АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/1000/18 Слідчий судя 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/681/18 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задовоелно клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002613 від 03.10.2018 ркоу за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 30.03.2018 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про накладення арешту на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовувала тим, що 02.10.2017 ркоу до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшло звернення директора Департаменту реєстрації Харківської міської ради про те, що ОСОБА_10 подала до Територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг Немишлянського району м. Харкова підроблені документи для здійснення адміністративних дій.

За даним фактом СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області внесено відомості до ЄРДР за №0002613 від 03.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Слідчим винесена постанова про перекваліфікацію у кримінальному провадженні №0002613 від 03.10.2017 року, відповідно до якої кримінальне правопорушення перекваліфіковано з ч. 1 ст. 358 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що винесена ухвала є незаконна та винесена без достатніх на те підстав, містить протиріччя, з порушенням вимог КПК.

Враховуючи те, що клопотання слідчого розглядалось слідчим суддею в порядку передбаченому ч.2 ст.172 КПК України без виклику ОСОБА_8 апеляційний суд враховуючи вимоги 395 КПК України приходить до висновку, що вона не пропустила строк на апеляційне оскарження, а тому не розглядає її клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зазначено, що з метою забезпечення недопущення продажу та зміни власника нерухомого майна, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню необхідно накласти арешт на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 . та процитовано неіснуючу редакцію ч.2 ст.170 КПК України.

Судова колегія не погоджується з даним висновком і вважає його передчасним.

Розглядаючи клопотання слідчого або прокурора, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , слідчий та прокурор не обґрунтували необхідності накладення арешту на це нерухоме майно, оскільки клопотання містить лише формальне посилання на обставини, наведені в ст. 171 КПК України.
Згідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, діючої редакції цієї норми права, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі.
В клопотанні слідчого відсутне належне правове обґрунтування що майно на яке слід накласти арешт відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Крім того, слідчим суддею не було перевірено наявності постанови слідчого про визнання майна речовими доказами по кримінальному провадженню № 0002613 від 03.10.2017 року.
Про мету в клопотанні зазначено, проте слідчим, прокурором та слідчим суддею не враховано вимоги ч.11 ст.170 КПК України та недостатньо обґрунтовано наявність ризиків передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України.
Зокрема ч.1 ст.170 КПК Украни регламентує, що арештом майна за ухвалою слідчого судді є позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Також слідчим належним чином не мотивовано в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України правові підстави та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, зокрема що арешт вказаного нерухомого майна відповідає хоча б одному з пунктів ч. 2 ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя всупереч вимогам та ч. 3 ст. 172 КПК України не звернув уваги на те, що клопотання не відповідає вимогам законодавства, тому апеляційний суд не може погодитися з рішенням про необхідність його задоволення у тому вигляді, в якому воно надано до суду, і враховуючи відсутність у клопотанні належного обґрунтування, підстав та мети необхідності арешту усього майна, яке наведено у клопотанні, апеляційний суд позбавлений можливості в такому випадку надати оцінку доцільності його арешту в розумінні положень ч. 1 ст. 98 і ч. 1 ст. 170 КПК України, та ставить під сумнів можливість забезпечення збереження та схоронності цього майна до належного вирішення його долі в подальшому у визначеному ст. 100 КПК України порядку.

Відповідно до абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Судові матеріали не містять даних, що теперішній власник квартири, ОСОБА_8 має статус підозрюваної в кримінальному провадженні №0002613 від 03.10.2017 року, отже в розумінні вимог ст.64-2 КПК України вона є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Слідчий суддя наклав арешт на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 . без врахування вимог п.5,6 ч.2,п.2,4,5 ч.5 ст.173 КПК України по суті заборонивши ОСОБА_8 і користуватись житлом.
На переконання судової колегії наявний стан речей є неприйнятним.
Приймаючи рішення про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги відповідно до вимог ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів виходить з того що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі вимог п.1,3 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України і що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, а тому вважає необхідним разом з доданими до нього матеріалами повернути його прокурору для усунення недоліків встановивши для цього строк протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст. 392,404, 405, 407, 418,419,423 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2018 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0002613 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна повернути прокурору, встановивши йому строк в 72 години для усунення недоліків та приведення клопотання до відповідності з вимогами ст. 171 КПК України з часу отримання повного тексту даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: