Справа № 520/7681/18
Провадження № 1-кп/520/908/18
УХВАЛА
04.10.2018 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні №0001271 від 19.05.2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кіровськ Луганської області, громадянин України, українець, с середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки строк дії попередньої ухвали суду закінчується.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки щодо нього є обґрунтоване обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі до 6 років, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Ризики прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений не має офіційної роботи, постійного місця проживання в Одесі і Одеській області, живе окремо від родини, проживав більше семи років в Одесі за різними адресами, не зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа, як його мати, а злочин вчинено із застосуванням насильства до потерпілого.
Захисники та обвинувачений заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявність ризиків, просили змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений підтримав клопотання захисників.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисників, оскільки менш суворий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого, а наданий договір оренди житла в установленому порядку не зареєстрований.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , дала позитивну характеристику обвинуваченому, як будівельнику, який за плату виконував в неї та у сусідів різні будівельні роботи. Свідок також показала, що вона є власником житла, в якому проживає мати та племінниця ОСОБА_3 , і вона надає згоду на запобіжний захід у виді домашнього арешту для ОСОБА_3 за її адресою.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , виходячи з наступного.
Відповідно до ст.132 КПК України прокурором доведено та з обвинувального акту і доданих до нього матеріалів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 6 років.
Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини, відсутності в нього офіційного джерела прибутку, реєстрації в Одесі і Одеській області, міцних соціальних зв`язків, може здійснити дії, спрямовані на переховування від суду, іншим чином перешкоджанню кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків обвинувачення і потерпілого з огляду на те, що оспорює кваліфікацію і заявляє, що не вчиняв цього злочину.
Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Анатолій Руденко проти України».
Більш того, злочин у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до злочинів публічного обвинувачення, тобто в захисті на рівні держави гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, які визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Громадськість вправі розраховувати на безпеку і дієві запобіжні чинники не лише під час досудового розслідування кримінального провадження, а і під час його судового розгляду. Суспільство і окремі громадяни, які потерпілі від злочину, вправі очікувати від суду рішень, які надають впевненість людині, що її права і свободи, законні інтереси будуть захищені. А тому, у даній справі інтереси суспільства переважають над особистою волею обвинуваченого.
Показання свідка ОСОБА_7 , яка надає житло для забезпечення запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд не приймає до уваги, оскільки договір оренди не зареєстрований в ЖКС, а одна кімната 12кв/м, в якій проживає дві жінки і наявні два спальні місця та дві шафи, не забезпечить проживання обвинуваченого, який до затримання проживав окремо від родини.
Тому, підстав для задоволення клопотання сторони захисту на даний час не вбачається.
Застава, відповідно до ст.183 КПК України не обирається, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , вчинено із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до двох місяців, тобто до 03.12.2018 року.
Відмовити в задоволені клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копію ухвали відправити до КУ «Одеський ізолятор Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області» для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1