Справа № 444/1448/18
Провадження № 1-кп/444/169/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 25.04.2018 року, на підставі обвинувального акту відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Стауджи Кантинівського району Латвійської РСР, зареєстрований та проживаючий за адресою : АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, не одружений (розлучений), військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 (128-ма окрема гірсько-піхотна Закарпатська бригада) призваний по мобілізації, солдат, раніше не судимий, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Томашпільським РВУМВС України у Вінніцькій області ,-
за ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу по мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 15.01.2016 року у невстановлений слідством час, під час слідування ешелону військової частини польова пошта НОМЕР_1 на станції загрузки «Добросин», яка розташована в АДРЕСА_2 , самовільно залишив визначене місце служби та до 25.04.2018 року, тобто до моменту з`явлення до військової прокуратури Хмельницького гарнізону Західного регіону України (м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 65), проводив службовий час на власний розсуд за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у самовільному залишенні місця служби вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, - кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. Додатково пояснив, що з 15.01.2016 року, під час слідування ешелону військової частини польова пошта НОМЕР_1 на станції загрузки «Добросин», яка розташована в АДРЕСА_2 , самовільно залишив визначене місце служби , а саме поїхав в м.Львів, коштів щоб повернутися в частину не мав тому поїхав додому. Та до 25.04.2018 року, тобто до моменту з`явлення до військової прокуратури Хмельницького гарнізону Західного регіону України (м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 65), проводив службовий час на власний розсуд за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив, що поважних причин на неприбуття до військової частини в нього не було. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні стверджується доказами зібраними на досудовому слідстві та перевіреними на судовому слідстві.

З копії службової характеристики вбачається що ОСОБА_4 займав посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів, взводу матеріального забезпечення, танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Характеризується посередньо.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні є доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, оскільки він вчасно нез`явився на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином .

Відповідно до положень ст.407 КК України нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу - це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі.При звільненні з частини, при призначенні, переведенні, поверненні з відрядження, з відпустки або з лікувального закладу військовослужбовець повинен з`являтися на службу в строк, зазначений, відповідно, у записці про звільнення, приписі, посвідченні про відрядження, відпускній картці, документах лікувального закладу тощо.
Фактичний момент з`явлення військовослужбовця має бути задокументований. Згідно зі статутними нормами після повернення із звільнення військовослужбовець доповідає черговому роти про повернення, здає йому записку про звільнення і доповідає своєму безпосередньому командирові (начальникові), а якщо повертається до підрозділу після відбою,- доповідає лише черговому роти. Час повернення військовослужбовців зі звільнення зазначається черговим роти у відповідній книзі обліку звільнених.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, обставини справи та дані, що характеризують його особу, а також з врахуванням наведеного перспективи його виправлення і перевиховання, та попередження з його боку нових кримінальних правопорушень.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Так зокрема, при обранні покарання обвинуваченому суд враховує те, що останній на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Як помякшуючі обставини обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, характер скоєного злочину та особу винного, суд вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою він судиться.

Враховуючи в сукупності тяжкість злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, суд прийшов до переконання, що обвинуваченого ОСОБА_4 можна виправити та перевиховати без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України.

Однак судом під час винесення вироку не враховано те, що засуджений є військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .
Відповідно до ч.3 ст.76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин та відповідно до ст.14 КВК України військові частини, гауптвахти виконують покарання у виді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, службового обмеження для військовослужбовців, засуджених за злочини невеликої тяжкості, арешту з утриманням засуджених на гауптвахтах, а також здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст. 368, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки .

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік.
Відповідно ст.76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 протягом іспитового строку не покидати територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 без дозволу командира військової частини, а у разі його звільнення з військової служби, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.
Командиру військової частини польова пошта НОМЕР_1 здійснювати контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_4 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.395 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1