Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням старшого слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 (далі-слідчий) від 03 травня 2018 року про арешт тимчасово вилученого, у ході проведення обшуку майна у рамках кримінального провадження №0000606 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 27 січня 2017 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190; ч.4 ст.190; ч.1 ст.358 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , який представляє інтереси ОСОБА_7 як особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року про арешт майна, належного його довірителю та повернути ОСОБА_7 тимчасово вилучене у ході обшуку майно, на яке слідчий суддя наклав арешт.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що було вилучене у ході проведення обшуку 03 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Toyota Camry, JTNBF4FK603033876, НОМЕР_1 , дата реєстрації 01 вересня 2013 року, на ім`я ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 , копію свідоцтва про право власності від 19 серпня 2013 року на 1-му аркуші, план кімнати №51 по вул.Київська, 12 у м.Рівне на 1-му аркуші; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1-му аркуші №036506, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1-му аркуші №449988, копію договору купівлі-продажу від 25 лютого 2015 року на 1-му аркуші, копію паспорта ОСОБА_10 на 1-му аркуші, та на чорнові записи на 2-х аркушах з позбавленням будь-кого можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні. У задоволенні решти вимог клопотання слідчого відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 , відносно майна якого вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_9 , вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню, оскільки клопотання слідчого, на його думку, підлягало до залишення без задоволення та є безпідставним. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що слідчий суддя, постановляючи ухвалу не встановив, яким чином кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 та ч.1 ст.358 КК України, за фактом вчинення яких відкрито кримінальне провадження, мають відношення до майна ОСОБА_7 , що було вилучене у ході обшуку. Також вказує, що слідчий суддя неналежним чином врахував положення ст.170 КПК України при постановленні ухвали про арешт, зокрема, що стосується належної правової процедури вилучення документів у його довірителя ОСОБА_7 , а вагомих правових підстав для арешту такого майна в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, на думку представника, не навів.

Слідчий суддя, у ході часткового задоволення клопотання слідчого про арешт майна, мотивував прийняте рішення тим, що з урахуванням того, що слідчим та прокурором було доведено у судовому засіданні, що перелічене у клопотанні слідчого майно, яке було вилучене у ході обшуку, є предметами кримінального правопорушення та одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відповідають критеріям ст.167 КПК України, окрім довіреностей на ім`я ОСОБА_11 на автомобіль марки Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 , які не мають ніякого відношення до відомостей, внесених слідчим до ЄРДР, а тому вбачав достатні підстави для задоволення клопотання та накладення арешту на це майно до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні. Разом з тим, в основу покладених висновків в оскаржуваному рішенні, з метою збереження даного майна, слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що, усі матеріальні об`єкти, вилучені під час обшуку - можуть бути знаряддям вчинення злочину, або ж іншим чином свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, за наведених представником доводів та просив скасувати ухвалу слідчого судді, повернувши усе тимчасово вилучене майно власнику ОСОБА_7 , заслухавши думку прокурора, який просив залишити без змін ухвалу слідчого судді та, відповідно відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_9 , перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого про арешт майна та обговоривши, наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Із наданих суду апеляційної інстанції матеріалів за клопотанням слідчого слідує та було встановлено і слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду у рамках даного кримінального провадження було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , адреса якого збігається з місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Зі стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення з клопотання слідчого вбачається, що гр. ОСОБА_12 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення (або такого, що готується) з боку невідомих йому осіб невідомої організації, які шляхом вводу в оману, намагалися заволодіти документами, що підтверджують право власності на житло його померлої дружини ОСОБА_13 за її життя, а саме квартирами, які знаходяться у АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та, відповідно заволодіти даним нерухомим майном.

Згідно протоколу обшуку, наявного у матеріалах провадження, слідує, що дана процесуальна слідча дія проводилась задля відшукання документів, носіїв інформації та інших речей, зазначених в ухвалі, та у ході її проведення слідчим було вилучено із кухні квартири документи, зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, план кімнати АДРЕСА_4 на 1-му аркуші; копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інші чорнові записи

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною сьомою ст.236 КПК України визначено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частина друга ст.167 КПК України, в свою чергу, містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим, і до такого входить майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно є, у тому числі й предметом кримінального правопорушення або одержане внаслідок його вчинення, у відповідності до вимог п.п. 3, 4 цієї частини статті кримінального процесуального закону.

