Справа № 368/782/18
Провадження № 1-в/368/88/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:
Прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
Засуджений: ОСОБА_5
Захисник: адвокат ОСОБА_6

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за клопотанням захисника засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонопартизанськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:
- 29 липня 2016 року Гуляйпільським районним судом Запоріжзької області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення права керування транспортними засобами;
- Ухвалою Апеляційного суду Запоріжської області відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення з 28.06.2015 року по 01.11.2016 року, включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
- який з 25.01.2017 року відбуває покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115, - адвоката ОСОБА_6 , про умовно - дострокове звільнення засудженого на підставі ст. 81 КК України від відбуваня основного покарання, -

В С Т А Н О В И В :

06.06.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду надішло клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонопартизанськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:
- 29 липня 2016 року Гуляйпільським районним судом Запоріжської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення права керування транспортними засобами строком;
- Ухвалою Апеляційного суду Запоріжської області відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення з 28.06.2015 року по 01.11.2016 року, включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
- який з 25.01.2017 року відбуває покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115, - адвоката ОСОБА_6 , про умовно - дострокове звільнення засудженого на підставі ст. 81 КК України від відбуваня основного покарання, в якому захисник засудженого ОСОБА_6 просить суд винести ухвалу, на підставі якої:
- звільнти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вирокои Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.07.2016 року у справі № 315/821/15 к, за ч. 2 ст. 286 КК країни 6 рок позбавлення воліз озбавленням прарування транспортними засобами на 3 роки,- умовно досроково.
Своє клопотання захисник засудженого ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 в мотивувальній чстині клопотання обгрунтовує наступними обставинами:
Засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.07.2016р., був засуджений за ч.2 ст. 286 КК України, до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 років.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_5 в строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 28.06.2015 року по 01.11.2016 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

З 25.01.2017 року, ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ "Кагарлицька виправна колонія (№ 115)".

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 81 КПК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

- не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Так, як було зазначено вище, засуджений ОСОБА_5 був засуджений Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.07.2016 р. за ч. 2 ст. 286 КК України, до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 років.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_5 в строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 28.06.2015 року по 01.11.2016 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Таким чином, початком строку покарання засудженого ОСОБА_5 є 28.06.2015 року, а кінцем строку покарання є 24.02.2020 року. При цьому слід зазначити, що половина строку відбуття покарання ОСОБА_5 припадає на 21.02.2017 року.

Відповідно до вказівок постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається із наданих на адвокатський запит відомостей ДУ "Кагарлицька ВК № 115", зокрема характеристики, засуджений ОСОБА_5 міру покарання відбуває з 28.06.2015 року. За час перебування у Вільнянській УВП (№11) характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці в УВП не залучався.

У державній установі "Кагарлицька виправна колонія (№ 115)" відбуває покарання з 25.01.2017 року.

Намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Не завжди виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Намагається виконувати роботи по благоустрою установи. Засуджений ОСОБА_5 на даний час порушень не допускає, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, має одне заохочення від керівництва установи, стягнення зняті та погашені у законному порядку.

Із рідними та близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов. Паспорт громадянина України знаходиться в особові справі засудженого. Засуджений ОСОБА_5 в розшуку не перебував.

Вину у скоєному злочині визнав.

Як вбачається із довідки ДУ "ВК № 115", щодо працевлаштування засуджених державної установи "Кагарлицька виправна колонія (№115)" від 16 травня 2018 року, засуджений ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання у виді позбавлення волі в державній установі "Кагарлицька виправна колонія (№115)" залучався до суспільно - корисної оплачуваної праці на підставі ч. і ст. 118 КВК України, чотири рази:

- строковий трудовий договір №84Т від 27.03.2017р. по 25.05.2017р.;

- строковий трудовий договір № 153Т від 13.06.2017р. по 22.08.2017р.;

- строковий трудовий договір № 221Т від 04.09.2017р. по 10.11.2017р.;

- строковий трудовий договір № 85Т від 17.04.2018р. - діючий по теперішній час.

Згідно довідки ДУ "ВК № 115" , про заохочення та дисциплінарні стягнення засудженого ОСОБА_5 , то останній мав 4 дисціплінарних стягнень та одне заохочення, а саме:

Заохочення

Дата заохоченняВид заохоченняЗахід заохоченняКим заохочено
06.04.2017 рокуЗа активну участь в суспільно- корисному житті відділенняЗнято стягнення від 17.02.2017 рокуНачальник ВК.

Дисциплінарні стягнення

Дата стягненняВид стягненняЗахід стягнення Коли знятоКим стягнуто
17.02.2017р.Порушив порядок проведення перевірки наявності засуджених самовільно покинув місце шикуванняОСОБА_7 знято 06.04.2017р.Начальник ВСПС
27.04.2017р.Виявлено та вилучено заборонний предмет, а саме мобільний телефонДогана погашено 16.02.2018р.Начальник ВК
09.06.2017р.Виявлено та вилучено заборонний предмет, а саме мобільний телефонСувора догана погашено 16.02.2018р.Начальник ВК
10.08.2017р.Виявлено та вилучено заборонний предмет, наркотичну речовину- КанабісДІЗО - 5 діб. погашено 16.02.2018р.Начальник ВК

В свою чергу слід зазначити, що згідно 4.7 ст. 69 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення. Накладене в цей період нове стягнення на засудженого перериває перебіг зазначеного строку і його обчислення продовжується знову з дня відбуття останнього стягнення.

Крім того, згідно ч .14 ст. 134 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення.

Отже, враховуючи викладене вище, звертаючись із даним клопотанням, засуджений ОСОБА_5 вважається таким, що не має стягнення.

Також особливу увагу слід звернути на ту обставину, що засуджений відшкодовує потерпілій завдану матеріальну та моральну шкоду. Так згідно листа Гуляйпільського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 17.04.2018 року № 3687, в управлінні перебуває виконавчий листу № 315/821/15-к, виданий 10.11.2016 року Гуляйпільським судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 29054,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 250 000,00 грн.

Станом на 13.04.2018 рік частково стягнуто борг на користь стягувача ОСОБА_8 на суму 72317,06 грн., в рахунок погашення виконавчого збору на суму 7173,20 грн., та стягнуто одноразово витрати виконавчого провадження у розмірі 169,95грн.

Залишок боргу станом на 13.04.2018 р. складає 206736,94 грн.; по виконавчому збору - 20732,20 грн.

Враховуючи вищевикладене вважає, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, вину у вчиненому злочині визнав, відшкодовує завдану злочином шкоду, працевлаштований, не має дисциплінарних стягнень, а тому його може бути умовно - достроково звільнено від невідбутої частини покарання.

06.06.2018 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1
11.06.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено кримінальне провадження до слухання, та прийнято рішення про проведення судового засідання з Державною установою Кагарлицька виправна колонія № 115 дистанційно в режимі відеоконференції.
В судовому засіданні, яке відбулося 18.06.2018 року, засуджений ОСОБА_5 вимоги, викладені в клопотанні захисника, підтримав, обгрунтовував свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині клопотання захисника, та які судом наведено вище.
В судовому засіданні, яке відбулося 18.06.2018 року, захисник засудженого ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 своє клопотання підтримав, обгрунтовував свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині його клопотання.
В судовому засіданні, яке відбулося 18.06.2018 року, представник Державної установи Кагарлицька ВК № 115 ОСОБА_4 зазначив, що засудженому в установі виконання покарань, на комісії, причому, двічі, було відмовлено в наравленні клопотання до суду щодо застосування до нього положень які передбачені ст. 81 КК України, а саме, - пільги у виді умовно дострокового звільнення, так як комісія установи вважає, що засуджений не став на шлях виавлення та перевиховання.
В судовому засіданні, яке відбулося 1806.2018 року, прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 заперечувала проти клопотання засудженого, так як вважає, що, з огляду на кількість стягнень та одне заохочення, він не довів, що має позитивну поведінку, окрім того, він негативно відноситься до праці, так як з ним установа відбування покарань розірвала трудовий договір, та надала суду копію наказу по установі виконання покарань про розірвання строкового трудового договору з засудженим ОСОБА_5 .
Підсумовуючи свою позицію, прокурор ОСОБА_3 зазначила, що засуджений ОСОБА_5 не довів тієї обставни, що він став на шлях виправлення та перевиховання, а тому немає правових підстав для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного основного покарання вироком суду.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висовку щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактині обставини справи, в становлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Червонопартизанськ Луганської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений:
- 29 липня 2016 року Гуляйпільським районним судом Запоріжської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення права керування транспортними засобами строком;
- Ухвалою Апеляційного суду Запоріжської області відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення з 28.06.2015 року по 01.11.2016 року, включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
- на даний час відбуває покарання у Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115.

Початок строку покарання: «28» червня 2015 року.
Кінець строку покарання: «24» лютого 2020 року.
1/2 строку покарання: «24» лютого 2017 року.

Прибув в Кагарлицьку виправну колонію Київської області ( 115 ) із Увільнянської УВП (№11), де утримувався з 28.06.2015 року, де дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
По прибуттю в Державну установу «Кагарлицька виправна колонія (№115) 25.01.2017 року, засуджений своєю поведінкою не виявляв ознаки ставлення на шлях виправлення та перевиховання, по місцю відбування покарання характеризується з негативної сторони, підтримує відносини з засудженими негативної спрямованості, не дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, свідочо не утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Свідомо не виконував законні вимоги персоналу, публічно демонструє зневажливе ставлення до законних вимог персоналу, свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, за що чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, перебуває на профілактичному обліку установи з 31.07.2017 року як особа, схильна до вживання та розповсюдження наркотичних засобів, їх аналогів та прекурсорів.
Отже, з огляду на матеріали кримінального провадження суд вважає, що за час відбування покарання засджений ОСОБА_5 до праці відноситься неналежно, за час відбуття покарання характеризується негативної сторони, в загальному на заходи виховної спрямованості реагував негативно, що не може розцінюватися судом як та обставина, що засуджений ОСОБА_5 остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, що, на думку суду, виключає застосування до засудженого ОСОБА_5 положень с. 81 КК України на даному етапі відбування покарання.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:
стягнення:

1. 17.02.2017 р. Порушив порядок проведення перевірки наявності Догана Нач. ВСПС
засуджених, самовільно покинув місце шикування. (знято 06.04.2017)

2. 27.04.2017 р. Виявлено та вилучено заборонений предмет, а саме Догана Нач. ВК
мобільний телефон. (погашено 16.02.2018 р.)

3. 09.06.2017 р. Виявлено та вилучено заборонений предмет, а саме Сувора догана Нач. ВК
мобільний телефон. (погашено 16.02.2018 р.)

4. 10.08.2017 р. Виявлено та вилучено заборонений предмет, а саме ДІЗО 15 діб Нач. ВК
Наркотичну речовину «Канабіс». (погашено 16.02.2018 р.)

заохочення:

1. 06.04.2017 р. За активну участь в суспільно корисному житті Знято стягн. Нач. ВК
Від 17.02.2017 р.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання не став на шлях виправлення, відповідно, з огляду на обставини, які входять до блоку оціночних підстав, то у відношенні засудженого немає правових підстав для застосування положень ст.. 81 КК України умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Формально - юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку покарання.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст.12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за:
- вчинення необережного злочину, тобто, - за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.
Згідно положень ч. 4 ст. 12 КК України, злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжкого злочину.
б) форма вини. Злочин, який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, та який вчинений засудженим ОСОБА_5 є злочином, вчиненим з необережності.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний (п.1 ч. 3 ст.81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх немає на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою за весь період відбування покарання не довів своє виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному:
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання, - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

- так, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 28 червня 2015 року, - з моменту взяття під варту, та з 25.01.2017 року, - в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115).
Отже, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115) орієнтовно 1 рік 5 місяців.
За вищевказаний період відбування покарання, як судом вазано вище, засуджений ОСОБА_5 отримав чотири дисциплінарні стягнення, та отримав лише одне заохочення, що, на думку суду, не може свідчити про факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, а, навпаки, свідчить про його негативну поведінку в установі відбування покарання.
З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_5 відсутній комплекс даних, які давали б змогу суду прийти до висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання, а навпаки, - присутній комплекс даних, з яких суд робить висновок про неможливість застосування до даного засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення, так як поведінку засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання можна оцінити як стабільно негативну.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 81 КК України, - пільги, яка має вираз в умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, в діях засудженого ОСОБА_5 бути системність та стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень, є не правом, а обов`язком засудженого, в даному ж випадку, суд звертає увагу на ту обставину, що в діях ОСОБА_5 є стабільність, проте, стабільність у вигляді отримання дисциплінарних стягнень.

Також слід звернути увагу на ту обставину, що після отримання одного заохочення, засуджений ОСОБА_5 отримав ще два стягнення, що, на думку суду, повністю нівелює позитивні елементи, які слугують підтвердженням факту позитивної поведінки засудженого.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо участі засудженого ОСОБА_5 у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відповідно, навпаки, в матеріалах кримінального провадження, зокрема, в характеристиці на засудженого, вказано, що він підтримує відносини з засудженими негативної спрямованості, не дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, свідочо не утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.
Суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, поведінка засудженого ОСОБА_5 не може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Отже, суд відноситься критично до посилання засудженого ОСОБА_5 на його позитивну характеристику за місцем відбування покарання в останній час та відсутність діючих стягнень, так як вищевказані обставини не можуть самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, ( яких у засудженого ОСОБА_5 лише одне, при навності факту притягнення дол дисциплінарної відповідальності чотири рази, причому, два з них отримані після отриманн заохочення), застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

З огляду на вищевказані обставини суд позитивно відноситься до висновку установи відбування покарання, яка датована 13.06.2018 року, в якій вказано, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать лише про наявність негативних на протязі більшо строку відбування покарання, та посередніх на протязі останнього короткого періоду (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як більш негативна, ніж позитивна, не став на шлях виправлення та виховання.
Крім того, щодо свого висновку щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання суд застосовував положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, не свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженого, які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації, а навпаки, свідать про систематичність негативної поведінки засудженого ОСОБА_5 , що, на думку суду, повістю виключає застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільненя від відбуваня невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час відбування покарання лише в незначний період, який передує можливості застосування пільги, проте, суд наголошує на тій обставині, що наявність самого факту правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною підставою для умовно дострокового звільнення засуджених, зокрема, ОСОБА_5 , - в даному випадку, так як така поведінка є обов`язком засудженого, який покладається на засудженого на весь період відбування покарання, а не на короткий проміжок часу, що передує застосуванню пільги.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються можливості чи неможливості застосування пільг, які передбачені ст. 81 КК України, (умовно дострокового звільнення від відбування покарання), ст. 82 КК України, ( заміна призначеного покарання більш м`яким), а саме:
- 09.03.2017 року комісією установи виконання покарань розглядалося питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 можливості умовно дострокового звільненя від невідбуої частини основного покараня у виді позбавленя волі, згідно ст. 81 КК України. Комісією установи було відмовлено в застосувані даної пільги в зв`язку з тим, що засуджений не довів своє виправлення;

- 29.03.2018 року комісією установи виконання покарань розглядалося питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 можливості умовно дострокового звільненя від невідбуої частини основного покараня у виді позбавленя волі, згідно ст. 81 КК України.

Комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги в зв`язку з тим, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд зазначає, що з моменту відмови комісією установи засудженому ОСОБА_5 щодо направлення у відношенні нього подання до Кагарлицького районного суду стосовно застосування положень ст. 81 КК України, та до моменту слухання клопотання захисника засудженого минуло меньше трьох місяців, а тому суд вважає, що за такий короткий проміжок часу засуджений не може довести ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.

- з 31.07.2017 року засуджений ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку установи, як схильний до вживання та розповсюдженн наркотичних засобів, їх аналогів та прекурсорів.

- також суд звертає увагу на ту обставину, що засуджений в даний час не праевлаштований, з ним розірвано строковий трудовий договір в зв`язку з негативною поведінкою засудженого на виробництві.
Даний факт підтверджується:

- довідкою, яка видана адміністрацією Державної установи Кагарлицька виправна колонія № 115, та яка міститься в матеріалах кримінального провадження, з якої вбачається, що строковий трудовий договір № 85Т, який був укладений 17.04.2018 року між адміністрацією установи виконання покарань, та засудженим ОСОБА_5 , - розірвано 31.05.2018 року;

- копією трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_5 , де під записом № 10 від 31.05.2018 року, зазначено, що розірвано строковий трудовий договір у зв`язку з порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового договору, Наказ № 102 від 31.05.2018 року;

- рапортом працівника установи, який датовано 30.05.2018 року, в якому зазначено, що 30.05.2018 року близько 13 год. 15 хв. був здійснений обхід виробничих об`єктів, та вибіркоо проведений обшук. В результаті проведення обшуку на об`єкті дільниці майстерні по розпиловці деревини, в кімнаті для переодягання засуджених, де був присутній засуджений ОСОБА_5 , ВСПС № 1, кімню. № 3, було виявлено пластикову бутилку, обрізану навпіл та половину пластикової пляшки об`ємом 5 л., та під столом було виявлено пластикову бутилку об`ємом 0,5 л., відрізану навпіл, - зі специфічним запахом.

В приміщенні в повітрі відчувався специфічний запах. Під час подальшого обшуку виявити чи встановити речовину, від якої був специфічний запах, не представилося можливим;

- наказом № 102 від 31 травня 2018 року по Державній установі Кагарлицка виправна колонія «Про розірвання строкового трудового договору із засудженим», згідно з яким на підставі ч. 1 ст. 118 КВК України на п. 3 ст. 40 КЗпП України розірвати строковий трудовий договір між установою та засудженим ОСОБА_5 у зв`язку з порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового договору.

Підстава: ч. 1 ст. 118 КВК України та п. 3 ст. 40 КЗпП України, строковийц трудовий договір, порушення ПВР УВП.

Аналізуючи дану ситуацію, суд приходить до висновку, що в діях засудженого ОСОБА_5 містяться порушення правил відбування покарання, порушення трудової дисципліни на виробничих об`єктах установи, що не може свідчити про позитивну поведінку засудженого під час відбування покарання, та позитивне відношення до праці.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються тяжкості скоєного злочину, його наслідків, обставини скоєного злочину, та наслідків скоєного злочину, відношення засудженого ОСОБА_5 до скоєного злочину, його наслідків.
- так, засуджений ОСОБА_5 скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння;

- внаслідок злочину, скоєного ОСОБА_5 в 2015 році, загинула малолітня дитина, 2010 року народження

Відповідно, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення на даному етапі відбування покарання є не співрозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, обставинам його вчинення, - відбутому терміну покарання, під час якого засуджений вів себе негативно.

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_5 пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні клопотання захисника засудженого, - адвоката ОСОБА_6 щодо умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 .
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при винесенні даної ухвали враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 відсутні достатні ознаки остаточного перевиховання та ставлення на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_5 , як вбачається з позиції учасників процесу, зокрема, прокурора, представника установи виконання покарань, та матеріалів провадження, остаточно ще не став на шлях виправлення та перевиховання, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 .
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонопартизанськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:
- 29 липня 2016 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення права керування транспортними засобами;
- Ухвалою Апеляційного суду Запоріжської області відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення з 28.06.2015 року по 01.11.2016 року, включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
- який з 25.01.2017 року відбуває покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115, - адвоката ОСОБА_6 , про умовно - дострокове звільнення засудженого на підставі ст. 81 КК України від відбуваня основного покарання, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб.

Суддя: ОСОБА_1