Справа № 344/6816/18
Провадження № 1-кс/344/2736/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000751 від 09.12.2017, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що Досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , 08.12.2010 року засуджений Ківерцівським районним судом Волинської області за ст. ст. 162 ч. 1, 152 ч. 2, 185 ч. 2, ч. 3, 153 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1, ч. 4 КК України до 9 років позбавлення волі.

30 червня 2016 року засудженому ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким на строк 2 роки 07 місяці 14 днів обмеження волі.

16 серпня 2016 року ОСОБА_5 , прибув для відбуття покарання у виді обмеження волі у Долинський виправний центр № 118, що в с. Тростянець, Долинського району, Івано-Франківської області, де йому було роз`яснено порядок та умови відбуттяя покарання у вигляді обмеження волі.

05 грудня 2017 року, ОСОБА_4 надано короткочасний виїзд для проходження стаціонарного лікування в інфекційному відділенні Долинської центральної районної лікарні з 05.12.2017 на термін необхідний для лікування і при цьому йому роз`яснено, що останній не має права без дозволу адміністрації Долинського ВЦ № 118 покидати територію лікувального закладу та попереджений про кримінальну відповідальність за їх порушення і не повернення до місця відбування покарання після закінчення строку виїзду.

08.12.2017 приблизно о 04.50 год., ОСОБА_4 без відповідного дозволу працівників виправного центру, діючи умисно, самовільно залишив межі Долинської ЦРЛ, що в м. Долина, по вул. Оксани Грицей, 15 та не повернувся до місця відбування покарання, тим самим самовільно залишив місце обмеження волі.

10 грудня 2017 року ОСОБА_5 був затриманий оперативними рацівниками ДУ Долинський ВЦ № 118 на залізничнму вокзалі м. Здолбунів Рівненської області, після чого був доставлений до вказаного виправного центру для подяльшого відбуття покаранння.

За вказаним фактом вчиненого кримінального правопорушення 09.12.2017 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під

№ 0000751 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України.

Не зупиняючись на цьому, 24.04.2017 ОСОБА_5 будучи ознайомлений із правилами та обов`язками в місцях обмеження волі, у період часу з 05.00 год. по 06.30 год., діючи умисно, з метою уникнення від відбування покарання, без відповідного дозволу працівників установи, самовільно залишив межі Долинського ВЦ № 118 та зник в невідомому напрямку.

У подальшому, 29.04.2018 ОСОБА_5 виявлено в с. Тростянець, Ківерського району, Волинської області, звідки його для продовження відбування покарання у виді обмеження волі було доставлено до ДУ Городоцький виправний центр № 131, що розміщений в с. Городок, Рівненського району, Рівненської області.

Відомості про вказане кримінальне кримінальше правопорушення 24.04.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під

№ 0000236 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.

02 травня 2018 року вказані два кримінальні провадження по факту вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, було об`єднано в одне провадження. 03 травня 2018 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 1 ст. 390 КК України.

Матеріалами клопотання також зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, крім того, може незаконно впливати на свідків з якими знайомий та потерпілого, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведені ризики, репутацію підозрюваного, факт того, що ним було вчинено тяжкий злочин, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту неможливе.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні підозрюваний не заперечив з приводу даного клопотання.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів клопотання вбачається, злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1, ч.2 ст.390 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 , вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, не працюючого, раніше судимого.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11.07.2018 року, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11 липня 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Перевести підозрюваного ОСОБА_4 з ДУ Городоцький виправний центр № 131, що розміщений в с. Городок, Рівненського району, Рівненської області в Івано-Франківську установу виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 23 травня 2018 року.