"20" червня 2018 р. Справа № 363/5053/17
УХВАЛА

20 червня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000936 відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за № 0000936 відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 виникла необхідність розгляду питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого строком на два місяці, так як ризики передбаченні ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого не змінились та продовжують існувати, крім того обвинувачений може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, які не допитані у судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики прокурором не доведені. Також надав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Клопотання обґрунтовував тим, що обвинувачений перебуває під вартою більш як 7 місяців, а ризики, на які посилається прокурор є недоведеними. Обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання та на його утриманні знаходиться мати похилого віку, яка потребує стороннього догляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника, просив змінити йому запобіжний захід.

Прокурор заперечував щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Судом встановлено, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 25.06.2018 року.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Як вбачається із наданої копії паспорта ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений має постійне місце проживання, не судимий в силу ст.89 КК України, на утриманні має мати похилого віку 1946 року народження, яка потребує стороннього догляду, а також не доведення стороною обвинувачення збереження ризиків переховування обвинуваченого від судового слідства та незаконного впливу на свідків, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

При цьому, суд зазначає, що сама тільки тяжкість покарання за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України не може бути підставою для продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - задовольнити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 331, 369 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці, тобто до 20 серпня 2018 року включно.

Звільнити ОСОБА_5 негайно з-під варти в залі суду та покласти на нього зобов`язання прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , а також утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Строк дії ухвали до 20.08.2018 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Вишгородський відділ поліції Головного управління національної поліції в Київській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого мають право з» являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1