УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Володимир-Волинський

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000388, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:

За матеріалами клопотання, 13 липня 2018 року до Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області надійшов акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управління з контрою за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 280-ДК/296/АП/09/01-18 від 13.07.2018, відповідно якого встановлено, що на території Устилузької та Оваднівської об`єднаних територіальних громад Волинської області, виявлено самовільне зайняття невстановленою особою земельних ділянок, загальною площею 72,40 га. Суміжні земельні ділянки знаходяться в користуванні ФГ «Західний Буг», що може свідчити про порушення вищезазначеним фермерським господарством норм земельного законодавства.
Зокрема було встановлено, що самовільно зайнятими земельними ділянками є:

-земельна ділянка без кадастрового номера державної форми власності орієнтовною площею 15,00 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Красноставської сільської ради (Оваднівської ОТГ) Володимир-Волинського району самовільно зайнята та обробляється, на вищезазначеній земельній ділянці посіяні сільськогосподарські культури (соняшник);

-земельна ділянка площею 4,00 га сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Оваднівської ОТГ (Галинівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, обробляється невстановленими особами засіяна сільськогосподарськими культурами;

-земельна ділянка площею 4,00 га сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Оваднівської ОТГ (Галинівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, обробляється невстановленими особами засіяна сільськогосподарськими культурами;
-земельна ділянка площею 4,30 га сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Оваднівської ОТГ (Галинівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, обробляється невстановленими особами засіяна сільськогосподарськими культурами;

-земельна ділянка загальною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Оваднівської ОТГ (Галинівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, обробляється невстановленими особами засіяна сільськогосподарськими культурами;

-на території Устилузької ОТГ (колишня Микитичівська сільська рада) виявлено факти самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, які ненадані у власність, користування (оренду) загальною площею 27,00 га. Зокрема, земельна ділянка з кадастровим: :00:001:0036 площею 20,00 га та земельна ділянка з кадастровим: :00:001:0033 площею 7,00 га засіяні сільськогосподарськими культурами;
-земельна ділянка площею 4,60 га сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Устилузької ОТГ (Микитичівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, обробляється невстановленими особами засіяна сільськогосподарськими культурами;

-земельна ділянка загальною площею 3.8103 га. сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Устилузької ОТГ (Микитичівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, кадастровий №: :00:001:0034 частково обробляється орієнтовною площею 1,0000 га. невстановленими особами засіяна сільськогосподарськими культурами;

-земельна ділянка загальною площею 4,9695 га. сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Устилузької ОТГ (Микитичівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, кадастровий №: :00:001:0037 частково обробляється орієнтовною площею 2,0000 га. невстановленими особами засіяна сільськогосподарськими культурами;

-земельна ділянка площею 2,50 га сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Устилузької ОТГ (Стенжаричівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, обробляється невстановленими особами засіяна сільськогосподарськими культурами;

- земельна ділянка площею 6,00 га сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Устилузької ОТГ (Стенжаричівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, обробляється невстановленими особами засіяна сільськогосподарськими культурами.

Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок на території Володимир-Волинського району, зокрема Устилузької та Оваднівської об`єднаних територіальних громад, встановлено, що сума завданої шкоди, внаслідок самовільного захоплення земельних ділянок, вказаних у акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 280-ДК/296/АП/09/01-18 від 13.07.2018, становить 97268 грн. 31 коп., що становить значну шкоду і є достатньою підставою для кваліфікації вказаного правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

У зв`язку з тим, що в даний час не встановлено осіб, які самовільно зайняли вказані земельні ділянки шляхом посіву сільськогосподарських культур, а тому можуть і надалі незаконно використовуватись, зокрема при проведенні сільськогосподарських робіт, в тому числі збору урожаю, з метою збереження земельних ділянок як речових доказів, забезпечення можливості подання цивільного позову, слідчий за погодженням із прокурором просив накласти арешт із забороною користування на частину із вказаних земельних ділянок, які визначені кадастровими номерами, зокрема:

- земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, які ненадані у власність, користування (оренду) кадастровий номер :00:001:0036 площею 20,00 га та земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0033 площею 7,00 га;
-земельна ділянка загальною площею 3,8103 га сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Устилузької ОТГ (Микитичівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, кадастровий номер :00:001:0034 орієнтовною площею 1,00 га;

-земельна ділянка загальною площею 4,9695 га сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Устилузької ОТГ (Микитичівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області, кадастровий номер :00:001:0037 орієнтовною площею 2,00 га.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в судовому засіданні підтвердив, що вказані земельні ділянки, які були визначені слідчим у переліку майна, на яке він просить накласти арешт із забороною користування, є державною власністю та перебувають у віданні Головного управління Держгеокадастру у Волинській області. Не заперечував можливість накладення арешту на земельні ділянки, якщо це буде сприяти інтересам розслідування.

Заслухавши доводи сторін та вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Для забезпечення цілей, визначених п.п.2-4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження за умови наявності обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана останньою, або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Земельні ділянки, на які слідчий просить накласти арешт, відносяться до державної власності, а тому абсурдним є твердження про можливість накладення на них арешту з метою забезпечення відшкодування за їх рахунок шкоди внаслідок кримінального правопорушення. Не є можливим застосування щодо таких земельних ділянок спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання.
Речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У клопотанні слідчого та в матеріалах доданих до нього відсутні будь-які відомості того, що станом на день його розгляду на зазначених земельних ділянках, які відносяться до власності держави, містяться будь-які посіви сільськогосподарських культур, врожай, розміщуються товари, техніка, будівельні чи інші матеріали сторонніх осіб чи суб`єктів господарювання, проводиться зменшення цінності землі, її забруднення, зміна геометричних форм земельних ділянок, захаращення територій, проводиться інша діяльність, якою може бути завдана значна шкода державі.
Вказані обставини також не були підтверджені в судовому засіданні слідчим та представником Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Факт фіксації інспектором Головного управління Держгеокадастру у Волинській області 13 липня 2018 року посівів сільськогосподарських культур на вказаних земельних ділянках у взаємозв`язку із сезонним характером сільськогосподарської діяльності, не може свідчити про те, що самовільне зайняття вказаних земельних ділянок може тривати у вересні 2018 року.

Разом з тим, слідчий просить накласти арешт не на посіви, врожай, тощо, а саме на земельні ділянки, які відносяться до державного земельного фонду, із забороною користування ними.

В ході розгляду даного клопотання слідчим не було доведено, що самі по собі земельні ділянки, як матеріальні об`єкти, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В даному випадку земельні ділянки є об`єктом кримінально-протиправних дій, що відносить їх до критерію речового доказу, визначеного ст.98 КПК України.
У відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів, тобто в даному випадку запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження земельних ділянок.
У відповідності до ст.79 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим призначенням та з визначеними щодо неї правами.

За своєю суттю приховування та знищення земельної ділянки є неможливими.

У відповідності до п.15 розділу Х Перехідних положень ЗК України, по даний час діє мораторій, яким заборонено обіг земель сільськогосподарського призначення, а відтак і їх відчуження.

При розгляді слідчим суддею клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження можливість пошкодження, псування або перетворення земельних ділянок повинна розглядатись в ракурсі необхідності збереження речового доказу, а не майна як такого.

В даному випадку безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.1971 КК України є відносини власності на землю, які забезпечують власнику можливість володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, тобто управлінські земельні відносини.

Пошкодження, псування або перетворення земельних ділянок є забороненими Законом та тягнуть за собою самостійну відповідальність, передбачену ст.ст. 52-53, 534, 54, 57, 69, 70 КУпАП, ст.ст. 239, 245 КК України, іншими нормами, а відтак не входять до предмету доказування при розслідуванні злочину, передбаченого ч.1 ст.1971 КК України.

В той же час необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження слідчий обґрунтовує можливістю в майбутньому незаконного використання даних земельних ділянок при проведенні сільськогосподарських робіт, в тому числі й збирання врожаю.

Таке твердження слідчого щодо вчинення певних дій у майбутньому, є лише його припущеннями, не підтвердженими жодними доказами.

Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, до яких також відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Слідчий у клопотанні просить позбавити невизначене коло осіб можливістю користуватися земельними ділянками сільськогосподарського призначення, які відносяться до державної власності.
Право користування це закріплена нормами права (тобто юридично забезпечена) можливість добування корисних властивостей речі для задоволення потреб власника чи інших осіб.
Користування може бути платним і безоплатним, строковим і безстроковим, законним і незаконним (без достатніх правових підстав), а також розрізняється залежно від об`єкта користування. Так, виділяють користування землею, користування надрами, загальне природокористування, тощо.

У відповідності до ч.1 ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно ч.2 ст.13 Конституції України, кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Земельний кодекс України передбачає такі види користування земельними ділянками: право постійного користування земельною ділянкою; право оренди земельної ділянки, емфітевзис та суперфіцій.

Відповідно до ч.1 ст.92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, що перебуває у державній та комунальній власності, без встановленого строку. Частина 2 вказаної норми визначає виключний перелік суб`єктів, яким може надаватися право постійного користування земельними ділянками.

Згідно ч.1 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 1021 ЗК України також передбачена можливість користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), які виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб.
В будь-якому із вказаних випадків можливість передачі земельної ділянки у постійне чи тимчасове користування регулюється Законом, здійснюється визначеними суб`єктами і лише за встановленою процедурою.

Інші випадки користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення Законом не передбачені.

Відтак слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на земельні ділянки із позбавленням права користування ними невизначеному колу осіб, фактично призведе лише до встановлення обтяження, яке по суті позбавить державу, в особі її уповноважених органів, можливості за встановленою процедурою та у відповідності до Закону, володіти, розпоряджатися та користуватись вказаними земельними ділянками, а мета досягнення дієвості цього провадження реалізована не буде.

Таким чином, на переконання слідчого судді, оскільки згадане майно не підпадає під чітко визначені правові ознаки, передбачені ст. 170 КПК України, правових підстав для задоволення клопотання немає.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000388, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти діб з дня її постановлення.
Повний текст ухвали складено 04 вересня 2018 року

Слідчий суддя /--/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1