УХВАЛА

04 липня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
у складі: головуючого ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.04.2018 кримінальне провадження №0000175 стосовно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначено до судового розгляду на 13 годину 10 хвилин 27.04.2018.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.04.2018 за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 для захисту його інтересів залучено захисника.

За письмовим клопотанням захисника ОСОБА_5 судовий розгляд матеріалів вказаного кримінального провадження 27.04.2018 відкладено на 13:15 год 18.05.2018, з метою навдання захиснику часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та матеріалами досудового розслідування.

18.05.2018 судовий розгляд відкладено у зв`язку з зайнятістю захисника ОСОБА_5 в Попаснянському районному суді Луганської області. Судовий розгляд призначено на 14:15 год. 30.05.2018.

30.05.2018 судовий розгляд кримінального провадження відкладено за клопотанням прокурора у зв`язку з неявкою та необхідністю повторного виклику потерпілого та свідків.

13.06.2018 року допитано свідка обвинувачення, відкладено судовий розгляд за клопотанням прокурора у зв`язку з неявкою та необхідністю повторного виклику потерпілого та свідків.

02.07.2018 року судовий розгляд кримінального провадження відкладено за клопотанням прокурора у зв`язку з неявкою та необхідністю повторного виклику потерпілого та свідків.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, та ризики, які були підставою для обрання саме такого запобіжного заходу, продовжують існувати, судовий розгляд не закінчено в строки, встановлені ухвалою суду про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою спливають.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив колопотання, підтримане захисником, про зміну запобіжного заходу на більш м`який. Стверджував, що тиску на потерпілого та свідків здійснювати не буде. Його дружина не має житла та потребує допомоги з його боку.

Захисник ОСОБА_5 наголошував на тому, що прокурором на обгрунтування клопотання не надано жодного доказу щодо існування ризиків ухилення обвинуваченого від суду, здійснення тиску на потерпілого і свідків, а лише здійснено формальне посилання на норми процесуального закону, що регламентує підстави та вид застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під варто, судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, існування ризиків, які стали підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме вчинення обвинуваченим умисного тяжкого двооб`єктного злочину в період строку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за умисний тяжкий злочин, того факту, що судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 31.07.2018, а також поведінку обвинуваченого, яка призвела до рецидиву злочинів, враховуючи наявність ризиків щодо можливості впливу обвинуваченого у незаконний спосіб на потерпілого та свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку тримання під вартою на два місяці, без визначення застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Стороною захисту не надано жодного доказу на спростування того ризику, що обвинувачений ОСОБА_4 при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу не вчинить нового злочину, в тому числі, із застосуванням насильства чи погрозою його застосування, так як поведінка обвинуваченого свідчить про зворотнє.

Зокрема, 28.07.2017 його звільнено достроково з умовою не вчиняти інших злочинів, однак, він до закінчення умовно-дострокового терміну, 25.02.2018, знову, за офіційною версією органу досудового розслідування, вчинив новий умисний тяжкий злочин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 331, 369, 372 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовдження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у виді тримання під вартою в Харківській УВП №27 продовжити на 60 (шістдесят) днів до 02 вересня 2018 року включно, без визначення застави.

Судовий розгляд відкласти на 13-30 год. 30 липня 2018 року.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя - ОСОБА_1