Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3066/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, угорця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 31 грудня 2017 року близько 16:00 год., знаходячись біля будинку № 10 на вул. Водяній в смт. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до припаркованого на узбіччі транспортного засобу марки "ВАЗ-21063", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_7 , та, скориставшись відсутністю власника і сторонніх осіб, відкрив дверку, сів за кермо, за допомогою ключа, що знаходився в замку запалювання, привів в дію двигун та здійснив рух на транспортному засобі в сторону вул. Шевченка в смт. Вилок. В той же день приблизно о 16:30 год. транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 був зупинений селищним головою смт. Вилок ОСОБА_8 на вул. Горького, 27 в смт. Вилок Виноградівського району Закарпатської області.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 30 червня 2016 року близько 23:00 год., знаходячись перед будинком АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав відеокамеру марки "Dahua", яка була прикріплена до будинку АДРЕСА_3 , вартість якої згідно висновку експерта № 11/651 становить 2598,91 грн., внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 спричинено матеріальні збитки на вказану суму. За таких обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений в судовому засіданні зазначив про повне визнання винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтвердив обставини висунутого обвинувачення, викладені в обвинувальних актах, у вчиненому щиро розкаявся.

В частині обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України обвинувачений надав показання про те, що не пам`ятає, коли саме, приблизно о 22:30 год., він зняв камеру у потерпілого, - свого сусіда, тому що камера була прикріплена так, що знімала його будинок, при цьому розумів, що вчиняє крадіжку. Камера знаходилася на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку на вул. Купальній в смт. Вилок між першим та другим поверхами. Він відкрив вікно із сходової клітки та зняв камеру. Наміру привласнити її не мав, камера знаходилася у нього вдома. Приблизно через півтора тижня пропонував ОСОБА_10 купити камеру, але не продав, тому що прийшли працівники поліції і він її віддав.

Обвинувачений відмовився від надання показань з приводу обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та винуватість обвинуваченого у його вчиненні стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні 07.05.2018 року про те, що 31.12.2017 року після обіду, близько 16:00 год., він залишив належний йому автомобіль марки "ВАЗ" біля свого будинку за адресою: АДРЕСА_4 (станом на 31.12.2017 року номер будинку - 10). Автомобіль був відкритий, ключ знаходився всередині. Сусід повідомив йому, що автомобіля немає. Він, потерпілий, подзвонив голові сільської ради, зі слів якого стало відомо, що автомобіль у нього. Сільський голова розповів йому, що зупинив обвинуваченого на його, потерпілого, автомобілі біля свого будинку та забрав у нього ключі. Автомобіль був на відстані приблизно 1,5 км від місця, де він його залишив. Обвинувачений пояснив, що заволодів автомобілем, тому що так хотів.

На підставі положень ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки учасники судового провадження їх не оспорювали та з врахуванням того, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і в суду немає сумніву у добровільності їх позицій.

Обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, є необгрунтованим з таких мотивів.

На підтвердження того, що було вчинено дане кримінальне правопорушення, та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, стороною обвинувачення надано та в судовому засіданні досліджено, крім показань обвинуваченого, наступні докази:

1) протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.07.2016 року, згідно якого оперуповноважений Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області прийняв усну заяву від ОСОБА_9 про те, що 30.06.2016 року близько 23:00 год. ОСОБА_11 викрав відеокамеру, яка була встановлена над під`їздом будинку АДРЕСА_3 , яку він, заявник, встановив 22.06.2016 року за власні кошти (Т. 1 а.с. 106);

2) протокол огляду місця події від 01.07.2016 року, складений слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, відповідно до якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляд будинку АДРЕСА_3 , з місця події нічого не вилучалося (Т. 1 а.с. 107, 108);

3) висновок експерта № 11/651 від 18.10.2016 року, складений експертом Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого залишкова вартість відеокамери "Dahua", бувшої у використанні, з врахуванням ознак зносу станом цін на 30.06.2016 року може становити 2598,91 грн. (Т. 1 а.с. 111-121).

Дані докази не містять відомості про предмет крадіжки, тобто про те, яку відеокамеру було викрадено, тому не доводять викрадення саме відеокамери марки "Dahua". Висновок експерта не є достатнім доказом для встановлення відповідної обставини.

У ч. 1 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відповідно до положень ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині 1 якої передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, вартість чужого майна, яке було предметом викрадення, має значення для відмежування злочину від адміністративного правопорушення.

За відсутності достатніх доказів того, яке майно викрадено та якою є його вартість, відсутні підстави констатувати, що було вчинено кримінальне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Виходячи з викладеного, враховуючи недоведеність події кримінального правопорушення, обвинувачений підлягає визнанню невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України за кваліфікуючою ознакою повторного вчинення кримінального правопорушення підлягає зміні з огляду на наступне.

У ч. 2 ст. 289 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті не містить виклад того, в чому виявилася ознака повторності, тому немає підстав кваліфікувати дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України та вірною є кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 289 КК України.

Обвинувачений згідно довідки від 02.01.2018 № 6, виданої Вилоцькою селищною радою Виноградівського району Закарпатської області, про склад сім`ї (Т. 2 а.с. 84) проживає сам, у нього є малолітній син - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує довідка від 05.07.2016 № 1076, видана Вилоцькою селищною радою Виноградівського району Закарпатської області, про склад сім`ї (Т. 1 а.с. 124), згідно характеристик з місця проживання від 04.07.2016 № 02-12/522 та від 02.01.2018 № 02-12/2, виданих Вилоцькою селищною радою Виноградівського району Закарпатської області (Т. 1 а.с. 123, Т. 2 а.с. 85) обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, відповідно до довідки Виноградівської районної поліклініки від 21.10.2016 № 1190 на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра та лікаря-фтизіатра він не перебуває (Т. 1 а.с. 127), згідно довідок УОІ ГУ НП в Закарпатській області № 68-04072016/21033 станом на 04.07.2016 року та № 15-02012018/21033 станом на 03.01.2018 року (Т. 1 а.с. 125, Т. 2 а.с. 86) обвинувачений був засуджений 05.09.2012 року Виноградівським районним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 15.05.2014 року звільнений Виноградівським районним судом Закарпатської області на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 року.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Обставина, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено протоколом № 672 медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння від 31.12.2017 року, складеного лікарем Виноградівської районної лікарні за результатами проведеного 31.12.2017 року о 18:40 год. медичного освідчення ОСОБА_4 , згідно якого він перебував в стані алкогольного сп`яніння (Т. 2 а.с. 82).

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вказані вище дані про особу обвинуваченого, в тому числі те, що мав місце факт притягнення його до кримінальної відповідальності в минулому за аналогічний злочин, проте у зв`язку із звільненням від покарання на підставі закону про амністію обвинувачений є таким, що не має судимості, пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, та прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 289 КК України.

Враховуючи тяжкість злочину, обставини та тривалість незаконного заволодіння транспортним засобом, відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, особу обвинуваченого, у якого є малолітня дитина, він не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, його вік, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Вирішуючи питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання.

З огляду на те, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого на користь держави у разі ухвалення обвинувального вироку (ч. 2 ст. 124 КПК України), обвинувачений підлягає виправданню за ч. 1 ст. 185 КК України, то витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 439,80 грн. (Т. 1 а.с. 110) не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 94, 370, 371, 373-377 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1