Справа № 755/6176/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002119 від 28 лютого 2018 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на момент затримання проживав за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

?06 жовтня 2006 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на 2 роки;

?13 листопада 2008 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 06.10.2006 року і одночасно до виконання призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

?22 квітня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 07 липня 2016 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , 27 лютого 2018 року приблизно об 19 годині, перебуваючи на загальній кухні комунальної квартири АДРЕСА_3 в компанії разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , вживали алкогольні напої. Під час розпиття алкогольних напоїв, у ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, на ґрунті ревнощів, з ОСОБА_5 . Після чого, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

Реалізуючи свої злочинні наміри та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи їх настання, ОСОБА_7 пішов до себе в кімнату, де спільно проживав з ОСОБА_8 , та взявши у праву руку розкладний ніж, повернувся на загальну кухню та наніс ОСОБА_5 один цілеспрямований удар, в область живота, в результаті якого ОСОБА_5 отримав проникаюче, колото-різане поранення.

Згідно висновку експерта №571 від 13.03.2018 р. у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при проведенні судово-медичної експертизи та при вивченні медичної документації на його ім`я виявлено ушкодження:

?проникаюче колото-різане поранення живота в ділянці правої реберної дуги з ушкодженням правої долі печінки, великого чепця, яке ускладнилось гемоперітонеумом (згідно клінічним даним, рана розмірами 2,0x3,0см, рановий канал направлений зверху вниз, спереду назад)

Характер та морфологічні властивості, виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилися від дії травмуючого предмету, якому притаманні колюче-ріжучи властивості.

Морфологічні властивості виявленого тілесного ушкодження, а також часові дані наведені в медичній документації, свідчать про те, що тілесне ушкодження, було спричинене 27.02.2018 року до 19 год. 14 хв.

Описане ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) відповідно до п. 2.1.3 к/ «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав частково та показав, що 27 лютого 2018 року між ним та ОСОБА_5 відбулась сварка через його дівчину ОСОБА_8 . Також зазначив, що не мав умислу на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, а випадково зачепив його ножем який тримав в руках. Показав, що виявив у себе також порізане пальто, тому допускає, що міг захищатись від ОСОБА_5 . Коли побачив, що ОСОБА_5 поранений одразу викликав швидку допомогу. Зазначив, що у скоєному щиро кається, просив суворо його не карати.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що він прийшов до свого товариша ОСОБА_10 . Спочатку вони розпивали спиртне в кімнаті ОСОБА_10 , а коли прийшли ОСОБА_7 з дівчиною, то перейшли пити на кухню. Після того, як ОСОБА_11 пішов до себе ОСОБА_12 вдарив його ножем, заначив, що він не бачив момент удару, але бачив, як ОСОБА_12 дістає ніж. Зазначив, що в момент завдання удару обвинувачений ОСОБА_12 був перед ним, що послугувало мотивом, пояснити не зміг. Лише вказав, що вони не сварились та бійки між ними не було. Підтвердив суду, що спілкувався із дівчиною ОСОБА_12 , проте не зміг пояснити як до цього поставився сам ОСОБА_12 . Крім того, підтвердив суду, що зазнавши цього удару вийшов на двір де його й забрала ОСОБА_13 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав суду, що він проживає в комунальній квартирі по Дарницькому бульвару, в сусідній кімнаті проживала ОСОБА_14 із своїм хлопцем ОСОБА_15 . Так, 27 лютого 2018 року до нього в гості прийшов його знайомий ОСОБА_16 , а пізніше до них приєднались ОСОБА_17 та ОСОБА_12 . Вони учетвером сиділи на кухні та спілкувались, потім ОСОБА_11 пішов до себе в кімнату, звідки чув голосні крики, з чого зробив висновок, що між ОСОБА_18 та ОСОБА_12 відбувається сварка. Через деякий час в кімнату зайшов ОСОБА_18 , який йому повідомив, що ОСОБА_12 вдарив його ножем та показав рану. Товкач одразу викликав швидку та поліцію, а ОСОБА_18 пішов з квартири.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала суду, що протягом останніх шести місяців проживала спільно із ОСОБА_7 дала аналогічні ОСОБА_9 покази. Крім того, показала, що після того як ОСОБА_11 пішов до себе, вона також пішла в свою кімнату, з якої чула що між ОСОБА_12 та ОСОБА_18 відбувається сварка, потім вона заснула та коли прокинулась ОСОБА_12 був в кімнаті одягнений та приїхали працівники поліції, які знайшли ніж та провели огляд її кімнати. Показала суду, що вона не заперечувала щодо огляду.

Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 27 лютого 2018 року та долученої фототаблиці (т. 1 а.с. 76-80), проведеного слідчим Дніпровського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_19 у присутності понятих з приміщення гардеробної Травмпункту Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги по Братиславській,3 виявлені та вилучені речі потерпілого. Відповідно до протоколу огляду речей від 02 березня 2018 року вказані речі потерпілого були оглянуті слідчим Дніпровського УПГУНП у місті Києві та складена фототаблиця з детальним їх описом (т. 1 а.с. 81 - 107).

Відповідно до Постанови про визнання речових доказів від 02 березня 2018 року вказані речі потерпілого визнані речовим доказом (т. 1 а.с. 103) та за квитанцією № 013776 здані до камери схову (т. 1 а.с. 104).

Відповідно до протоколу обшуку від 28 лютого 2018 року та фототаблиці до нього, проведеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_20 , в присутності понятих, за участі ОСОБА_9 в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_4 були виявлені та вилучені ножі, мобільні телефони, зрізи та змими з правої та лівої руки затриманого, змиви з плямами бурого кольору з підлоги (т. 1 а.с 105-115).

Відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03.03.2018 року слідчому СВ Дніпровського УПГУНП в м. Києві ОСОБА_20 надано дозвіл проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 з метою відшукання та вилучення предмету схожого на ніж, мобільних телефонів, змивів з правої та лівої руки ОСОБА_7 та змивів речовини бурого кольору з підлоги у приміщенні кухні (т. 1 а.с. 122) в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

Відповідно до Висновку експерта №571 від 13.03.2018 р. у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при проведенні судово-медичної експертизи та при вивченні медичної документації на його ім`я виявлене ушкодження:

?проникаюче колото-різане поранення живота в ділянці правої реберної дуги з ушкодженням правої долі печінки, великого чепця, яке ускладнилось гемоперітонеумом (згідно клінічним даним, рана розмірами 2,0x3,0см, рановий канал направлений зверху вниз, спереду назад)- описаний рубець на передній поверхні живота справа в проекції 12-го ребра є наслідком його загоєння після хірургічного втручання (рана під час операції розширена до 5, 0 см).

Характер та морфологічні властивості, виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилися від дії травмуючого предмету, якому притаманні колюче-ріжучи властивості.

Морфологічні властивості виявленого тілесного ушкодження, а також часові дані наведені в медичній документації, свідчать про те, що тілесне ушкодження, було спричинене 27.02.2018 року до 19 год. 14 хв.

Описане ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) відповідно до п. 2.1.3 к/ «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року (т. 1 а.с 132- 138).

Відповідно до висновку експерта №136 від 03.04.2018-05.04.2018 року на наданому на експертизу фрагменті марлі зі змивом речовини бурого кольору з підлоги на кухні, вилученим під час обшуку, виявлена кров людини. При визначенні группової належності цієї крові виявлений антиген В, що не виключає можливості її походження від потерпілого ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 163-166).

Відповідно до висновку експерта № 126ц від 28.03.2018-10.04.2018 року, при судово-цитологічному дослідженні змиву з лівої руки підозрюваного ОСОБА_7 знайдена кров людини, статева належність не встановлена. При визначенні групової належності крові виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 170-174).

Відповідно до висновку експерта № 125ц від 28.03.2018-10.04.2018 року, при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки підозрюваного ОСОБА_7 знайдена кров людини та слина особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності яких виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження слідів від потерпілого ОСОБА_5 (антиген В) (т. 1 а.с. 178-182).

Відповідно до висновку експерта № 172ц від 11.04.2018-18.04.2018 року, при судово-цитологічному дослідженні складного ножа кров не знайдена. Виявлені клітини слизових оболонок та шкіри особи чоловічої генетичної статі, а також клітини слизових оболонок і м`язової тканини людини, статева належність яких не встановлена через малу кількість ядер, придатних для аналізу. При визначенні групової належності виявлений антиген В, а в клітинах слизових оболонок- антигени А і В ізосерологічної системи АБО, що не виключає походження клітин шкіри та м`язової тканини від потерпілого ОСОБА_5 (антиген В) (т. 1 а.с. 186-190).

Про порушення вимог ст.ст. 104-106, 223 КПК України сторони кримінального провадження не повідомляли.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому, вищевказані експертизи були проведені на підставі постанов слідчого про призначення експертиз, а отже у відповідності до Кримінального процесуального Кодексу України.

Порушень положень § 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Таким чином, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні містять в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідають вимогам КПК України.

Суд вважає, що дані протоколів слідчих експерименту від 28 лютого 2018 року за участі свідка ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 143-146); за участі підозрюваного ОСОБА_7 (у присутності його захисника-адвоката ОСОБА_6 ) (т. 1 а.с. 213-216) є недопустимими доказами, оскільки вони отримані без дотримання порядку, встановленому Кримінальним процесуальним законом України.

Зокрема, відповідно до вимог частини 1 та 6 статті 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Тобто, закон зобов`язує слідчого за результатами проведеної слідчої дії відобразити у протоколі всі дії, виконані її учасниками при підготовці і відтворенні дій, обстановки, обставин події, що перевіряється.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні протоколів слідчих експериментів вони не містять жодних даних про умови і результати проведеного слідчого експерименту, а лише відмітку слідчого про те особа на місці показала та розказала про обставини вчиненого злочину, та що під час слідчого експерименту проводився відеозапис, який додається до протоколу.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, враховуючи належність та допустимість доказів, досліджених в судовому засіданні, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставин, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Під час розгляду справи в суді обвинувачений провину не визнав, зазначив що удар ножем потерпілому наніс ненавмисно, потім змінив версію та показав що захищався, а отже це може свідчити про відсутність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття.

Обставинами, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має місце реєстрації, його стан здоров`я, раніше судимий за злочини проти власності, позицію потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у межах, установлених у санкцією ст. 121 ч. 1 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі.

Суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин проти особи, об`єктом посягання якого є здоров`я людини, яке відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, серед інших визнано найвищою соціальною цінністю. Також приймає до уваги характер і спосіб скоєного кримінального правопорушення нанесення удару ножем у живіт.

В той же час, суд також враховує поведінку обвинуваченого після нанесення удару ножем, а саме той факт що саме обвинувачений, який назвався іншим ім`ям ОСОБА_21 , викликав швидку допомогу (т. 1 а.с. 147-148).

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати з обвинуваченого суд стягує відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» залишити без зміни до набрання вироком законної сили та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту затримання, тобто з 27 лютого 2018 року.

Речові докази:

- одяг ОСОБА_5 згідно квитанції №013776 (т.1 а.с. 103-104)- повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

- мобільний телефони «Наомі» - залишити власнику ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 116-118);

- змиви речовини бурого кольору згідно квитанції №013777 (т. 1 а.с. 167-168); зрізи нігтів з рук ОСОБА_7 згідно квитанції №013798 (т. 1 а.с. 183-184); складний ніж згідно квитанції 013800 (т. 1 а.с. 191-192) знищити.

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_21 згідно квитанції №013801 передати по приналежності.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 10082 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: