Справа № 208/464/18
Провадження № 1-кп/209/289/18
У Х В А Л А
04 жовтня 2018 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судовго засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених (адвоката) ОСОБА_8

у відкритому судовому засіданні розглядаючи кримінальне провадження №0000065 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільховатка, Кобеляцького району, Полтавської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Дніпродзержинська (нині м. Кам`янське), громадянка України, яка зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_3 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обаласті перебуває вищевказане кримінальне провадження.

04 жовтня 2018 року захисником обвинуваченої ОСОБА_8 заявлено клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_7 , раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий арешт, заборонивши їй цілодобово залишати житло за адресою проживання: АДРЕСА_3 та покласти на ОСОБА_7 наступні процесуальні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися цілодобово із місця постійного проживання: АДРЕСА_3 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (вилучені та знаходяться у прокурора); носити електронний засіб контролю.
В обгрунтування клопотання посилався на те, що 15.08.17 ОСОБА_7 викрадено співробітниками СБ України із належного їй автомобіля у смт. Єлизаветівка, протягом доби піддано катуванню, жорстокому та такому, що принижує людську гідність, поводженню, завдано тілесних ушкоджень.
Після викрадення співробітниками СБ України, ОСОБА_7 в результаті катувань, побиття та знущань була змушена дати показання, якими оговорила себе, а саме дала показання, у яких зізналась у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 111 КК України та ст. 263 КК України, яке зняте на відео.
16.08.2017р. ОСОБА_7 у фізично змученому стані, з ознаками побоїв на обличчі та руках, доставлена для участі у «постановці» проведення обшуку її автомобіля, який з невідомих причин опинився у смт. Петриківка, а після проведення псевдообшуку ОСОБА_7 доставили для оформлення затримання до УСБ України в Дніпропетровській області до м. Дніпро.
17.08.2017р. Головою СБ України, генералом армії ОСОБА_9 до повідомлення ОСОБА_7 про підозру, проведено брифінг на тему «Активізація терористичної діяльності спецслужб РФ на території України».

Під час брифінгу ОСОБА_9 озвучено прізвище громадянки України ОСОБА_7 як такої, що винна у вчиненні злочинів, передбачених ст. 111 КК України та ст. 263 КК України, а також за допомогою відеоапаратури продемонстровано відеозапис, на якому ОСОБА_7 , повідомляє, що зізнається у скоєному злочині.
Брифінг проведений за участі представників засобів масової інформації та громадськості, відеозапис брифінгу надано для загального доступу на офіційному каналі СБ України.
Голова СБ України ОСОБА_9 у проміжок часу з 17:31 17.08.2017 р. по 18:11 17.08.2017 р. провів брифінг для представників преси та ЗМІ, під час якого використав відеозапис допиту ОСОБА_7 продемонструвавши його присутнім під час брифінгу особам.
Звертає увагу на той факт, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 здійснено 17.08.2017р. лише о 19:20, а згідно офіційної відповіді начальника УСБУ в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , жодних слідчих дій з ОСОБА_7 із проведенням відеозапису не проводилися.
Таким чином, використання 17.08.2017р. ОСОБА_9 під час брифіну відеозапису з ОСОБА_7 лише підтверджує покази ОСОБА_7 , що її було викрадено 15.08.2017р. та піддано катуванню саме співробітниками У СБУ в Дніпропетровській області, або за їх безпосередньої участі.
На його запит до УСБ України у Дніпропетровській області з метою отримання відеозапису із зазнанням ОСОБА_7 , продемонстрованого на брифінгу 17.08.17. листом від 25.10.17 №55/8-3776 повідомлено, що процесуальні (слідчі) дії за участю ОСОБА_7 , під час яких свідчення або дії ОСОБА_7 фіксувалися засобами відео фіксації в ході розслідування кримінального провадження №0000065 від 16 серпня 2017 р. не проводились.

Таким чином, у сукупності факти викрадення ОСОБА_7 15.08.17, завдання їй тілесних ушкоджень, катувань, побиття та знущань, жорстокого та такого, що принижує людську гідність, поводження, вибивання показань у зізнанні про вчинення кримінального правопорушення, фільмування такого показання, а також демонстрації для широкого загалу відео із отриманим у протизаконний спосіб зізнанням свідчить про застосування тортур до ОСОБА_7 ще навіть до початку досудового розслідування кримінального провадження та отримання її свідчень у незаконний спосіб.
В подальшому, 24.11.2017 року ОСОБА_7 примусово помістили до психіатричної лікарні для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Звертає увагу на той факт, що за фактом винесення слідчим суддею ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська завідомо неправосудного рішення від 09.11.2017р., про проведення стаціонарної судово- психіатричної експертизи ОСОБА_7 порушено кримінальне провадження та здійснюється досудове розслідування, оскільки її проведення було незаконним, безпідставним та протирічить вимогам Міжнародної Коніенції Про захист прав людини та основоположних свобод Конституції України, Основам Законодавства України Про охорону здоров`я, Закону України Про психіатричну допомогу.
За наслідками проведеної експертизи, ОСОБА_7 визнана абсолютно психічно здоровою людиною.
Вказані грубі порушення прав ОСОБА_7 на досудовому слідстві матимуть наслідком не лише недопустимість будь-яких доказів, а й притягнення до кримінальної відповідальності самих слідчого та прокурора, які здійснювали досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_7
05.04.2018р. Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська проведено підготовче судове засідання, в якому встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Закону, а саме ст. 291 КК України, в результаті акт повернуто прокурору з причин банальної відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, оскільки прокурор скрізь у такому акті вказував, що ОСОБА_7 є підозрюваною та твердження робив саме про те, що вона обгрунтовано підозрюється, а не обвинувачується у вчиненні злочинів.

Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення про повернення обвинувального акту скасовано, однак в такому акті не виправлено помилок та не усунуто основного та головного недоліку в ньому так і не має сформульованого обвинувачення, оскільки особа так і залишилася підозрюваною, що саме по собі вже унеможливлює розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 і безумовно буде мати наслідком скасування будь-якого вироку, постановленого судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КПК України, забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частина друга ст. 87 КПК України встановлює правило, за яким суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема й отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.
Також посилався, що порушені кримінальні провадження щодо працівників СБ України, причетних до викрадення та катування ОСОБА_7 та працівників прокуратури у Дніпропетровській області, які вчиняли бездіяльність щодо розслідування таких злочинів.
Крім того посилався, що нещодавно, Прокуратура Дніпропетровської області направила кримінальне провадження за фактами викрадення, катування, завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 до Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, де досудове розслідування кримінального провадження фактично саботується.
Звертає увагу на той факт, що 21 травня 2015 року вже на підставі заяви представника Уповноваженого Верховної Ради України, за результатами розгляду матеріалів про факти викрадення та катування ОСОБА_7 , до ЄРДР внесено відомості щодо завідомо незаконного затримання та позбавлення ОСОБА_7 волі співробітниками СБ України та розпочате досудове розслідування.
Також посилався, що прокурором у кримінальномму провадженні ОСОБА_11 протягом всього часу досудового розслідування та під час проведення підготовчого судового засідання зазначається лише два ризики, передбачені ст. 177 КПК України а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Зазначені ризики прокурором не обгрунтовані та не доведені жодними доказами, що вказує на їх загальне декларування без будь яких вагомих підстав для суду вважати такі ризики встановленими, посилався на рішення Європейського суду з прав людини та Конвенцію, згідно яких взяття під варту винятком з права на свободу, що допустимо тільки в суворо визначених обставинах.
Отже, ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочинів, що інкримінуються ОСОБА_7 та її особистості (рис характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, поведінки під час досудового розслідування, наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення).
Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може сама по собі бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Звертає увагу на наявність міцних зв`язків ОСОБА_7 із державою, в якій вона притягається до відповідальності, оскільки ОСОБА_7 постійно проживає в Україні, проживає та зареєстрована у належній ій на праві приватної власності квартирі, має у власності як рухоме так і нерухоме майно (яке доречі арештоване та яким вона не має можливості розпоряджатися). ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю та своєю малолітньою дитиною. Яку сама виховує.
Зауважує, що паспорт громадянки України для виїзду за кордон та паспорт громадянки України у ОСОБА_7 вилучено органом досудового розслудвання, що унеможливлює її виїзд за межі України.
За таких обставин, наявність на утриманні у ОСОБА_7 малолітньої дитини, яка потребує догляду та постійної уваги, знаходження всього належного ОСОБА_7 нерухомого та рухомого майна під арештом, накладеним органом досудового розслідування, відсутність можливостей відкрито та безперешкодно полишити територію України завдяки відсутності відповідних документів (паспортів), свідчить про достатній рівень контролю з боку держави за процесуальною поведінкою ОСОБА_7 навіть під час застосування до неї інших, не пов`язаних з триманням під вартою запобіжних заходів.
Більше того, покладання на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зокрема й заборона полишати місце проживання цілодобово та обов`язок носити електронний засіб контролю, додатково сприятиме належній процесуальній поведінці ОСОБА_7 .
Таким чином ризики, переховування ОСОБА_7 від суду та незаконного впливу на інших осіб у кримінальному провадженні, є недоведеними та необгрунтованими, що має наслідком необхідність перегляду можливості застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 .
Крім того посилався, що відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються у вчинення злочинів, передбачених ст. 109-114, 258- 258-5, 260-261 КК України.
Тобто у розумінні національного законодавства відсутня альтернатива застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Однак, враховуючи вказану норму Закону, виходячи з розумності строків розгляду справи, захисту прав людини, закріплених в Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є очевидним той факт, що ч.5 ст. 176 КПК України вступає в протиріччя з нормами Міжнародного права, отже відступ від національного законодавства в бік дотримання прав людини та її основоположних свобод у даному випадку цілком можливий та передбачений Конституцією України і КПК України.
Виходячи з наведеного, застосування національним судом України норм міжнародного права, які мають вишу юридичну силу ніж Закони України є абсолютно справедливим та більше того, передбаченим діючим законодавством способом відправлення правосуддя.

ОСОБА_7 підтримала клопотання захисника ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_6 просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 .

В судовому засіданні прокур просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки захисником ОСОБА_8 недоведено необгрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 , на даний час продовжують існувати ризики, які були встановлені при обранні цього запобіжного заходу судом і наявність яких не заперечує сам захисник при обговоренні заявленого ним клопотання. Вважав занеобхідне залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не передбачено ч. 5 ст. 176 КПК України.

При вирішенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на домашній арешт, судом було досліджено долучені до клопотання документи та оглянуто оптичний диск з відеозаписом брифінгу.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої.

Обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України підтверджуються долученими до клопотання, про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доказами, а саме:

-протоколом обшуку від 16.08.2017 автомобіля «Honda CR-V», д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 ;

-протоколом обшуку від 16.08.2017 будинку за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_7 ;

-протоколом затримання ОСОБА_7 від 17.08.2017;

-протоколами допитів як свідка ОСОБА_12 ;

-заявою ОСОБА_12 про добровільну видачу документів від 16.08.2017;

-протоколом допиту як свідка ОСОБА_13 від 21.08.2017;

-протоколами впізнання за фотознімком свідками ОСОБА_14 та

ОСОБА_13 ;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_15 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

-протоколом огляду предметів, вилучених під час проведення обшуку автомобіля «Honda CR-V» білого кольору, яким користується ОСОБА_7 , у ході якого спеціалістом встановлено належність цих предметів до бойових припасів та вибухових речовин;

-висновком судової вибухотехнічної експертизи №35/5.2/374 від 13.10.2017 про те, що предмети, вилучені 16.08.2017 у ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Honda» моделі «CR-V», державний номер НОМЕР_1 , є гранатою «Ф-1», гранатою «РГД-5», запалами «УЗРГМ-2» з маркуванням «34 та «123» та електродетонаторами і відносяться до вибухових речовин та бойових припасів;

-висновком судової експертизи вибухових речовин та продуктів вибуху № 1/5.1/3162 від 14.09.2017 відповідно до якого пластична речовина, виявлено та вилучена 16.08.2017 року в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Honda» моделі «CR-V», державний номер НОМЕР_1 , є пластичною вибуховою речовиною на основі гексогену;

-іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000065, які 24.01.2018 відповідно до вимог ст. 290 КПК України у повному обсязі відкрито стороні захисту.

При обранні запобіжного заходу судом відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, було враховано тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого вона обвинувачується, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна, а також було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати на даний час.
Суд вважає, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки за місцем реєстрації на території України вона постійно не проживала, тільки протягом 2017 року перетинала державний кордон України та виїздила до Російської Федерації 7 разів, має дозвіл № НОМЕР_2 строком дії до 03.06.2019 на тимчасове проживання на території Російської Федерації за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується інформацією від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-2509/0/15-18 від 16.01.2018, відповідними відмітками у паспорті ОСОБА_7 № НОМЕР_3 та свідчить про наявність обставин для змоги переховуватися від суду.

Крім того суд також вважає, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки вона безпосередньо знайома з ОСОБА_12 та має інформацію щодо його, ОСОБА_17 та ОСОБА_13 анкетних даних, адрес проживання та контактних даних, а також у зв`язку із відкриттям у порядку ст.290 КПК України матеріалів досудового розслідування, поінформована про персональні дані (анкетні дані, відомості про місце проживання, тощо) інших свідків її злочинної діяльності, встановлених підчас досудового розслідування, що підтверджується протоколами допиту як свідка ОСОБА_12 та протоколом про надання підозрюваному та захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування від 24.01.2017, та свідчить про наявність обставин для змоги незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Суд при вирішенні клопотання не приймає до уваги твердження захисника про недопустимість всіх доказів у кримінальному провадженні, оскільки питання про їх допустимість буде вирішуватися судом при їх наданні та оцінці.

Також суд не приймає до уваги доводи захисника, що паспорт громадянки України для виїзду за кордон та паспорт громадянки України у ОСОБА_7 вилучено органом досудового розслудвання, що унеможливлює її виїзд за межі України, оскільки переховування від органів досудового розслідування і суду є можливим і за відсутності документа, який надає право виїзду за кордон.

Крім того застосування більш м`якого запобіжного заходу, при обвинуваченні у скоєні злочину передбаченого ст.111 КК України, окрім як тримання під вартою, не може бути застосовано відповідно до ч.5 ст.176 КПК України.

Враховуючи викладене суд вважає занеобхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 176, 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_8 , про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Копія ухвали вручається учасникам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3