Кримінальне провадження № 194/448/18
Номер провадження 1-кп/194/92/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2018 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2018 року за № 0000091 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, росіянина, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19 жовтня 2011 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1,2 ст. 190, ч.1 ст. 309, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 05 грудня 2012 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 21.02.2014 року умовно-достроково на 11 місяців 20 днів;
- 27 листопада 2017 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 03 січня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 70, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 12 лютого 2018 року о 05-45 год., знаходячись в залі для відвідувачів ПП «Українська національна лотерея», розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Тернівка вул. Маяковського буд. 1, побачивши, що ОСОБА_6 залишила свій телефон без нагляду за одним із столів лотомату, по раптово виниклому злочинному наміру, направленому на незаконне збагачення, шляхом крадіжки чужого майна, впевнившись, що на нього ОСОБА_6 не звертає уваги, таємно, повторно викрав смартфон «Samsung GT-S7262», вартість якого складає 900 грн., в якому знаходилися сім-картка мобільного оператора «Vodafone Україна», вартість якої складає 25 грн., сім-картку мобільного оператора «Lifecell», вартість якої складає 25 грн., та флеш-картка на 2 Ггб, вартість якої складає 130 грн. З викраденим смартфоном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на свій розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1080 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні спочатку винним себе не визнав, та пояснив, що взимку 2018 року біля 06.00 години ранку, він знаходився в залі ігрових автоматів, розташованих в м. Тернівка біля банку "Аваль". Так, він побачив, що потерпіла залишила свій телефон без нагляду та пересіла на інше місце за автомати. Після чого він взяв телефон Самсунг, який зображений на фототаблиці до протоколу огляду предметів від 12.02.2018 року та належить потерпілій, коли потерпіла за його діями не спостерігала, оскільки потерпіла йому була винна 100 грн. Коли потерпіла дізналась, що пропав телефон, він їй зазначив, що коли потерпіла поверне йому 100 грн. він поверне телефон. Після чого він вийшов та під сходинами заховав телефон, а потім повернувся до залу ігрових автоматів. І лише після того як потерпіла написала заяву до поліції повернув телефон оператору в ігрових автоматах щоб його віддали потерпілій. З телефону нічого не доставав. Флеш-карту в телефоні не бачив. В ломбард закладав флеш-карту своєї цивільної дружини. Потерпіла купила даний телефон у нього. Просить не оглядати відеозапис з камер спостереження ігрових автоматів, оскільки телефон взяв він. Проти призначення експертиз заперечує, клопотань про допит цивільної дружини заявляти не бажає. В подальшомувину свою визнав повністю, та суду пояснив, що дійсно викрав у потерпілої даний телефон, після чого його повернув потерпілій. Флеш-карту з телефону здав до ломбарду. В скоєнні злочину розкаюється, з сумою викраденого згоден. Просив суд не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ховатися від суду не буде.

Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 12 лютого 2018 року зранку на ігрових автоматах вона залишила свій телефон без нагляду. В зал зайшов обвинувачений, який попрохав у неї сигарету. Пізніше вона побачила, що телефон пропав. Інших осіб окрім працівників ігрових автоматів та ОСОБА_3 в залі не було. Вона підійшла до охорони та разом з охороною переглянули камери відео спостереження, з яких вона побачила, що обвинувачений підійшов до автоматів та взяв її телефон. Вона підійшла до обвинуваченого та попрохала його повернути телефон, однак він не повернув їй телефон. Ніяких коштів вона не була винна обвинуваченому ОСОБА_7 та будь-якого боргу у неї перед ним не має. В подальшому коли вона написала заяву, ОСОБА_8 повернув телефон охороні ігрових автоматів, однак флеш-карта в телефоні була відсутня. Дійсно вона купила даний телефон за усною домовленістю у ОСОБА_9 . Так, вона заплатила кошти в ломбарді за два телефони, один з яких взяла собі, а інший віддала ОСОБА_7 телефоні було дві сім-карти та флеш-карта на 2Гб зі знімками та відео її дітей. Обвинувачений не повернув їй флеш-картку або кошти за неї.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12 лютого 2018 року, ОСОБА_6 повідомила, що невідома особа о 05.40 год. 12.02.2018 року в приміщені "Спортлото" скоїла крадіжку її майна.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 12 лютого 2018 року, було оглянуто приміщення ПП "Національна українська лотерея" за адресою: м. Тернівка вул. Маяковського, буд.1, де на останньому лотоматі в дальньому лівому кутку лежав її телефон. Крім того, адміністратор надала диск з записом камер спостереження на якому видно, як ОСОБА_10 залишила телефон на лотоматі, за який сів хлопець, який о 05.42 год. бере цей предмет та кладе його до кишені.

Як вбачається з протоколу огляду предметів (речей) від 12 лютого 2018 року, був оглянутий смартфон «Samsung GTS-7262», який добровільно надала до огляду ОСОБА_6 , смартфон має пошкодження екрану, ІМЕЙ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , с сім-карткою мобільного оператора «Vodafone» номер НОМЕР_3 та мобільного оператора «Lifecell» номер НОМЕР_4 .
Як вбачається з протоколу огляду предметів (речей) від 16 березня 2018 року, був оглянутий договір № 7.1404 від 12 лютого 2018 року, який добровільно надав ОСОБА_11 .

Як вбачається з договору № 7.1404 від 12 лютого 2018 року, який укладений між ПО «Економ ломбард Добродькін О.М. и компанія» та ОСОБА_3 , предметом залогу була флеш-картка на 2 Ггб, в наслідок чого ОСОБА_3 отримав позику в 20 грн.

Із висновку судово-товарознавчої експертизи № 15 від 13 лютого 2018 рокувбачається, що вартість смартфону «Samsung GT-S7262» - 900 грн., сім-картки мобільного оператора «Vodafone Україна» - 25 грн., сім-картки мобільного оператора «Lifecell» - 25 грн., та флеш-картки на 2 Ггб - 130 грн. Загальна вартість викраденого майна станом на 12 лютого 2018 року з урахуванням зносу складає 1080,00 грн.

Речовими доказами по справі: смартфон «Samsung GT-S7262» в комплекті з сім-карткою мобільного оператора «Vodafone» та сім-карткою мобільного оператора «Lifecell», який переданий на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 ; договір позики № 7.1404 від 12 лютого 2018 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження.

Суд не приймає до уваги первісні покази обвинуваченого, що він взяв телефон потерпілої, оскільки потерпіла йому була винна 100 грн. та флеш-карту він здавав до ломбарду своєї цивільної дружиниз наступних підстав.

Так, вони суперечать даними ним в судовому засіданні його показанням, згідно яких, - він побачив, що потерпіла залишила свій телефон без нагляду та пересіла на інше місце за автомати. Після чого він взяв телефон потерпілої, коли потерпіла за його діями не спостерігала. Отже, обвинувачений взяв телефон без дозволу потерпілої та таємно від останьої.
Як захисник так і обвинувачений просили суд не оглядати відеозапис з камер спостереження ігрових автоматів, оскільки вищезазначений телефон взяв саме обвинувачений ОСОБА_3 , що вони не заперечують. Проти призначення будь-яких експертиз заперечують. Клопотань про допит цивільної дружини заявляти не бажають та не будуть повідомляти суду її адресу місця проживання.
Окрім того, судом враховується той факт, що в подальшомуОСОБА_3 вину свою визнав повністю, та суду пояснив, що дійсно він викрав у потерпілої даний телефон, після чого в подальшому його повернув їй. Флеш-карту з даного телефону здав до ломбарду. З сумою викраденого згоден.

Також і допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що вона разом з охороною переглянули камери відео спостереження, з яких вона побачила, що обвинувачений підійшов до автоматів та взяв її телефон. Вона підійшла до обвинуваченого та попрохала його повернути телефон, однак він не повернув їй телефон. Ніяких коштів вона не була винна обвинуваченому ОСОБА_7 та будь-якого боргу у неї перед ним не має. В подальшому коли вона написала заяву, ОСОБА_8 повернув телефон охороні ігрових автоматів, однак флеш-карта в телефоні була відсутня. Дійсно вона купила даний телефон за усною домовленістю у ОСОБА_9 . Так, вона заплатила кошти в ломбарді за два телефони, один з яких взяла собі, а інший віддала ОСОБА_7 телефоні було дві сім-карти та флеш-карта на 2Гб зі знімками та відео її дітей.

