Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000038),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року, частково задоволено клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме накладено арешт на майно, яке було вилучене 27 вересня 2018 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на 4 банківські картки з відповідними номерами, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000038, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання прокурора в частині накладення арешту на грошові кошти є необґрунтованим, оскільки володільцем майна підтверджено законність їх походження.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами, а тому накладення арешту на майно, яке зазначене в клопотанні, слугує метою забезпечення збереження речових доказів по справі. Просить ухвалу слідчого судді в частині відмови в накладенні арешту на грошові кошти скасувати та постановити нову, якою повністю задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на майно, представника власника майна, який заперечив проти апеляційної скарги і просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказаних вимог закону дотримано.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вилучені під час обшуку грошові кошти належать ОСОБА_9 , які остання отримала внаслідок продажу транспортного засобу.
Стаття 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, поряд з іншими обставинами, наслідки арешту майна для третіх осіб.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Крім того, матеріалами клопотання не доведено, яким чином вилучені грошові кошти в сумі 90000 грн. можуть слугувати доказом в кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 90 000 не відповідають критеріям, вказаним у ст.98 КПК України.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: