Справа № 640/3600/15-к
н/п 1-кп/640/31/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:
В ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України суд в порядку ст.331 КПК України поставив на обговорення питання щодо продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись, на те, що останній скоїв особливо тяжкий злочин та, знаходячись на волі, може переховуватися від суду, уникнути відповідальності у скоєному кримінальному правопорушенні.На даний час існують ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти продовження міри запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризик на який посилається прокурор не доведений та просили обрану обвинуваченому міру запобіжного заходу змінити на домашній арешт.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 строк тримання його під вартою на 60 днів.

При вирішенні питання доцільності продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема що обвинувачений може переховуватись від суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
Також суд приймає до уваги, що обвинувачений підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та вважає що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
На даний час судовий розгляд по кримінальному провадженню не закінчений, томусудова колегія не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд на підставі ч.4 ст. 183 КПК України не визначає обвинуваченому розмір застави.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу тримання під вартою до 21 липня 2018 року.
У клопотанні адвокату ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тирмання під вартою на домашній арешт відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3