Справа №591/7019/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/443/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Зарічного районного суду м. Суми, від 25 січня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Солдатське, Великописарівського району, Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України, з призначенням покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1020 гривень,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду, 13 листопада 2017 року, близько 6 год. 30 хв., ОСОБА_8 , маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи відкрито з корисливих мотивів, перебуваючи в районі ринку по вул. Інтернаціоналістів в м. Суми, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_7 , завдавши йому удари руками та ногами, та примусив потерпілого віддати кошти.

Потерпілий ОСОБА_7 отримавши тілесні ушкодження, які згідно висновку судово медичної експертизи № 1159, від 30.11.2017 року відносяться до легких та середнього ступеня тяжкості, побоюючись подальшого застосування до себе фізичного насильства, виконав вимогу та передав ОСОБА_8 гроші в сумі 32 гривні.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від прокурора у кримінальному провадженні, в якій ставиться питання про скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, через м`якість, та ухвалення нового вироку, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України, і призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом безпідставно визнано пом`якшуючою покарання обставиною відсутність значних збитків, оскільки об`єктом посягання даного складу кримінального правопорушення є не тільки майно потерпілої особи, а й її життя та здоров`я.

Прокурор вважає, що такі пом`якшуючі покарання обставини як визнання вини, розкаяння, сприяння розкриттю злочину є складовими однієї пом`якшуючої обставини дієве каяття, у зв`язку з чим, на переконання прокурора, а тому ці обставини не створюють сукупність для застосування ст. 69 КК України.

Прокурор вказує, що судом не враховано той факт, що обвинувачений ніде не працює і не зможе сплатити штраф, який був призначений у виді покарання. Крім цього, прокурор вказує, що суд, визначаючи ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн., всупереч вимогам закону, не визначив розмір штрафу в неоподаткованих мінімумах.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого, керуючись при цьому вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України.

У той же час із звукозапису судового засідання, від 18 грудня 2017 року, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , хоч і визнавав себе винним у нанесенні ударів потерпілому ОСОБА_7 та заволодінні грошовими коштами останнього, але під час пояснень щодо обставин вчинення кримінального правопорушення надав пояснення, що він 13.11.2017 року відпочивав нічному клубі «Луна» по вул. Інтернаціоналістів в м. Суми разом зі своєю сестрою. Близько 6 годині 30 хвилин вони вийшли з клубу і сестрі захотілось в туалет. Вони зайшли за споруду і сестра пішла справляти природні потреби, а він залишився на місці. В цей час появився ОСОБА_7 , який йшов в напрямку де знаходилась сестра. ОСОБА_8 сказав ОСОБА_7 не йти туди, але останній відштовхнув ОСОБА_8 і пішов далі, тоді ОСОБА_8 став наносити ОСОБА_7 удари, від чого у нього випала сумка, яку він підняв і забрав звідти гроші, а сумку віддав ОСОБА_7 після чого ОСОБА_7 , взявши сумку, втік.

Аналогічні покази ОСОБА_8 надав в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Такі його покази в судовому засіданні підтвердив і потерпілий ОСОБА_7 .

Вказані обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_7 обставини події кримінального правопорушення ставлять під сумнів правильність висновку суду щодо недоцільності дослідження доказів щодо обставин події кримінального правопорушення, оскільки ці обставини не оспорюються сторонами кримінального провадження, а тому суд помилково вважав, що оскільки ОСОБА_8 повністю визнає свою вину за ст. 187 ч. 1 КК України.

На думку колегії суддів, вказаний недолік судового розгляду призвів до передчасного висновку суду про необхідність юридичної кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст. 187 ч. 1 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано, прийнявши рішення про розгляд справи без дослідження доказів, тим самим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що потягло за собою ухвалення судом необґрунтованого вироку.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 412 КПК України, є істотними, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вирок підлягає до скасування.

При цьому, виходячи з того, що судом першої інстанції не досліджувались докази по справі у повному обсязі, а відповідно, доказам по справі не давалась оцінка судом першої інстанції, то колегія суддів позбавлена можливості виправити допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, шляхом дослідження судом апеляційної інстанції доказів по справі та ухвалення свого вироку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст. 187 ч.1 КК України у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Колегія суддів, частково задовольняючи апеляційну скаргу прокурора та, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, відповідно до положень ст. 415 ч. 2 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення ОСОБА_8 , переваги одних доказів над іншими, необхідності застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 412; 415; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми, від 25 січня 2018 року, відносно ОСОБА_8 , скасувати.

Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України, іншим складом суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4