Окрім того, дані первісні покази спростовуються і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі: протоколом огляду місця події від 12 лютого 2018 року, протоколом огляду предметів (речей) від 16 березня 2018 року, договором № 7.1404 від 12 лютого 2018 року, укладеним між ПО «Економ ломбард Добродькін О.М. и компанія» та ОСОБА_3 та речовими доказами по справі - смартфоном «Samsung GT-S7262» в комплекті з сім-карткою мобільного оператора «Vodafone» та сім-карткою мобільного оператора «Lifecell».
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх достатніми та допустимими, та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєному злочині.

Даючи юридичну оцінку його діям, суд вважає, що він винний в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, а також особи обвинуваченого, який за місцем мешкання не охарактеризований, раніше судимий за корисливі злочині, даний злочин вчинив під час іспитового строку, призначеного йому за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, умисний тяжкий злочин вчинив з корисливих мотивів.

Крім того, із досудової доповіді про обвинуваченого, підготовленої 30 липня 2018 року Павлоградським міськрайонним відділом філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України, встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово судимий, даний злочин вчинив під час іспитового строку, призначеного йому за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року, офіційно не працює, характеризується з посередньої сторони. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Суд вважає, що щирого каяття не має, оскільки така обставина носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, всупереч твердженням обвинуваченого та захисника щодо щирого каяття, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений після повернення телефону бажав відшкодувати інші збитки потерпілій.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 69-1 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, якого за місцем мешкання неможливо охарактеризувати, раніше неодноразово судимий за корисливі злочині, даний злочин вчинив під час іспитового строку, призначеного йому за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, умисний тяжкий злочин вчинив з корисливих мотивів, обставин, які пом`якшують покарання: добровільного часткового відшкодування завданого збитку, та обставин, які обтяжують покарання:рецидив злочинів, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, думки потерпілої, яка прохала призначити покарання на розсуд суду, моральних претензій не має, та з урахуванням досудової доповіді про обвинуваченого, відповідно до якої виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства,суд вважає, що для його виправлення та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, але не в максимальній межі. Призначене судом покарання в межах санкції статті обвинувачення з реальним його відбуванням є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень. А тому підстави для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України відсутні.

Оскільки злочин обвинувачений ОСОБА_3 скоїв після постановлення відносно нього вироку Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року, остаточне покарання йому слід призначити на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Тернівського міського суду від 03 січня 2018 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили з метою належного виконання вироку суду. Обвинувачений та захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений свою вину визнав та розкаявся у вчиненому.

Суд вважає за необхідне, що відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, якою передбачено прийняття рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, зважаючи на висновок про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку та з урахуванням того, що обвинувачений неодноразово не з`являвся в судові засіданні, раніше неодноразово судимий у тому числі за корисливі злочині, даний злочин вчинив під час іспитового строку, призначеного йому за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року, не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, отже може ухилитися від виконання вироку, до набрання ним законної сили належить застосувати у відношенні ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки десять місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки шість місяців.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області,запобіжний захід до набрання вироком законної сили тримання під вартою в Дніпропетровській установі виконання покарань № 4, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 17 жовтня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_5 ) який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь СПД ФО ОСОБА_12 (одержувач: ОСОБА_12 , АТ «Укрсиббанк» р/р НОМЕР_6 ) витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення судово-товарознавчої експертизи № 15 від 13 лютого 2018 року у розмірі 170 (сто сімдесят) грн.
Речові докази по справі: смартфон «Samsung GT-S7262» в комплекті з сім-карткою мобільного оператора «Vodafone» та сім-карткою мобільного оператора «Lifecell», який переданий на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 ; договір позики № 7.1404 від 12 лютого 2018 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення,а засудженим в той самий строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1