АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1589/18 Справа № 204/3386/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої юридичної

особи КП Дніпроводоканал ДМР ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000475 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз 26 листопада 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, 28 серпня 2017 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 19 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у вчиненні злочинів та кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок суду щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного ОСОБА_9 покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, постановивши новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції під час прийняття рішення про призначення покарання ОСОБА_9 не в повному обсязі врахував відомості про особу обвинуваченого, який скоїв злочин повторно, під час умовно-дострокового звільнення, що свідчить про те, що ОСОБА_9 має схильність до вчинення злочинів проти власності.
Вважає, що суд помилково врахував обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 - щире каяття, оскільки обвинувачений повідомив про своє щире каяття, лише з метою призначення судом найбільш м`якого покарання.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, призначивши ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції обираючи покарання ОСОБА_9 залишив поза увагою ті обставини, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному злочині, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також представник потерпілого претензій до нього матеріального характеру не має, та просив призначити покарання на розсуд суду.
Вважає, що є всі підстави для часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі строком на 1 місяць.
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:
- ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік з покладанням обов`язків;
- ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці; також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 не оскаржується.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 20 березня 2018 року приблизно о 04 годині 20 хвилин, знаходячись біля будинку № 20 по вул. Титова в м. Дніпрі разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, визначили майно, що знаходиться в приміщенні кабінету № 5 Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради цокольного поверху вказаного будинку, як об`єкт свого злочинного посягання, де ОСОБА_9 , пошкодивши решітку вікна та шляхом віджиму пластикового вікна проник у середину приміщення вищезазначеного кабінету № 5, а ОСОБА_8 знаходився біля вищевказаного будинку, де спостерігав за обстановкою, з метою завчасного попередження ОСОБА_9 про можливе викриття їх злочинних дій сторонніми особами, після чого, ОСОБА_9 з корисливих мотивів викрав майно, що належить вказаному підприємству на загальну суму 1 733 гривні 32 копійки, чим завдали матеріальну шкоду КП «Дніпроводоканал» ДМР на вищезазначену суму, але з причин, які не залежали від їх волі, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не змогли довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки одразу були затримані біля вказаного будинку працівниками охорони.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, в задоволенні апеляційної скарги захисника просила відмовити, представника потерпілої юридичної особи, який просив суд прийняти рішення на свій розсуд, обвинувачених, які заперечували у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а апеляційну скаргу захисника просили задовольнити повністю, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, доведеність їх вини та призначене ОСОБА_8 покарання в апеляційних скаргах прокурора і захисника не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Доводи прокурора та захисника про те, що судом не були враховані усі обставини, які мають суттєве значення при призначенні покарання ОСОБА_9 , суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим замаху на злочин, який відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів; особа винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше судимий; наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів, а також наявність судимостей за скоєння корисливих злочинів, та під час умовно-дострокового звільнення вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, що дає підстави суду вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України з виконанням вимог ч. 3 ст. 68, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки два місяці.

Та обставина, що обвинувачений раніше судимий, була врахована при призначенні покарання, про що зазначено у вироку суду, також як обставина, що обтяжує покарання рецидив злочинів, а також при кваліфікації його дій за ознакою повторності, крім того, те, що ОСОБА_9 вину визнав повністю, щиро розкаявся, не працює та вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності в період умовно-дострокового звільнення, - зазначені у вироку суду і враховані судом першої інстанції при призначенні покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Не заслуговують на увагу доводи прокурора щодо необґрунтованого врахування судом першої інстанції обставини, яка істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину - щире каяття, оскільки зазначена обставина врахована як така, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, правомірно. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 підтвердив, що щиро розкаюється у вчиненому. Крім того, щире каяття також вказано як обставина, що пом`якшує покарання в обвинувальному акті прокурора, отже, зазначені обставини мали місце як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду та правомірно віднесені судом до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Отже, при призначенні покарання було враховано щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, тому доводи апеляційної скарги захисника про недотримання вимог при призначенні покарання не заслуговують на увагу.
Також судом у вироку суду зазначена та фактично врахована думка представника потерпілої юридичної особи, який цивільний позов не заявляв, претензій матеріального характеру не мав та просив призначити покарання на розсуд суду, а тому повторно її враховувати відсутні підстави.
Отже, суд погоджується з призначеним ОСОБА_9 покаранням за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 68, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки два місяці, оскільки таке покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг в частині призначеного покарання, вважаючи доводи прокурора та захисника необґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4