушення.
При цьому, переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
Враховуючи викладене, існування ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_11 в разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, ті обставини, що ОСОБА_13 протягом 2016-2017 років неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України та обвинувачується у вчиненні злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинив загибель шести осіб, з вказаних підстав, суд приходить до висновку, що застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_11 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому продовжує обраний їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 липня 2018 року.
Відповідно до положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розміру застави, оскільки ОСОБА_11 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись обвинуваченого ОСОБА_10 від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відносно доводів захисників обвинуваченого ОСОБА_10 про відсутність вищенаведених ризиків, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим, у вчиненні злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинив загибель шести осіб, в якому він обвинувачується, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, з огляду на вірогідність перешкоджанню кримінальному провадженню, спростовує доводи захисників про відсутність ризиків та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
У справі «О`Галлоран та Фанціс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та керування автомобілем потенційно може завдати серйозної шкоди і ті, хто реалізували таке право, тим самим погодились нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Т римання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У пункті 51 справи «Летелье проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.
Однак цей фактор можна рахувати виправданим тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок знаходиться під загрозою.
Посилання захисників обвинуваченого ОСОБА_10 на необхідність застосування при розгляді клопотання прокурора рішення Європейського суду з прав людини «Подвезько проти України» заслуговує на увагу, натомість суд вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Приймаючи до уваги значний суспільний резонанс даної справи, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.1, п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.1, п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а значний суспільний резонанс даної справи дає підстави вважати, що звільнення ОСОБА_10 реально порушить публічний порядок, тому суд продовжує обраний ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 липня 2018 року.
Відповідно до положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розміру застави, оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 331, 369, 372 КПК України, -
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в ДУ Харківська установа виконання покарань №27, продовживши строк цього запобіжного заходу до 28 липня 2018 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в ДУ Харківська установа виконання покарань №27, продовживши строк цього запобіжного заходу до 28 липня 2018 року.
Копію ухвали вручити учасникам судового процесу та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