Справа № 676/6527/18
Номер провадження 1-в/676/144/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2018 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському клопотання власника майна ОСОБА_3 про повернення речових доказів та скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000979, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області власником майна ОСОБА_3 подано письмове клопотання про повернення речових доказів та скасування арешту майна, а саме повернення мисливської рушниці марки «ИЖ-27», патронташу з набоями в кількості 9 штук, які належить йому на праві власності, та скасування накладеного ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2016 року арешту на вказане майно, оскільки кримінальне провадження слідчим закрите та в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задоволити, оскільки в подальшому застосуванні такого заходу відпала потреба, а накладений арешт на його майно перешкоджає безперешкодно користуватися та розпоряджатися ним, право на яке гарантовані ст.41 Конституції України.

Слідчий СВ Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши думку власника майна, вивчивши матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000979, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Так, судом встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000979, слідчим за наслідками огляду місця події 3 грудня 2016 року було вилучено поряд з іншими речами рушницю «ИЖ-27», патронташ із 9 набоями, які належать на праві власності ОСОБА_3 (а.м.к.п.9-11).

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2016 року накладено арешт на мисливську рушницю марки «ИЖ-27» та патронаж з набоями в кількості 9 штук, який належить на праві власності ОСОБА_3 (а.м.к.п.16-17).

Постановою слідчого СВ Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 27 липня 2017 року вказані речі визнані речовими доказами та передані 29 липня 2017 року на зберігання до Дозвільної системи Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.м.к.п.56-57).

Постановою слідчого СВ Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 27 серпня 2018 року кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000979, закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України (а.м.к.п.137-138).

Таким чином, судом встановлено, що у кримінальному провадженні слідчим прийняте рішення про його закриття, із вказаним рішенням погодився прокурор та станом на час розгляду клопотання рішення слідчого не скасоване. У кримінальному провадженні слідчим із вказаним майном виконані усі слідчі дії та проведені експертні дослідження, про що свідчить той факт, що з 29 липня 2017 року з часу передачі вказаних речових доказів на зберігання до Дозвільної системи слідчий не проводив із ними жодної слідчої дії та не вирішував питання про призначення будь-яких експертних досліджень вказаних речей.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти

своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

При цьому, приписами п.1 ч.9 ст.100 КПК України визначається, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю). Згідно із п.5 ч.9 ст.100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Разом з тим, відповідно до частин 1 та 2 ст.96-1 КПК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Із системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що майно підлягає спеціальній конфіскації як знаряддя вчинення кримінального правопорушення у випадку встановлення судом обвинувальним вироком суду або ухвалами про звільнення від кримінальної відповідальності, застосування примусових засобів медичного або виховного характеру фактів вчинення такого правопорушення і використання майна як знаряддя його вчинення. Проте, кримінальне провадження слідчим закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, тобто у вказаному провадженні судом не приймалося рішення, передбачене ч.2 ст.96-1 КК України, на підставі якого суд міг би застосувати спеціальну конфіскацію щодо майна як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, в ході судового розгляду встановлені достатні підстави для повернення власнику вилученого майна, оскільки подальше зберігання вказаних речей слідчим після закінчення кримінального провадження не обумовлене передбаченими у ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження та буде порушувати право ОСОБА_3 мирно володіти своїм майном.

Разом з тим, клопотання ОСОБА_3 в частині скасування накладеного арешту на вказане майно задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Так, згідно із ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Положеннями п.2 ч.1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 3 ст.174 КПК України передбачено, що прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

При цьому, вказана правова норма не передбачає, що прокурор має повноваження скасовувати арешт майна лише у випадку закриття кримінального провадження прокурором, оскільки таких застережень вказана норма не містить.

Натомість, чинний КПК України у ч.4 ст.174 передбачає, що суд вирішує питання про скасування арешту майна лише одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, а також суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Вказані підстави скасування арешту майна судом є вичерпними.

Із врахуванням вимог ч.1 ст.9 КПК України щодо обов`язку суду та прокурора неухильно додержуватися вимог Конституції України та цього Кодексу, а також положень ч.2 ст.19 Конституції України, згідно із якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за відсутності повноважень суду вирішувати питання про скасування арешту майна після прийняття рішення слідчим чи прокурором про закриття кримінального провадження, а також віднесення вказаного питання відповідно до ч.3 ст.174 КПК України до виключної компетенції прокурора, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання власника в частині скасування арешту майна.

При цьому, судом не приймається до уваги долучений власником майна до клопотання лист заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури №79-39-18 від 19 вересня 2018 року щодо відмови скасувати арешт майна та роз`яснення права звернення до суду, оскільки прокурором рішення про відмову в скасуванні арешту майна прийнято з порушенням вимог частин 3, 5-6 ст.110 КПК України, якими передбачено, що рішення слідчого чи прокурора у кримінальному провадженні приймається у формі постанови, яка виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Більш того, доводи прокурора про відсутність законодавчих підстав для скасування прокурором накладеного арешту та наявність повноважень суду на його скасування суперечать проаналізованим вище змісту частин 3 і 4 ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 110, 170, 174, 369, 371-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Задоволити частково клопотання власника майна ОСОБА_3 про повернення речових доказів та скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000979, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України.

Речові докази, а саме рушницю «ИЖ-27», патронташ із 9 набоями, які зберігаються у Дозвільній системі Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.м.к.п.56-57) на підставі ч.9 ст.100 КПК України повернути власнику ОСОБА_3 .

Відмовити в задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_3 в частині скасування накладеного ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2016 року арешту на мисливську рушницю марки «ИЖ-27» та патронташ із 9 набоями, який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити власнику майна ОСОБА_3 , надіслати прокурору для відома та слідчому для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1 .