АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/6855/13-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1373/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харковавід 03 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, не одруженої, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
20.10.2011 року вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК Украйни строком два роки, 28.11.2011 року вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК Украйни строком три роки,
25 квітня 2012 року вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова за ст. ст. 309 ч.1, 185 ч.2, 186 ч.2 190 ч.2 КК України до чотирьох років і одного місяця позбавлення волі,
-вироком Фрунзенського районного суду м.Харковавід 09 жовтня 2017 року за ст.128 ,за ч.2 ст. 185 ,за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 , ч.1 ст.70 , ч.1 ст.71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харковавід 03 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд мотивував своє рішення тим, що застосувати ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», відносно ОСОБА_8 не можливо, оскільки їй призначено остаточне покарання за вчинення тяжкого злочину.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її клопотання про застосування до неї вимог Закону України «про амністію у 2016 році». В обґрунтування посилається на те, що на її утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтво про народження НОМЕР_1 також згідно медичної довідки №527-07/16 виданої КЗОЗ Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДом ОСОБА_8 визначено наступний діагноз:ВІЛ-інфекція ІІІ клінічна стадія. Кандидоз слизової оболонки роту. Хронічне обструктивне захворювання легенів. Хронічний вірусний гепатит С тому вона є особою до якої можливо застосувати ЗУ «Про амністію», а саме статтю 1.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, думку прокурора, який заперечував проти апеляції та просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Провадження судом першої інстанції здійснювалось за клопотанням особи, стосовно якої ухвалено вирок, який не набрав законної сили.

В своєму клопотанні до суду першої інстанції та в суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_8 наполягала на застосуванні до неї амністії, вважаючи можливим застосування як статті 1, так і статті 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Положення ст. 1 даного закону поширюються на осіб , визнаних винними у вчиненні умисного злочину , який не є тяжким.

Разом із тим ОСОБА_8 була засуджена вироком Фрунзенського районного суду м.Харковавід 09 жовтня 2017 року за ст.128 ,за ч.2 ст. 185 ,за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 , ч.1 ст.70 , ч.1 ст.71 КК України, до остаточного покарання 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.05.2018 року вирок залишено без змін.

При цьому за сукупністю вироків по ч.1 ст.71 КК України, до вказаного покарання було частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.04.2012 року за ст. ст. 309 ч.1, 185 ч.2, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України. Тобто ОСОБА_8 відбуватиме покарання за вчинення в тому числі й тяжкого злочину ( ч.2 ст.186 КК України), що унеможливлює застосування до неї положень ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Виходячи із змісту положень ст.4 закону, звільненню від подальшого відбування покарання підлягають особи, засуджені за умисні злочини , за які законом передбачено покарання не більше 10 років, якщо вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання на день набрання чинності законом.

Згідно вироку Фрунзенського районного суду м.Харковавід 09 жовтня 2017 року в строк відбування покарання зараховано попереднє ув`язнення ОСОБА_8 з 17.10.2016 року по 31.10.2016 року та з 06.02.2017 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початком строку відбування покарання визначено 17 жовтня 2016 року.

З огляду на ці обставини, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_8 не відбула половини призначеного їй строку основного покарання на день набрання чинності законом про амністію, а тому на не знаходить підстав для застосування до неї ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, суд прийняв правильне та цілком законне рішення про відмову в застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо ОСОБА_8 , а тому її апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення. Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харковавід 03 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий-
Судді -