Дата документу Справа № 325/1594/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 325/1594/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/80/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула 23 квітня 2018 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Колоски Джанкойського району АР Крим, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає: по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Встановлені вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2017 року обставини:
21.08.2016 року, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою АДРЕСА_1 спільно із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували у приміщенні вказаного житлового будинку де розпивали спиртні напої. Приблизно о 09 годині 40 хв. між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на порозі вищевказаного житлового будинку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався конфлікт, під час якого потерпілий ОСОБА_9 почав ображати нецензурною лайкою ОСОБА_8 . ОСОБА_8 діючи навмисно, взяла до правої руки кухонний ніж, яким завдала ОСОБА_9 , що розташовувався сидячі на дивані навпроти неї, два удари в область грудної клітини, в результаті чого спричинила потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи №359 від 22.08.2016 року тілесні ушкодження у вигляді сліпих колото-різаних поранень грудної клітини, проникаючих в праву плевральну порожнину з локалізацією шкіряних ран на передній поверхні грудної клітини з права, на рівні 1-го міжребер`я по окологрудинній лінії та 3-го міжребер`я по середньоключичній лінії з наскрізним пошкодженням по ходу раневих каналів висхідної аорти та середньої долі правої легені, що ускладнилося розвитком гострої крововтрати, які кваліфікуються як тяжкі небезпечні для життя в момент їх заподіяння, що спричинили смерть потерпілого та в наслідок яких 21.08.2016 року потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи під час госпіталізації у кареті швидкої медичної допомоги Нововасилівської районної лікарні, помер
Вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2017 року:
ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і їй призначено покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши її під варту в залі суду.
Строк покарання постановлено рахувати з 09 лютого 2017 року.
Постановлено, відповідно до положень ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання строк перебування під вартою з моменту затримання по день набрання вироком законної сили
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 14165 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 60 копійок та моральну шкоду в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 коп.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 не погоджується з оскаржуваним вироком, посилається на його незаконність, вказує на відсутність її провини в інкримінованому злочині, зазначає, що має позитивну характеристику, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, просить вирок скасувати.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, вислухавши думку обвинуваченої та позицію адвоката на підтримку доводів та вимог апеляційної скарги, прокурора, який заперечував вимогам скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Стосовно доводів обвинуваченої щодо невідповідності висновків суду про її винуватість у інкримінованому злочині судова колегія виходить із наявних у провадженні доказів.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 на питання щодо її відношення до пред`явленого обвинувачення остання зазначила про визнання провини і заявленого цивільного позову.
В подальшому при допиті по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 не визнала себе винною та стверджувала, що вона не скоювала вбивства ОСОБА_9 , а два ножові поранення у останнього пояснювала тим, що під час сварки з ОСОБА_9 , який лежав на дивані вона крутила перед ним ножем з метою налякати та коли вона нахилилась із ножем в правій руці до ОСОБА_9 , він схопив її за руку, в якій був ніж та сильно потягнув до себе, потім, коли вона на нього впала, він відштовхнув її, а потім знову сильно потягнув її за руку з ножем. За поясненнями обвинуваченої ОСОБА_9 , такими чином самостійно наніс собі два удари ножем.
При апеляційному розгляді ОСОБА_8 , без зазначення подробиць, вказала на вчинення вбивства ОСОБА_9 іншим чоловіком.
Натомість, доводи обвинуваченої колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що суперечать встановленим і перевіреним безпосередньо в судовому засіданні доказам.
Висновок про винуватістьОСОБА_8 у інкримінованому діянні, вчиненому за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував сукупністю безпосередньо розглянутих у судовому засіданні доказів, які з додержанням установленого кримінальним процесуальним законом порядку дослідив та належно оцінив.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої не викликають сумнівів у правильності судового рішення та одночасно спростовуються зібраними у провадженні доказами.
Зокрема, свідок ОСОБА_11 пояснив, що в серпні 2016 року, в першій половині дня до нього додому за адресою АДРЕСА_2 прийшла ОСОБА_8 , сказала, що вона вдарила ножем ОСОБА_9 та просила про допомогу. Він разом із обвинуваченою пішов до неї додому у сусідній будинок АДРЕСА_3 . Там у дворі він побачив, що ОСОБА_9 лежить у дворі обличчям до низу біля басейну. Він підійшов до ОСОБА_9 та посмикав його за плече. Він був ще живий та видавав невиразні звуки. Потім він намагався його перевернути, трохи підвів, але побачив під ним кров, та залишив у тому положенні в якому він лежав. Після почав дзвонити у швидку, але не додзвонився. Потім подзвонив до дільничного. ОСОБА_8 вела себе спокійно, сиділа біля паркану та чекала приїзду швидкої та поліції і постійно повторювала про те, що говорила потерпілому щоб він не приходив.
За показами свідка ОСОБА_12 , який працює водієм швидкої допомоги встановлено, що 21.08.2016 року вранці виїжджав на виклик до с. Федорівка на вул. Леніна разом із фельдшером та молодшою медичною сестрою. По приїзду у дворі будинку побачив молодого чоловіка, який лежав між будинком та басейном у дворі обличчям до низу. Здійснювали заходи надання медичної допомоги, але дорогою до лікарні ОСОБА_9 помер. На місці події молодша медична сестра ОСОБА_13 на колодязі або біля нього знайшла ніж із слідами крові. Завернули ніж у ганчірку та забрали із собою, який і передали поліцейським у морзі.
Зі змісту висновку експерта № 359 від 22.08.2016 року - причиною смерті ОСОБА_9 стали сліпі колото-різані рани грудної клітини, проникаючі в праву плевральну порожнину із локалізацією шкіряних ран на передній поверхні грудної клітини справа на рівні 1-го міжребер`я по окологрудинний лінії 3-го міжребер`я по середньоключичній лінії з наскрізним пошкодженням по ходу раневих каналів висхідної аорти та середньої долі правої легені, що ускладнилося розвитком гострої крововтрати, які кваліфікуються як тяжкі та небезпечні для життя в момент їх заподіяння, та які спричинили смерть потерпілого. ОСОБА_9 після заподіяння йому тілесних пошкоджень міг здійснювати активні цілеспрямовані дії (пересуватись, кричати, звати на допомогу та ін.) нетривалий час (хвилини). Всі тілесні пошкодження у ОСОБА_9 заподіяні за життя, незадовго до настання смерті. Тілесних пошкоджень, характерних для боротьби та самозахисту, на тілі ОСОБА_9 не виявлено.
Як зазначено у висновках цієї ж експертизи, згідно «Картки приємственності» № 6 лікарів СШМД, смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10:12 годин дорогою до ЦРЛ. Ступінь враженості трупних явищ цьому не суперечить.
Доводи обвинуваченої про спричинення власноруч загиблим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді ножових поранень спростовуються висновком даної експертизи, згідно якої встановлено, що заподіяння наявних у ОСОБА_9 тілесних пошкоджень власноруч не є можливим( а.п. 68-74).
Відповідно до висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 540 від 18.11.2016 року та фототаблицею до нього № 1 та № 2, за підсумками якого рани на клапті шкіри з області грудної клітини від трупа ОСОБА_9 , утворилися від дії плоского одностороннього колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обух та лезо. Слідів сполук заліза на стінках і по краях ран не виявлено. Результати проведеного експериментально-порівняльного дослідження дають підставу вважати, що справжні рани на клапті шкіри могли утворитися від дії представленого на експертизу ножа (а.п. 83-88);
За висновком судової трасологічної експертизи № 470 від 12.10.2016 року, згідно якого певні сліди папілярних узорів, вилучені 21.08.2016 року в ході огляду місця події - території домоволодіння АДРЕСА_3 залишені безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 91-100).
Відповідно судової імунологічної експертизи № 1882 від 02.09.2016 року, за висновками якої, рідка кров ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (а.п. 119)
Згідно висновку судової імунологічної експертизи № 1887 від 15.09.2016 року та зведеною таблицею нього - в слідах на блузі та шортах обвинуваченої не виключається домішок крові від ОСОБА_9 (а.п. 103-105).
За висновком судової цитологічної експертизи № 512 від 22.09.2016 року та таблицею до нього - у піднігтьовому вмісті у ОСОБА_8 не виключається домішок крові ОСОБА_9 (а.п. 113-116).
Відповідно висновку судово-психіатричної експертизи № 493 від 21.09.2016 року - ОСОБА_8 виявляє психічні й поведінкові розлади внаслідок уживання алкоголю, синдром залежності. В період здійснення інкримінованого їй правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, а перебувала у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, вона могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час вона також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Потребує протиалкогольного лікування, протипоказань до лікування за психічним станом немає (а.п. 136-141).
Винуватість ОСОБА_8 підтверджена також наявністю речових доказів, а саме:

-добровільно виданими ОСОБА_8 предметами одягу: жіночої блузи з тонкими вертикальними лініями з слідами нашарування РБК та жіночих бриджів сірого кольору із слідами нашарування РБК (а.п. 160-160а);
-долученими до матеріалів кримінального провадження: кухонним ножем з полімерним руків`ям зі слідами РБК; змивами слідів; фрагментами рослин та гранту з нашаруванням РБК; фрагментом оббивки дивану з нашаруванням РБК; слідами папілярних узорів; відрізками ЛТ з мікрочастинками з долонь рук трупа ОСОБА_9 ; одягом потерпілого ОСОБА_9 (брюки) (а.п. 142).

Наведені докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтував вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які були підтверджені доказами, належним чином дослідженими під час судового розгляду та оціненими у їх сукупності відповідно до ст. 94 КПК України.
За наведених обставин районний суд цілком обґрунтовано критично оцінив твердження обвинуваченої про непричетність до вчинення інкримінованого їй злочину, розцінивши такі показання як бажання уникнути кримінальної відповідальності.

Викладена у суді апеляційної інстанції версія обвинуваченої про причетність до смерті ОСОБА_9 іншого чоловіка взагалі не має будь-яких об`єктивних підтверджень та спростовується наведеними доказами.
Колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_8 за інкримінованим йому обвинуваченням у повному обсязі, вірною кваліфікацію її дій за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст.65-67 КК України обрав йому покарання, яке в достатній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого, даним про особу обвинуваченої.
При цьому, суд першої інстанції врахував вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, незворотність наслідків які настали, а саме у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 , наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме обвинувачена раніше не судима, має задовільну характеристику за місцем проживання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
За сукупністю наведених обставин призначене судом першої інстанції покарання, яке є мінімальним за санкцією інкримінованого злочину, є виваженим щодо приведених вище обставин та наслідків вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України.

Наведені обставини засвідчують законність, обґрунтованість і вмотивованість оскаржуваного вироку, істотні порушення вимог КПК України не встановлені, що виключає задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_4