Дата документу Справа № 333/1236/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/1236/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1239/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 8 травня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні подання Комунарського РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

12 березня 2018 року старший інспектор Комунарського РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_9 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з поданням, в якому просив ОСОБА_7 , який засуджений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 березня 2015 року за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, звільнити від призначеного вироком покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Подання інспектора Комунарського РС Запорізького МРВ з питань пробації обґрунтовано тим, що протягом визначеного судом іспитового строку ОСОБА_7 порядок відбування покарання та покладені на нього обов`язки не порушував, на реєстрацію з`являвся своєчасно, за місцем проживання характеризувався задовільно, до адміністративної відповідальності притягувався два рази, та іспитовий строк закінчився 3 березня 2018 року.
Встановивши, що у провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0004925 від 2 грудня 2017 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, які були вчинені в листопаді 2016 року, травні 2017 року та грудні 2017 року, тобто під час іспитового строку, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подання є завчасним та задоволенню не підлягає.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду є необґрунтованою та немотивованою, а суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню.
Так, вирок суду відносно ОСОБА_7 був проголошений 3 березня 2015 року, тому іспитовий строк у нього закінчився 3 березня 2018 року, у зв`язку з чим і представник уповноваженого органу з питань пробації звернувся із зазначеним поданням.
Вважає, що рішення суду першої інстанції фактично ґрунтується на запереченнях прокурора, яка подання не підтримала та пояснила, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку і в суді вже призначено підготовче судове засідання.
Разом з тим, з матеріалів особової справи вбачається, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробування і направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання до суду не подавалось.
Протягом іспитового строку ОСОБА_7 судом не визнавався винним у вчиненні нового злочину, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях обвинувальним вироком не встановлювалась, а подання про скасування звільнення від відбування покарання не подавалось у зв`язку з відсутністю підстав для цього, тому суд вимог законодавства не дотримався і ОСОБА_7 необґрунтовано дотепер вважається особою, яка не відбула призначене покарання.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що під час іспитового строку ОСОБА_7 за новий злочин засуджено не було і таким чином він виконав покладені на нього обов`язки, до того ж, подання про скасування звільнення від відбування покарання до суду не направлялось.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду також підтримав апеляційну скаргу та повідомив, що порушень він не допускав, притягувався до адміністративної відповідальності, однак провадження було закрито.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти апеляційної скарги та вважав рішення законним, оскільки засуджений обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим його звільнення за ст. 75 КК України є неможливим.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч. 2 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ч. 1 ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст. 78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Обставини, на які посилається інспектор Комунарського РС Запорізького МРВ з питань пробації у своєму поданні та доводи апеляційної скарги захисника про те, що протягом визначеного іспитового строку засуджений виконав покладені на нього обов`язки і тому після закінчення іспитового строку суд має звільнити його від відбування призначеного покарання, не узгоджується із згаданими вимогами кримінального закону, а також з вимогами ч. 3 ст. 75 КК України про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання лише у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не тільки виконає покладені на нього обов`язки, а й насамперед не вчинить нового злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004925 від 2 грудня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні у період з грудня 2016 року по травень 2017 року, тобто в період іспитового строку, визначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 березня 2015 року, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

За таких обставин, вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 березня 2015 року до вирішення по суті нового кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, є передчасним, оскільки це має вирішальне правове значення щодо можливості застосування положень ст. 78 КК України, або ст. 71 КК України при призначенні судом покарання у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у кримінальному провадженні № 0004925 від 22 грудня 2017 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає ухвалу законною і обґрунтованою, та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 8 травня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні подання Комунарського РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4