У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3946/18

№ 1-кс/183/753/18

04 липня 2018 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 02.07.2018 року до ЄРДР за № 0001237, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вікторівка Миронівського району Київської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не одруженому, офіційно не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 04.02.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ст. 70 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 14.10.2016 року по відбуттю строку покарання;

- 31.05.2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000321 направлено до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 02.07.2018 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_7 знаходився поблизу центрального ринку, що розташований на пл. Перемоги м. Новомосковська Дніпропетровської області, де зустрів раніше знайому йому ОСОБА_8 , яка у вказаний час прямувала сама до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з ОСОБА_8 . З цією метою ОСОБА_7 підійшов до раніше знайомої йому ОСОБА_8 , став спілкуватися з останньою та запропонував провести її додому, на що вона відмовилася та пішла далі сама.

02.07.2018 року о 18.15 годині, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, діючи умисно, повторно, ОСОБА_7 пішов за ОСОБА_8 , перейшовши міст через р. Самара по вул. 195 Стрілецькій Дивізії, на відстані приблизно 200 м від мосту, в напрямку с. Піщанка підбіг до ОСОБА_8 ззаду, схопив за руку та потягнув до лісосмуги, що розташована ліворуч від дороги. ОСОБА_8 почала кричати та вириватися, після чого ОСОБА_7 наніс їй п`ять ударів рукою в область голови, чим подавив волю потерпілої. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , погрожуючи ОСОБА_8 фізичною розправою, примусив її роздягнутися та стати на коліна, після чого, усвідомлюючи, що скоює злочин, передбачаючи та бажаючи настання суспільне небезпечних наслідків, проти волі ОСОБА_8 задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, а саме оральним.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми противоправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми м`яких тканин під лівим оком.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 02.07.2018 року приблизно о 18.30 годині, знаходячись в лісосмузі, що розташована на відстані приблизно 200 м. від мосту через р. Самара в м. Новомосковську Дніпропетровської області, поблизу с. Піщанка, де також знаходилась ОСОБА_8 , у вказаний час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 02.07.2018 року приблизно о 18.30 годині, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що скоює злочин, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, розвернув ОСОБА_8 спиною до себе та проти волі останньої, вступив з нею в статевий акт природним шляхом. Після здійснення зґвалтування ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втік.

02.07.2018 року відомості вищевказаного злочину слідчим Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0001237 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 152 КК України.

02.07.2018 року о 19.25 годині ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

03.07.2018 року під час проведення досудового розслідування було також встановлено факт задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом, відомості якого було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0001256 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 153 КК України.

03.07.2018 року прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 вказані кримінальні провадження було об`єднано в одне провадження за № 0001237 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Також ОСОБА_7 не одружений, ніде не працює та не навчається, що свідчить про відсутність будь-яких соціальних зв`язків у останнього. Все вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_7 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 під час скоєння кримінального правопорушення наніс потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження, а також погрожував їх нанесенням, якщо вона комусь розповість про факт зґвалтування, що підтверджується показами потерпілої. Також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знають один одного та мешкають в одному населеному пункті. Все вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_8 .

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 раніше судимий за скоєння аналогічних злочинів, про що свідчить довідка про судимість. Крім того, 31.05.2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000321 відносно ОСОБА_7 направлено до Новомосковського міськрайонного суду, але незважаючи на це, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчинені злочину. Отже вищевикладене свідчить про те, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 матиме реальну можливість продовжувати скоювати кримінальні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначила, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні просив застосувати йому більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки має постійне місце мешкання, має на утриманні неповнолітнього сина та батьків похилого віку, працевлаштований.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти застосування до її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, на які вона посилається в клопотанні. Просила застосувати ОСОБА_7 інший більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, пояснення підозрюваного, думку захисника, слідчий суддя прийшла до висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, які віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: витягу з ЄРДР про внесення 02.07.2018 року за № 0001237 відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України; протоколу про прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 02.07.2018 року; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 від 03.07.2018 року; протоколу огляду речей, виданих потерпілою ОСОБА_8 , від 02.07.2018 року; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 03.07.2018 року; протоколу затримання в порядку ст.. 208 КПК України, згідно якого ОСОБА_7 затримано 02.07.2018 року о 19.25 годині.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, обґрунтованою.

Під час судового розгляду була досліджена версія сторони захисту щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень. Так, захисник ОСОБА_6 звернула увагу слідчого судді на те, що на даний час не доведено прокурором обставин вини підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, тому вважає, що підозра необґрунтована.

Відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому слідчий суддя вважає, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею не повинний надаватися аналіз допустимості наданих слідчим доказів вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявний. Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння ряду тяжких злочинів, в тому числі проти статевої недоторканості особи, знову підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії тяжких, за які передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на тривалий строк. А тому у слідчого судді є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя вважає обґрунтованим наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що підозра у вчиненні кримінальних правопорушень базується на показаннях потерпілої ОСОБА_8 , яка мешкає в одному населеному пункті з підозрюваним, а також, враховуючи те, що потерпіла, як було під час судового розгляду повідомлено прокурором, є переселенкою з Донецької області, мешкає у с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області в орендованому житлі, самостійно утримує двох неповнолітніх дітей, друзів та підтримки за даним місцем мешкання не має, що надає їй вразливого стану, тому, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_7 вмовлянням, залякуванням чи іншим способом може незаконно вплинути на потерпілу щодо зміни своїх показань відносно нього.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 раніше судимий за скоєння аналогічних кримінальних правопорушень та звільнений за відбуттям строку покарання 14.10.2016 року. Незважаючи на це, ОСОБА_7 , маючи непогашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у скоєнні двох кримінальних правопорушень проти статевої недоторканості особи. Крім того, у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Отже вищевикладене свідчить про те, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності й інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ні захисником ОСОБА_6 , ні підозрюваним ОСОБА_7 не надано слідчому судді доказів наявності у ОСОБА_7 тяжких або хронічних захворювань; підозрюваний ОСОБА_7 повідомив слідчого суддю про те, що він офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітнього сина та батьків похилого віку, однак документів на підтвердження цього стороною захисту надано не було. Також стороною захисту не було надано доказів, які б свідчили про репутацію підозрюваного ОСОБА_7 . Слідчий суддя на підставі ст.. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним обрати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

У відповідності з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тому слідчий суддя вважає, що у відношенні ОСОБА_7 відсутні підстави для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вікторівка Миронівського району Київської області, громадянину України застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28 серпня 2018 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та начальникові Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1