Справа № 161/5387/18 Провадження №11-сс/773/192/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2018 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника володільця майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2018 року про відмову у накладенні арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП у Волинській області звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме заборону відчуження, використання та розпорядження автомобілем, марки «Mersedes-Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 2005 року випуску, вилученим 04 квітня 2017 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , у рамках кримінального провадження № 0000019 від 30 січня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2018 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області було скасовано арешт на вищезазначене майно, а нових підстав для його накладення стороною обвинувачення наведено не було.
Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор оскаржує його з мотивів незаконності та необґрунтованості. Зазначає, що вилучений автомобіль підлягає арешту з метою збереження речового доказу, оскільки ним здійснювалося транспортування підакцизних товарів з метою їх збуту. З огляду на вищенаведене просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію у повному обсязі, представника володільця майна, який відносно її задоволення заперечив, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказаних вимог закону дотримано.
Матеріалами провадження стверджено, що 30 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості № 0000019 за ч. 1 ст. 199 КК України.
04 квітня 2017 року проведено обшук у АДРЕСА_1 , під час якого вилучено автомобіль, марки «Mersedes-Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 року випуску.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав вважати, що вилучений автомобіль одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.
Вилучений при обшуку автомобіль не відповідає критеріям вищезазначених статей, і, на думку суду апеляційної інстанції, відсутні достатні підстави вважати, що вказане майно використовувалося як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Вказані доводи у судовому засіданні не були спростовані ні слідчим, ні прокурором.
Крім того, стороною обвинувачення не доведено необхідності накладення арешту на вищезазначене майно та не наведено ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 03 квітня 2018 року скасовано арешт на вищевказаний транспортний засіб із наведенням відповідних мотивів.

При цьому, нових доказів під час апеляційного розгляду провадження прокурором, якій б давали підстави для задоволення поданого ним клопотання, надано не було.

З огляду на вищенаведене, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2018 року про відмову у накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: