Дата документу Справа № 318/2805/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318/2805/17 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1194/18 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Іванівка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянин України, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 26 січня 2000 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 140, ст. 44 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі;

2) 23 січня 2002 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 4 травня 2006 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

4) 22 вересня 2008 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

5) 19 квітня 2012 року Радянським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 357, ст. 395 України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 26 вересня 2016 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначеного покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасовано, звільнено ОСОБА_7 з-під варти.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за наступних обставин.

27 жовтня 2017 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, проник у приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 гривень, а також належне потерпілій ОСОБА_10 майно, спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму на загальну суму 10450 грн. 27 коп.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції недостатньо врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпечність обвинуваченого та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння .

Також суд не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_7 раніше був 5 разів судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, судимість у відповідності до вимог ст. 89 КК України не знята і не погашена, за місцем проживання характеризується посередньо.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Від обвинуваченого ОСОБА_7 на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить вирок суду залишити без змін та зазначає, що факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння будь-якими доказами не встановлений, а визнання цієї обставини такою, що обтяжує покарання є погіршенням його становища.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, вирок суду просила скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, вислухавши обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, визнав щире каяття, визнання вини, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину та наявність ряду тяжких захворювань, у тому числі онкологічних, як обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо.

Проте, суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за вчинення злочинів, у тому числі аналогічних корисливих злочинів проти власності, раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, вчинив інкримінований йому злочин через рік після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує, що він вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів, у тому числі аналогічних корисливих злочинів проти власності, раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, вчинив інкримінований йому злочин через рік після звільнення з місць позбавлення волі, а також дані про особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, легального джерела доходу не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, хворіє на онкологічне захворювання.

Зазначене свідчить про те, що покарання з випробуванням не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів і вважає, що підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, з його реальним відбуванням, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неврахування судом першої інстанції того, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З огляду на ч. 3 ст. 337 КПК України, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише у випадку, коли це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та обвинувального акту, органом досудового розслідування не встановлено вчинення ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також не визнано цю обставину як таку, що обтяжує покарання.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції обґрунтовано не врахував вказану обставину при призначенні покарання та не послався на неї в мотивувальній частині вироку, оскільки це було б виходом за межі висунутого обвинувачення та погіршенням становища ОСОБА_7 .

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року, у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задовольнити.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року, у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.

Зарахувати у строк покарання строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 28 жовтня 2017 року по 21 березня 2018 року включно.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4