АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1166/18 Справа № 211/5505/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, з середньою-спеціальною освітою, працює водієм ПАТ «Північтранс», розлучений, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей,зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 2 372, 88 грн.
Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він приблизно о 13 годині 30 хвилин,11 жовтня 2017 року, в світлий час доби, водій, керуючи технічно справним автобусом «РУТА 22 ПЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював пасажирські перевезення за міським маршрутом №307, рухався по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вулиці Кокчетавська з боку вулиці Соборності в напрямку вулиці Магістральна, у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу.
Під час поїздки в салоні автобусу окрім водія також знаходились пасажири, а саме : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19
Рухаючись по правому заокругленню дороги вулиці Кокчетавська, водій ОСОБА_7 не обрав безпечної швидкості руху та виїхав за межі проїзної частини дороги з права, тим самим порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5., 2.3. б), 12.1. Правил дорожнього руху України.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, останній виїхав за межі проїзної частини дороги вулиці Кокчетавська з права та рухаючись правими колесами за її межами, здійснив наїзд на електричну опору №347, в наслідок цього вказаний вище автобус перекинувся на лівий бік. В наслідок чого зазначені вище пасажири отримали різні тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі:

прокурор просить вирок змінити, зазначити в резолютивній частині вироку рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, а саме скасувати арешт автобусу «Рута 22 ПЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що фактично встановлені судом обставини, кваліфікація кримінально правопорушення та призначена міра покарання не оспорюються, проте вирок суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст.409, ч.1 ст.412 КЖК України, на його думку, підлягає зміні, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В мотивувальній частині вироку зазначено, що 12.10.2017 ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, був накладений арешт на речовий доказ автобус «Рута 22 ПЕ» р.н. НОМЕР_1 .

17.11.2017 ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу частково скасовано арешт даного автобусу «Рута 22 ПЕ».

Згідно п.3 ч.4 сі.374 КГІК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак, судом першої інстанції дані вимоги закону не виконано, рішення про арешту майна не прийнято.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, доводи обвинуваченого та його адвоката, які вирішення питання віднесли на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження, дослідивши відповідні документи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію їх дій зач.1 ст.286 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Тому в цій частині вони не перевіряються.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170-173 КПК України.
Колегією суддів встановлено, що районний суд дійшов вмотивованого висновку про залишення автобуса «Рута 22 ПЕ» р.н. НОМЕР_1 на зберіганні у ОСОБА_20 , обґрунтувавши свою ухвалу тим, що відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правами фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.
В той же час, за приписами ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.
Районний суд дійшов висновку, що кошти в відшкодування моральної шкоди, потерпілому ОСОБА_10 та в відшкодування матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , завдані їм внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, та повинні відшкодовуватись ПАТ «Північтранс»», незалежно від вини ОСОБА_7 , оскільки підприємство безпосередньо на відповідній правовій підставі є володільцем зазначеного автобусу, яким в той час керував ОСОБА_7 , який був у відповідних трудових стосунках з підприємством.
Питання про скасування арешту на даний автобус може бути вирішено в порядку виконання даного вироку, згідно ст.. 539 КПК України.
Тому, виходячи з вищенаведеного апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року,відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: