н/п 1-кп/490/480/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування кримінального провадження 0001313, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Водяхівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою загальною освітою, не одруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу на посаді механіка-водія -гранатометника розрахунку протитанкового артилерійського взводу, протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
14.12.2016 громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 06.02.2017 №30, матрос ОСОБА_3 , зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду механіка-водія-гранатометника розрахунку протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи вказаної військової частини.

Так, 16.07.2017 ОСОБА_3 звернувся до медичної служби військової частини НОМЕР_1 із скаргами на стан здоров`я та отримав лікарняний, з якого мав повернутися на службу 21.07.2017.
21.07.2017 року о 08 год. 00 хв. матрос ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від викоання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не з`явився вчасно з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 12 год. 30 хв. 15.03.2018 року перебував за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військовоїслужби, чим порушив встановлений порядок проходження військової служби.

15.03.2018 року о 12 год. 30 хв. матрос ОСОБА_3 добровільно прибув до військової прокуратури Миколаївського гарнізону, повідомивши про себе як про особу яка самовільно залишила військову частину.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин за вище викладених обставин, і дав показання про те, що з метою тимчасово ухилитись від служби, з лікувального закладу поїхав додому та у зазначений в обвинуваченні період він перебував за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . У вчиненому щиро кається.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, брав участь в зоні АТО. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та з`явлення із зізнанням, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1