АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська області від 24 жовтня 2017 року,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кривий Ріг, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаєючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-03.12.2015 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.185, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки;

-22.05.2017 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 2 років та 3 місяців позбавлення волі,

засудженого за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.05.2017, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 3 місяці.

Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укртелеком» 258 грн. 05 коп. , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 1055 грн. 52 коп.

Також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він приблизно о 06 год. 00 хв., 04 січня 2017 року, знаходячись біля будинку № 5 на ж/м Тополя-1 у м.Дніпро, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав з відкритого колодязю майно ПАТ «Укртелеком»: телефонний кабель ТПП 100x2x0,4, довжиною 272 см, вартістю 258 грн. 05 коп., чим спричинив матеріальну шкоду ПАТ «Укртелеком» на вказану суму.

Однак, довести до кінця свій злочинний умисел та розпорядитися викраденим майном не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками ПАТ «Укртелеком».

В апеляційній скарзі :

- Обвинувачений вважає, що суд при винесенні вироку не взяв до уваги обставини, які пом`якшують вину, а саме про те, що він має неповнолітню дитину, вину визнав повністю, співпрацював зі слідством. Просить змінити вирок, пом`якшити покарання, застосувати ст. 69 КК України, та призначити йому покарання менше нижньої межі санкції, передбаченої ч.2 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін,перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, та думку учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію його дій за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, в апеляції не оспорюються, тому в цій частині не перевіряються.
Доводи обвинуваченого про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок суворості, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Зі змісту закону ст. 50 КК України вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинені злочини, як вказав суд, відносяться до середньої тяжкості.
Суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 за місцем попереднього мешкання характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд врахував його щире каяття та наявність неповнолітньої доньки .
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд врахував, - рецидив злочинів.
Доводи обвинуваченого щодо необхідності пом`якшення покарання та призначення порання з застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки районний суд , як видно з вироку врахував ті обставини та дані про особу ОСОБА_7 , на які він посилається в апеляційній скарзі.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 неодноразово судимий та знову скоїв корисливе кримінальне правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства і призначене покарання у вигляді позбавлення волі на вказаний строк, на думку колегії суддів, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
На підтвердження такого висновку суду, колегія суддів виходить із позиції Європейського суду з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування Практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерела права, свідчить, що у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Колегія суддів не знаходить можливості для пом`якшення покарання і з тих підстав, що ОСОБА_7 попереднім вироком було призначено 2 роки 3 місяці позбавлення волі та судом застосовано ч.4 ст.70 КК України, призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим.
Вирок суду, як видно з його тексту є обґрунтованим, вмотивованим та законним.
Перевіркою матеріалів провадження колегією суддів не встановлено суттєвих порушень, вимог КПК України, які б слугували підставою для скасування або зміни судового рішення.
Отже апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а вирок слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська області від 24 жовтня 2017 рокувідносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: