УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову від 09.02.2018р. детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000059 від 23.01.2017р., -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що 04.09.2018р. на адресу заявника ОСОБА_3 надійшла постанова від 09.02.2018р. детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000059 від 23.01.2017р., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб прокуратури Волинської області чи ГУ НП у Волинській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Заявник ОСОБА_3 , вважає вказану постанову незаконною та передчасною, оскільки на його думку, детективом не було здійснено всіх необхідних процесуальних дій в межах розслідування кримінального провадження, а тому підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу, просив її задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, а також зобов`язання уповноважених осіб НАБ України виконати ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 25.10.2016р.

Представник НАБ України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.10.2016р. (справа № 760/16866/16-к) задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366, 396 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вказані у заяві ОСОБА_3 від 21.09.2016р.

23.01.2017р. Національним антикорупційним бюро України були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000059 лише за ч. 1 ст. 367 КК України, за фактом невиконання службовими особами прокуратури Волинської області своїй службових обов`язків, в ході здійснення процесуального керівництва в ряді кримінальних проваджень.

09.02.2018р. постановою детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження № 0000059 від 23.01.2017р., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб прокуратури Волинської області чи ГУ НП у Волинській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Вказане рішення детектива обґрунтоване тим, що в ході проведення досудового розслідування, обставин, які б вказували на недбале виконання чи умисне зловживання співробітниками прокуратури Волинської області чи слідчими у кримінальному провадженні № 0000034 своїми повноваженнями, та зв`язок таких діянь з розкраданням майна СГ ТОВ «Україна» не встановлено.

Крім того, детектив прийшов до висновку, що інформація про «покривання» та «сприяння» сторони обвинувачення уникненню винними у розкраданні майна СГ ТОВ «Україна» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, не знайшла свого підтвердження, оскільки звільнення їх від такої відповідальності здійснено судом, у зв`язку з відмовою обвинувачення потерпілого у справі приватного обвинувачення, а саме відмови від їх обвинувачення за ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Як встановлено в ході судового розгляду, 06.02.2017р., 29.03.2017р. та 28.07.2017р. прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури неодноразово поверталися уповноваженим детективам НАБ України матеріали кримінального провадження № 0000059 від 23.01.2017р. для організації подальшого розслідування.

Крім того, процесуальними керівниками постійно зверталася увага детективів НАБ України на те, що відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва, заявник просив уповноважену особу НАБ України невідкладно внести до ЄРДР відомості за своєю заявою від 21.09.2016р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366, 396 КК України, та саме таку скаргу задовольнив слідчий суддя, проте, детективами НАБ України до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 КК України.

Тому, процесуальними керівниками давалася неодноразово вказівка детективам НАБ України щодо належного виконання ухвали слідчого судді та встановлення посадових осіб органів прокуратури та Національної поліції Волинської області, які здійснювали процесуальне керівництво та досудове розслідування в кримінальному провадженні за фактом розкрадання майна СГ ТОВ «Україна».

Під час досудового розслідування даного провадження детективом було встановлено, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000034 від 11.07.2013р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.ч. 1 та 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч.ч. 2 та 4 ст. 27 ч. 2 ст. 364-1 КК України за фактами неправомірних дій, пов`язаних із заволодінням майном СГ ТОВ «Україна» здійснювалось слідчим СУ УМВС (ГУНП) у Волинській області ОСОБА_7 .

Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснювалось групою прокурорів працівниками відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Волинської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та начальником відділу ОСОБА_14 .

Разом з тим, щодо обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 жодна вказана службова особа детективами допитана не була, що свідчить про порушення детективом вимог КПК України щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Встановленні слідчим суддею під час судового розгляду справи обставини, дають підстави зробити висновок про невідповідність проведеного досудового розслідування та прийнятого, за результатами його проведення, рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена детективом постанова від 09.02.2018р. про закриття кримінального провадження, ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та не відповідає вимогам статтей 2, 9 КПК України, а також наведеній практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, постанова детектива від 09.02.2018р. підлягає скасуванню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню скарга в частині зобов`язання уповноважених осіб НАБ України виконати ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 25.10.2016р., оскільки розгляд (оскарження) таких питань не передбачений, в порядку, визначеному Главою 26 КПК України.

За таких обставин, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову від 09.02.2018р. детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000059 від 23.01.2017р. - скасувати.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1