Номер провадження: 11-кп/785/1042/18
Номер справи місцевого суду: 521/4885/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника: - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року, яким:

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Витачів, Обухівського району, Київської області, громадянки України, з базовою середньою освітою, не одруженої, має 3-х неповнолітніх дітей, не працюючої, раніше судимої 21.07.2011 року Ржищівським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі, 04.11.2016 року, на підставі 81 КК України, звільнена умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 24 дні, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживавшої за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 10 /десяти/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Ржищівського міського суду Київської області від 21.07.2011 року та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 10(десяти) років 6(шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувано з моменту її фактичного затримання, тобто з 14.01.2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. до 21.06.2017 року) зарахувано ОСОБА_7 у строк призначеного покарання у виді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення за період з 14.01.2017 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 , будучи раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та перебуваючи умовно-достроково звільненою від відбування покарання, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, та повторно вчинила злочин проти життя та здоров`я особи.

Так, 14.01.2017 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_3 , у ході конфлікту з ОСОБА_10 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розуміючи противоправний характер своїх дій, переслідуючи злочинний умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_10 , озброївшись наявним на столі кухонним ножем, умисно нанесла останній один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки, проникаюче в плевральну порожнину з пораненням перикарду, що супроводжувалося крововиливами в порожнину перикарду із тампонадою серця та крововиливом у ліву плевральну порожнину яке було небезпечним для життя в момент заподіяння, та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Однак до кінця злочин ОСОБА_7 не був доведений з причин, що не залежали від її волі, так як потерпілу ОСОБА_10 було своєчасно госпіталізовано до реанімаційного відділення Міської клінічної лікарні №10 м. Одеси та надано медичну допомогу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, винести ухвали новий вирок, яким закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку з відсутність в її діях складу кримінального правопорушення. Суд першої інстанції незважаючи на правдиві показання ОСОБА_7 , виклав у вироку зовсім не ті пояснення, що не відповідає змісту допиту обвинуваченої. Обвинувачена ОСОБА_7 чітко пояснила суду, який був механізм за наслідками якорго ніж опинився у груді потерпілої ОСОБА_10 виходячи з матеріалів справи, відсутній прямий умисел та передбачення суспільно небезпечних наслідків під час судового слідства не встановлено.

Висновок експетра КУ «Бюро судово-медичної експертизи» від 15.03.2017 року не виключає версї ОСОБА_7 , яка розповіла, що ОСОБА_10 намагалась перекинути ОСОБА_7 через себе наслідком чого стало вдавлювання, з упору ножа рукояття в плечевий суглоб, силою яка довіряє майже масі всього тіла ОСОБА_11 , яка на той момент була підкинута потерпілої. Потерпіла ОСОБА_10 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 намагалась надати первинну медичну допомогу потерпілій ОСОБА_10 . В діях ОСОБА_7 відсутні намірів нанесенння тілесного ушкодження. Обвинувачена після нападів потерпілої здійснювала захист свого життя. Висновки суду невідповідають фактичним обставинам справи кримінального провадження. За таких обставинах в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення.

В апеляції прокурор ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, винести ухвали новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною та призначити остаточне покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту її фактичного затримання, тобото з 14.01.2017 рокута відповідно до редакціїї ч. 5 ст. 72 КК України від 21.06.2017 року, зарахувати ОСОБА_7 у строк призначення покарання у виді позбавлення волі, строк попереднього ув`язення за період з 14.01.2017 року до 21.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В апеляції зсуджена ОСОБА_7 вказує, що має малолітню дитину. Винуватою себе не визнає, в її діях присутні дії самозахисту свого життя та життя на той час майбутньої дитини, оскільки була вагітною. Свідки підтвердили факт того, що з боку ОСОБА_7 не було скоєно дії на розбірки та конфлікт. ОСОБА_10 наносила удари в область живота, внаслідок чого, після проходження обстеження були виявлені гематоми дитини. ОСОБА_7 знаходилась у тверезому стані. Після чинених події всіялко намагалась допомогти потерпілій, надавала первинну медичну допомогу та іикликла поліцію. ОСОБА_10 підтвердила свою вину в у створенні конфлікту, нанесенні ударів ОСОБА_7 .

Заслухавши прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора задовільнити, апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційних скарг, просили про їх задоволення та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст.115 КК України не визнала та пояснила, що наміру на умисне вбивство ОСОБА_10 вона не мала.

Вказала, що 14.01.2017 року приблизно о 20 годині, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , між нею та ОСОБА_10 виник конфлікт відносно зниклих грошей, в ході якого остання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почала наносити їй удари по обличчю. Присутній в кімнаті ОСОБА_12 вмішався в конфлікт та розборонив їх, однак ОСОБА_10 згодом знову почала лізти в бійку до неї та намагалася спричинити удари по животі. Перебуваючи в стані вагітності та з метою збереження життя майбутньої дитини та самозахисту, вона, взявши із столу ніж, нанесла один удар в область грудної клітки потерпілої. Усвідомивши вчинене, викликала швидку допомогу та всіма своїми діями намагалась допомогти потерпілій.

Однак, винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст.115 КК України підтверджується наступними доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що 14.01.2017 року вона разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинуваченою ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , вживаючи алкогольні напої, святкували Старий Новий рік. Під час святкування, між нею та ОСОБА_7 виник конфлікт в ході якого вона стала завдавати останній удари долонями по обличчю. Присутній в той момент у кімнаті ОСОБА_12 відтягнув її від ОСОБА_7 та вийшов на кухню, однак сварка через деякий час продовжилась. В подальшому, ОСОБА_7 взяла зі столу ніж, яким вдарила її в область серця.

Свідок ОСОБА_15 вказав, що конфлікт між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 14.01.2017 року розпочався через зниклі гроші, які він напередодні подарував останній. Так, потерпіла спровокувала сварку з поясненнями що до зникнення грошей відношення не має. В ході конфлікту ОСОБА_10 почала бити ОСОБА_7 по обличчю, а в подальшому обвинувачена взяла зі столу кухонний ніж та завдала ним удар потерпілій в ділянку грудей.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 14.01.2017 року в його квартирі знаходились ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 та всі святкували старий Новий рік. Близько 21 години він пішов в окрему кімнату, однак через деякий час почув, що між обвинуваченою та потерпілою розпочалася сварка за зниклі гроші. Коли потерпіла стала бити ОСОБА_7 , він втрутився в конфлікт та роз`єднав їх. В подальшому конфлікт продовжився та він бачив як обвинувачена взяла зі столу ніж та вдарила один раз потерпілу в область грудної клітки. Швидку медичну допомогу викликала сама обвинувачена.

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вказали, що 14.01.2017 року, перебуваючи на чергуванні в складі патрульної служби поліції, приблизно о 21 годині 30 хвилин надійшло повідомлення про нанесення особі ножового поранення в квартирі по АДРЕСА_4 . Після прибуття на місце події, потерпілої в квартирі вже не було, зі слів присутніх її забрала швидка допомога. Обвинувачена та два чоловіки, що були присутні в квартирі та перебували в стані алкогольного сп`яніння пояснили, що в ході конфлікту ОСОБА_7 завдала ножового поранення потерпілій, в результаті чого останню було госпіталізовано до лікарні.

Крім того, винність ОСОБА_7 також підтверджується наданими прокурором та дослідженими судом наступними письмовими доказами.

Довідкою оператора «102» від 14.01.2017 року по повідомленню лікаря про ножове поранення жінки за адресою: АДРЕСА_2 .

а.с. 72 /том 1/

Довідкою міської лікарні №10 про доставляння о 21 годині 55 хвилин 14.01.2017 року потерпілої ОСОБА_10 до лікарні з пораненням грудної клітини та направлення її у відділення реанімації.

а.с. 72 /том 1/

При цьому суд визнає як недопустимий доказ протокол усної заяви ОСОБА_7 від 15.01.2017 року про визнання себе винною як такий, що отриманий у непередбачений законом спосіб та за відсутності захисника.

а.с. 74 /том 1/

Протоколом огляду місця події від 14.01.2017 року та фототаблицями до нього, яким зафіксовано місце вчинення злочину в квартирі АДРЕСА_3 та вилучені сліди речовини темно-бурого кольору на кріслі та светрі, що знаходились в одній із кімнат.

а.с. 75-83 /том 1/

Протоколом огляду місця події від 15.01.2017 року, відповідно до якого в службовому приміщенні клінічної міської лікарні №10, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М. Малиновського, 61 було вилучено ніж з пластиковою рукояткою синьо-білого кольору, жіночу білизну, жіночі майку та футболку зі слідами речовини червоно-бурого кольору.

а.с. 84-86 /том 1/

Протоколами пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 14 та 15.03.2017 року, в ході проведення яких свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_15 впізнали ніж, яким ОСОБА_7 14.01.2017 року завдала поранення ОСОБА_10

а.с. 87-92 /том 1/

Протоколом огляду предмета від 25.01.2017 року - кухонного ножа з пластиковою рукояткою білого та синього кольорів, яким зафіксовано, що клинок ножа має довжину 14 см, а на його поверхні з обох сторін, протягом 8-8,5 см від вістря виявлені рясні накладення червоно-коричневого кольору, схожі на кров.

а.с. 93-94 /том 1/

Цей доказ свідчить про те, що удар ножем потерпілій ОСОБА_7 був нанесений з достатньою силою.

Відповідно до висновку експерта №115/5-Д від 13.02.2017 року при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 виявлені наступні ушкодження: синець верхній повіки правого ока, синець нижній повіки правого ока, які утворились від дії тупого(тупих) предмета(предметів) в період часу до 1-2 діб до судово-медичної експертизи(15.01.2017 року), індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися.

Дані ушкодження мають незначні скороминущі наслідки триваючи не більше 6-ти діб і не ведуть до стійкої втрати загальної працездатності та таким чином за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень(1995р.), відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не виключається можливість утворення даних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту як без надання тілу прискорення, так з наданням тілу прискорення з подальшим ударом о тверду поверхню (землю) ділянкою правого ока.

а.с. 115-116 /том 1/

Висновком експерта №104 від 27.02.2017 року, з якого вбачається, що на вилученому в ході досудового слідства кухонному ножі виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_19 та виключається від обвинуваченої ОСОБА_7

а.с. /133-136 том 1/

Висновком експерта №102 від 24.02.2017 року, відповідно до якого на марлевому тампоні зі змивом з правої руки ОСОБА_7 виявлені сліди крові людини (з домішкою поту), походження якої не виключається як від потерпілої ОСОБА_10 , так і обвинуваченої ОСОБА_7

а.с. 140-144 /том 1/

Згідно висновку експерта №106 від 06.03.2017 року на светрі, вилученому в ході огляду місця події, виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_19 та виключається від ОСОБА_7

а.с. 149-152 /том 1/

Висновком експерта №537 від 15.03.2017 року, в якому зазначено, що у потерпілої ОСОБА_10 були виявлені наступні тілесні ушкодження: одне колото-різане поранення лівої половини грудної клітки, проникаюче в плевральну порожнину з пораненням перикарду, що супроводжувалося крововиливами в порожнину перикарду із тампонадою серця та крововиливом у ліву плевральну порожнину.

Зазначена травма була спричинена дією колючо-ріжучого предмета, яким був клинок ножа.

Зазначені ушкодження утворилися незадовго до надходження ОСОБА_10 до стаціонару і могли бути заподіяні 14.01.2017 року.

Виходячи з локалізації ушкоджень, ОСОБА_10 була повернена передньою поверхнею свого тулуба по відношенню до напрямку дії травмуючого предмета. Поза, а також взаємне розташування потерпілої та нападаючої в цей момент могли бути різними.

Описані ушкодження, згідно п.п.2.1.2, 2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

а.с. 169-171 /том 1/

Висновком експерта №168 від 21.03.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 в 3-му міжребер`ї по лівій парастернальній лінії виявлено колото-різане пошкодження.

На одязі ОСОБА_10 колото-різаних ушкоджень не виявлено. Можливо, вертикальний розріз переду майки, який утворений при наданні медичної допомоги, пройшов через колото-різане пошкодження на майці.

Колото-різане пошкодження лівої половини грудної клітки у ОСОБА_10 заподіяно клинком представленого на експертизу ножа.

а.с. 189-192/том 1/

При проведенні медичного огляду для встановлення стану сп`яніння, який був проведений 15.01.2017 року о 14 годині етанол в крові ОСОБА_7 не виявлений (протокол №000019 від 15.01.2017 року).

а.с. 200 /том 1/

Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів №68 від 21.02.2017 року, ОСОБА_7 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, хворобливим станом психіки не страждала та не страждає, в період часу який відноситься до вчинення інкримінованих їй дій, ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляла, за своїм психічним станом була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_7 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки в теперішній час не страждає, за своїм психічним станом може брати участь у проведенні слідчих дій та стати перед судом. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.

а.с.220-223 /том 1/

Згідно вироку Ржищівського міського суду Київської області від 21.07.2011 року ОСОБА_7 була засуджена за ч.1 ст.115 КК України до 8-ми років позбавлення волі.

а.с.205-208 /том 1/

При аналізуючи всі досліджених доказів з точки зору їх відносності, достатності, достовірності і допустимості, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину є доведеною в повному обсязі і кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене повторно.

Колегія суддів ретельно перевіривши доводи захисника і обвинуваченої які намагаються спростувати причаєність ОСОБА_7 до умисних дій направлених на позбавлення життя людини і прийшла до висновку, що при розгляді справи в суді першої інстанції дані питання були об`єктом дослідження.

Колегія суддів перевіряючи не визнання свої винуватості обвинуваченою ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, незважаючи її вина у замаху на вбивство потерпілої повністю підтверджується як її показами, показами потерпілої ОСОБА_19 , та свідків, а також наявними в матеріалах кримінального провадження документами, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду, ще раз ретельно перевірила її покахи які вона дала в апеляційній інстанції. Дані покази носять в собі посилання на її дії пов`язані з намаганням розкрити картину самозахисту, однак протиріччя в її показах зміна пояснень після підказок захісника свідчать про штучне створення захісної версії. В суді першої інстанції обвинувачена стверджувала про відсутність наміру на вбивство потерпілої ОСОБА_19 , а лише наявність наміру нанесення тілесного ушкодження з метою захисту, що повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, так як саме знаряддя злочину, сила й характер нанесеного удару та направлення клинка ножа в ділянку грудної клітки, свідчіть про намір позбавлення життя потерпілої.

В апеляційній інстанції появилась нова версія про самозахист. При цьому на різні питання адвоката обвинувачена показала дві різні позиції в момент нанесення удару ножем, один правою рукою лезом вниз, другій лівою рукою лезом вверх.

Дана версія повністю спростовується дослідженними доказами, які свідчать про умисні дії обвинуваченої на грунті неприязненив стосунків. Колегія суддів перевіряючи цю версію і дії кожного з учасників конфлікту який виник на грунтя зловживання алкогольними напоями, ретельно перевірила обставини які були причиною даного конфлікту. Телесні пошкодження які отримала обвинувачена знаходились лише на обличчі і не давали підстав зробити висновок, що в обвинуваченої були твердження про загрозу її життю.

Посилання про те, що обвинувачена на момент скоєння злочину була вагітна і від ударів які вона отримала від потерпілої дитина отримала пошкодження, що було встановлено при її огляді, також носило голослівний характер. Ніхто з потерпілих і свідків, а також медичної документації не підтвердив даний факт, що свідчить про маніпулювання невстановленими фактами. Дата скоєння злочину 14.01.2017 року, а зі слів обвинуваченої дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключає нанесення дитині тілесних ушкоджень. Більш того, при огляді обвинуваченої в експертному закладі будь яких тілісних ушкоджень крім обличчя в обвинуваченої не було. Крім того, строк про вагідність на яку посилається обвинувачена був такий що вагітність практично не діагностується.

Вирішуючи питання про мету і спрямованість умислу ОСОБА_7 , а також надавши оцінку позиції обвинуваченої про відсутність умислу на умисне вбивство та спричинення ножового поранення в результаті самозахисту, позиції захисту про відсутність взагалі в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів виходить із змісту показань як потерпілої, так і свідків, даних, що містяться у висновках судово-медичних експертиз, речового доказу - ножа, та зазначає, що обвинувачена, наносячи удар з достатньою силою ножем в область серця безумовно розуміла, що це може спричинити смерть потерпілої та бажала цього, але спричинила тяжкі тілесні ушкодження, які не привели до летальних наслідків.

Питання про борцовські прийоми яким якоби хотіла скористуватись потерпіла і таким чином вдавила сама в себе ніж об`єктивними доказами не підтверджуються і носять голослівний характер і в повному обсязі спростовується.

Виклик обвинуваченою швидкої медичної допомоги після вчинення злочину може бути обставиною, що пом`якшує покарання та не свідчить про відсутність умислу на вбивство.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду України від 18.06.2015 року в справі №5-24кс 15 зазначено, що припинення особою своїх дій після завдання цілеспрямованого удару ножем у життєво-важливий орган - в грудну клітку в область серця і сприяння ним у виклику швидкої медичної допомоги не може свідчити про відсутність прямого умислу на вбивство та про його добровільну відмову від вчинення злочину, оскільки особа вже вчинила всі дії, які вважав за необхідне вчинити для вбивства потерпілого, але смерть його не настала з причин, незалежних від його волі.

Твердження захисника про те, що в діях обвинуваченої відсутній склад інкримінованого злочину, колегія суддів визнає безпідставним та яке суперечить дослідженим в судовому засіданні доказам.

Крім того, оцінюючи досліджені обставин кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає перебування ОСОБА_7 у стані необхідної оборони, оскільки конкретні обставини при яких був вчинений злочин, дії потерпілої не можна розцінити як суспільно-небезпечне посягання на життя та здоров`я обвинуваченої.

При визначенні ОСОБА_7 міри покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, стан здоров`я (а.с.1, 12 том 2), сукупність всіх обставин діяння, та ступінь здійснення злочинного наміру й причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а також те. що вона будучи судимою за вчинення умисного злочину, в період умовно-дострокого звільнення, знову вчинила аналогічне суспільно-небезпечне діяння, обставини, що пом`якшують та відсутнірть обставин, що обтяжують покарання.

При призначенні міри покарання суд першої інстанції, обгрунтовано послався, обставини що пом`якшують покарання ОСОБА_7 визнані те, що вона є матір`ю новородженої дитини та має ще двох неповнолітніх дітей (а.с.205-208 /том 1/), вчинила злочин у стані вагітності, визнання факту спричинення ножового поранення потерпілій та виклик швидкої медичної допомоги після вчинення злочину.

Обґрунтовано не визнано обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 рецидив злочинів, оскільки, відповідно до ч.4 ст.66 КК України якщо обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Також обгрунтовано виключано і таку обтяжуючу обставину, на яку послався орган досудового розслідування в обвинувальному акті як вчинення ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не найшла свого підтвердження в ході медичного огляду обвинуваченої (а.с.200 том 1).

З урахуванням тяжкості скоєного злочину, і того, що обвинувачена в своєй поведінці ігнорує норми моралі і без ухвало відноситься до своїх дій, що ставить до загрози життя людей, колегія суддів приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_20 та попередження скоєння нових злочинів буде призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства з урахуванням невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_21 раніше судима за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на шлях виправлення не встала, тому суд обгрунтовано прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе в ізоляції від суспільства.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання в повному обсязі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просив зарахувати ОСОБА_7 у строк призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення за період з 14.01.2017 року до 21.07.2017 року з розрахунку один день попереднього уве`язнення за два дні позбавлення волу, що не відповідає вимогам частини 5 ст. 72 КК у редакції Закону №838-VIII було визначено правило зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому в апеляції прокурора слід відмовити так як кінець строку попереднього ув`язнення закінчується днем вступу вироку в законну силу.

При таких обставинах колегія суддів в частині вимог прокурора, захисника та обвинуваченої не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку і приходить до думки в необґрунтованості даних апеляційних скарг.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. . 376, 404. 405, 407, 409. 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року відносно ОСОБА_7 визнаною винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2