Справа № 466/1846/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №000155 від 16.01.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куба Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, раніше неодноразово судимого, востаннє: 11.10.2011 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, працездатного, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, -

в с т а н о в и в:

старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 юристом 1 класу ОСОБА_7 , 13.03.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє: 11.10.2011 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. З ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин.

Так, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.03.2015 ОСОБА_4 , встановлено адміністративний нагляд

терміном на 1 рік 6 місяців із визначенням наступних обмежень: заборона виходити з будинку (квартири) за місцем проживання з 22.00 год. до 06.00 год.; заборона відвідувати торгівельні заклади, де продають спиртні напої на розлив; реєстрація у відділі міліції за місцем проживання два рази в місяць. Із зазначеною ухвалою ОСОБА_4 ознайомлений 20.04.2015 під розписку, з якої вбачається, що останнього зобов`язано прибути та зареєструватися в триденний термін у Львівському МВ УМВС України у Львівській області, за обраним місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 не пізніше триденного терміну з дня звільнення.

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 , після прибуття за обраним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, не прибув та не зареєструвався в триденний термін у Шевченківському РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області.

У подальшому ОСОБА_4 не повідомивши працівників поліції, покинув обране місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.03.2015 про встановлення відносно нього адміністративного нагляду та не виконав покладені на нього обов`язки.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.

14.03.2018р. в суд прокурором подано обвинувальний акт та угоду від 13.03.2018 року, яка укладена між прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання обвинуваченим ОСОБА_4 винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав умови угоди, повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні висловив думку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам ч. 4 ст.469, ст.472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, чи він розуміє вказані в ч.4 ст.474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 13.03.2018 року, укладеної між прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468,469,472 КПК України, сторони погодились про повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості за ст.395 КК України та призначення ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на три місяці.

Суд дійшов до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст.395 КК України - самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на три місяці відповідає санкції ст.395 КК України.

Суд дійшов переконання, що обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, встановив, що укладення угоди є добровільним, санкція статті, за якою кваліфіковано злочин, передбачає арешт.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає. Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 472, 474, 475 КПК України,-

З А С У Д И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13.03.2018 року, між прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 , з одного боку та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1