Провадження №1-кс/369/3386/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2018 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянув клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005092 від 27.08.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідча Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що у провадженні СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 27.08.2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005092 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 27.08.2018 року до ЧЧ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу того, що 21.07.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , особа яка назвалася ОСОБА_5 , який користується абоненським номером ( НОМЕР_1 ), шляхом обману та зловживання довірою заволоділа автомобілем марки «Lexus IS 250» чорного кольору згідно довіреності н.з. 20 АК 2020 шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким на підставі довіреності № 1253 від 18.07.2018 користується ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Відомості за даним фактом 27.08.2018 року СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено до ЄРДР за № 0005092, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Так, у ході досудового розслідування оперативним шляхом було встановлено, що ОСОБА_5 , який користується абоненським номером ( НОМЕР_1 ) та автомобіль марки «Lexus IS 250» чорного кольору згідно довіреності н.з. 20 АК 2020 шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким на підставі довіреності № 1253 від 18.07.2018 користується ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

На підставі постанови слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про проведення процесуальних дій на іншій території від 27.08.2018, у період часу з 19:53 години по 20:16 годину 28.08.2018 року начальником слідчого відділення Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшим лейтенантом ОСОБА_8 , до постановлення ухвали слідчого судді здійснив огляд автомобіля марки «Lexus IS 250» чорного кольору згідно довіреності н.з. 20 АК 2020 шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким на підставі довіреності № 1253 від 18.07.2018 користується ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . знаходився на проїзжій частині за адресою: м. Тернопіль, площа Героїв Євромайдану, так як мав місце невідкладний випадок пов`язаний із врятуванням майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні та є предметом злочину.

У ході проведення огляду проїзжої частини за адресою: м. Тернопіль, площа Героїв Євромайдану, було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Lexus IS 250» чорного кольору згідно довіреності н.з. 20 АК 2020 шасі № НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто речі, які є знаряддям вчинення злочину та речі які зберегли на собі його сліди, а автомобіль марки «Lexus IS 250» чорного кольору згідно довіреності н.з. 20 АК 2020 шасі № НОМЕР_2 , може зберігати на собі сліди злочину, що має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, майно може бути прихованим або відчуженим з метою перешкоджання встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, арешт накладається з метою заборони використання та розпорядження майном, застосування якого може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному правопорушенню.
Так вище вказаний автомобіль міг зберегти на собі сліди злочину. Згідно отриманої інформації, щодо його обставин, місця та часу скоєння кримінального правопорушення, слідчому потрібно провести комплекс слідчих дій, а саме проведення ряду експертиз, щодо встановлення вини особи, котра вчинила вище вказаний злочин. На даний час особа, котра вчинила даний злочин невстановлена, та місце знаходження її невідоме.
Необхідність арешту майна, в даному випадку, зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі, чи перешкоджатиме встановленню істини та всіх обставин кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 91 КПК України є обов`язком слідчого та прокурора, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене, чи знищене.

Тому слідча просила накласти арешт на автомобіль марки «Lexus IS 250» чорного кольору згідно довіреності н.з. 20 АК 2020 шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким на підставі довіреності № 1253 від 18.07.2018 користується ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Заборонити розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «Lexus IS 250» чорного кольору згідно довіреності н.з. 20 АК 2020 шасі № НОМЕР_2 , застосування якого може привести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.

В судовому засіданні слідча підтримала клопотання, та просила задовольнити його.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародним актам.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 та ст.167 КПК України та існує можливість використання даного транспортного засобу як доказу у кримінальному провадженні, та існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до його використання, перетворення, передачі що може перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Lexus IS 250» чорного кольору, транзитний номер НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заборонити розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «Lexus IS 250» чорного кольору транзитний номер НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою унеможливлення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1