Справа № 183/1850/18
№ 1-кп/183/750/18

У Х В А Л А
30 жовтня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки на теперішній час не втратив свою актуальність ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих, в тому числі тяжких, злочинів, і знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому перебуваючи на волі може продовжити вчиняти нові злочини.
Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт. Свою позицію обґрунтувала тим, що обвинувачений хворіє на ряд тяжких хвороб, потребує лікування, якого він не може отримати в умовах тримання під вартою. Також обвинувачений має постійне місце проживання.
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з позицією свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт посилаючись не свій стан здоров`я, потребу в лікуванні, яке він не отримує перебуваючи під вартою.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_3 не працює, не одружений, осіб на утриманні не має, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, в тому числі тяжких, і знову обвинувачується у вчиненні аналогічних тяжких злочинів. При цьому суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах. Тому, суд вважає, що на даний час продовжує існувати ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, враховуючи його схильність до вчинення злочинів, вчиняти нові злочини, оскільки є неодноразово раніше судимою особою. Крім того, стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились. Доводи захисника та обвинуваченого про незадовільний стан здоров`я останнього суд приймає до уваги, але вони не спростовують вищевказаних висновків суду, і не доводять неможливість утримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, що узгоджується з правовими позиціями ЄСПЛ.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу на даний час не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на даний час продовжує існувати.
Тому, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 13 грудня 2018 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1