КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою, з доповненнями, прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 03.03.2017, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна, а саме: зерна соняшника «3 клас» в кількості 708,16 тон та зерна соняшника «некласний» в кількості 3 258,74 тон, що зберігається на елеваторі ТОВ «Вінницязерносервіс», за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, буд.9-Г, яке відповідно до договору поставки №4П16Е414.НС від 31.01.2017 поставлено від ТОВ «Агропродукт СП» до ТОВ «Сіейчес Україна».

В ухвалі слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали клопотання та долучені до нього копії матеріалів кримінального провадження не містять відомостей про наявність обґрунтованих ризиків щодо зникнення, втрати, пошкодження чи перетворення зерна соняшника урожаю 2016 року, зазначеного вище.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_7 про арешт майна.
Прокурор просить суд звернути увагу, що 25.01.2018 року зерно соняшника урожаю 2016 року, а саме: зерно соняшника «3 клас» в кількості 708,16 тон та зерно соняшника «некласний» в кількості 3 258,74 тонвизнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000036.

При цьому ТОВ «Сіейчес Україна» та ФГ «Братерське» визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні на підставі відповідних заяв останніх і обидва вони претендують на нього. Під час досудового розслідування ухвалою Королівського районного суду м. Житомира від 07.03.2017 на вказане зерно було накладено арешт, але в подальшому за клопотанням ТОВ «Сіейчес Україна», ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2018р. його було скасовано.

Представник власника майна ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу в яких просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора про необхідність скасування ухвали слідчого судді та накладення арешту на майно, представника власника майна щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 03 березня 2017 року за підозрою громадянина України ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у кінці 2016 - на початку 2017 року директор товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродукт СП» (код СДРПОУ 38385070, м. Харків, просп. Гагаріна, 23, офіс 34), ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вступив у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами з метою вчинення планомірних дій шляхом зловживання довірою службових осіб фермерського господарства «Братерське» (код СДРПОУ 38589325, Київська область, Іванківський район, с. Мусійки, вул. Центральна, 145) , та товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» ( код СДРПОУ 35704808, м. Київ, вул. Іллінська, 8, направлених на заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах.
10 жовтня 2018 року слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на зерна соняшника «3 клас» в кількості 708,16 тон та зерна соняшника «некласний» в кількості 3 258,74 тон, що зберігається на елеваторі ТОВ «Вінницязерносервіс», за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, буд.9-Г, яке відповідно до договору поставки №4П16Е414.НС від 31.01.2017 поставлено від ТОВ «Агропродукт СП» до ТОВ «Сіейчес Україна».
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено.
Відмовляючи в задоволені вищевказаного клопотання, внесеного в рамках кримінального провадження №0000036, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, додані до клопотання, і прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, з огляду на те, що матеріали додані до клопотання не містять відомостей про наявність обґрунтованих ризиків щодо зникнення, втрати, пошкодження чи перетворення зерна соняшника урожаю 2016 року. Також слідчий суддя в ухвалі вказав, що слідчим не надано доказів того, що протягом вказаного проміжку часу будь-якими особами, в тому числі ТОВ «Сіейчес України» чи ФГ «Братерське», здійснювалися спроби щодо знищення, пошкодження, переробки чи перетворення вказаного зерна.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту збереження речових доказів.
Однак, колегія суддів приходить до висновку, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у клопотанні слідчий.

В матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є об`єктом кримінально протиправних дій, не забезпечення схоронності якого може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Таким чином, існування правової підстави для арешту зерна соняшника урожаю 2016 року не підтверджується відповідними доказами та свідчить про формальність постанови слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 про визнання зазначеного в постанові майна речовими доказами.
Інші доводи апеляційної скарги не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання органу досудового розслідування з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 03.03.2017 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна, а саме: зерна соняшника «3 клас» в кількості 708,16 тон та зерна соняшника «некласний» в кількості 3 258,74 тон, що зберігається на елеваторі ТОВ «Вінницязерносервіс», за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, буд.9-Г, яке відповідно до договору поставки №4П16Е414.НС від 31.01.2017 поставлено від ТОВ «Агропродукт СП» до ТОВ «Сіейчес Україна» - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1168/2018
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1