Згідно з приписом ч.2 ст.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Сукупний аналіз вищевказаних норм КПК України дає підстави вважати, що вилучені під час обшуку документи у квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_1 - є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст.98 КПК України ознак, може бути визнано речовим доказом, або на яке при наявності передбачених ст.170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Разом з тим, із поданого до Рівненського місцевого суду клопотання слідчого вбачається, що ним при подачі клопотання у рамках даного кримінального провадження, вимоги щодо накладення арешту на вказане ним майно у клопотанні ставились перед слідчим суддею з мотивів повного, всебічного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення та з підстав, встановлених у п.п. 3, 4 ч.2 ст.167 КПК України.

Висновки та мотиви слідчого судді, які були покладені в основу прийняття рішення про накладення арешту на вилучену в ході проведення обшуку документацію та прийняті до уваги слідчим суддею, наведені слідчим у клопотанні доводи, на думку колегії суддів, є такими, що не в повній мірі відповідають Главі 17 КПК України, зокрема вимогам ст.ст. 170-173 цього Кодексу у ході розгляду клопотання слідчого.

Зокрема, частина друга ст.171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, всупереч вимогам п.3 ст.171 КПК України, слідчим не було належним чином оформлено та додано до клопотання документи, що підтверджували би необхідність проведення обшуку саме у квартирі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема документи, підтверджуючі право власності на квартиру власника, договір оренди тощо, копію ухвали слідчого судді про проведення обшуку, з метою перевірки слідчим суддею у ході з`ясування підстав для арешту, факту зазначення слідчим суддею, який надавав дозвіл на обшук, відомостей про майно, яке необхідно відшукати, в порядку 234 КПК України.

У ході подання такого клопотання слідчому судді, слідчим було додано до нього лише копію протоколу обшуку та витяги з ЄРДР.

Також незрозумілим є мотиви клопотання слідчого про його розгляд без виклику осіб, у володінні яких перебували такі речі, з чим погодився і слідчий суддя.

Слідчий суддя, наклавши арешт на тимчасово вилучене майно, позбавив можливості власника та будь-яких інших осіб будь-яким чином розпоряджатись вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що слідчий неналежним чином оформив подане клопотання про арешт майна, яке одночасно, не в повній мірі відповідає обставинам кримінального провадження за невстановленістю законного володільця майна органом досудового розслідування, саме клопотання містить також вказівку, що « за даними фактами Рівненською місцевою прокуратурою об`єднано вказані кримінальні провадження за № 0000606 і правова кваліфікація кримінального правопорушення: зайняття гральним бізнесом, передбачене ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України», а посилаючись на ч.2 ст.172 КПК України, просив слідчого суддю розглядати клопотання про арешт, тимчасово вилученого майна без виклику його володільця в судове засідання, з метою забезпечення арешту майна, однак, на момент подачі клопотання не надав документів, що підтверджують належність вилученого майна на праві власності тим чи іншим особам, у тому числі й ОСОБА_7 ..

Слідчий суддя, в свою чергу, при вирішення питання про арешт майна неповно дослідив доводи клопотання слідчого та мотиви, з яких виходив останній при його подачі.

Правом, наданим ч.4 ст.172 КПК України, згідно якої під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна, з невідомих причин чомусь не скористався.

З вищенаведених обставин, встановлених в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає апеляційні доводи представника-адвоката ОСОБА_9 частково обгрунтованими, а ухвалу слідчого судді такою, що постановлена передчасно по неповно з`ясованих у судовому засідання обставинах, що у відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.307 КПК України - є підставою для її скасування з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про повернення в суд першої інстанції клопотання про арешт майна для виконання вимог ст.171 КПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 171, 172, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що було вилучене у ході проведення обшуку 03 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна від 03 травня 2018 року у рамках кримінального провадження №0000606 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190; ч.4 ст.190; ч.1 ст.358 КК України повернути в суд першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст.171 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення цим судом, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3