Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/9162/15-к
Провадження № 1-кп/490/240/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

її захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Білка Іванівського району Одеської області, є ромом, громадянином України, вдовою, неповнолітніх дітей не має, здобула загальну середню освіту, виконує роботи у сфері громадського харчування, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не вчиняла злочинів та не судилась

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 317 Кримінального Кодексу України
та
ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Велика Корениха м. Миколаєві, є українкою, громадянином України, не є одруженою, має доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснює догляд за дитиною та виконує роботу реалізатора, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не вчиняла злочинів та не судилась

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 307Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

І......У березні 2015 року ОСОБА_4 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження /надалі - співучасниця/ дійшли згоди щодо спільного незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - концентрату макової соломи.

Досягнута домовленість передбачала, зокрема, що ОСОБА_4 безпосередньо передасть наркотичний засіб покупцеві, а співучасниця - отримає за його грошові кошти.

Реалізуючи злочинну домовленість, 04 березня 2015 року о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_4 , домовилась із особою під псевдонімом " ОСОБА_11 " про те, що ОСОБА_11 придбає наркотичний засіб

Після цього ОСОБА_11 перерахувала через термінал "Приватбанку", розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний /на той час - Леніна/, 74, на банківську картку НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_12 , грошові кошти в сумі 1.100 гривень за придбання особливо небезпечного наркотичного засобу.

Після перерахування грошових коштів ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , передала ОСОБА_11 у медичному шприці особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат макової соломи, маса якого в перерахунок на суху речовину становить 1,471 грам..

ІІ......Окрім того, у 2015 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо систематичного спільного незаконного збуту наркотичних засобів.

Досягнута домовленість передбачала, зокрема, що ОСОБА_5 систематично надсилатиме ОСОБА_4 наркотичні засоби, яка та зберігатиме у квартирі АДРЕСА_4 з метою подальшого збуту на збуватиме іншим особам, а отримані кошти перераховуватиме ОСОБА_5 .

Реалізуючи злочинну домовленість, 24 квітня 2015 року приблизно о 18:30 годині ОСОБА_4 незаконно збула особі під псевдонімом " ОСОБА_13 " отриманий від ОСОБА_5 особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,2658 грам.

При цьому у той же день - 24 квітня 2015 року приблизно о 18:30 годині ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , яка знаходиться у її користуванні, маючи умисел на власне збагачення, з корисливих мотивів, надала особі під псевдонімом " ОСОБА_13 " приміщення для незаконного виготовлення та вживання щойно збутого йому наркотичного засобу.

Далі реалізуючи цю ж домовленість з ОСОБА_5 , 23 червня 2015 року ОСОБА_4 , незаконно збула особі під псевдонімом " ОСОБА_13 " отриманий від ОСОБА_5 особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунок на суху речовину становить 1,88 грам.

При цьому станом на 23 червня 2015 року ОСОБА_4 зберігала з метою подальшого збуту відповідно до досягнутої домовленості за місцем свого проживання - у квартирі АДРЕСА_4 :

-у медичному шприці - особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 4,643 грами;

-у полімерній пляшці - особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунок на суху речовину становить 35,976 грам.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що:

-відповідно до статті 32 Кримінального Кодексу України, пункту 3 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" /надалі - Пленуму/ неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою частиною тієї самої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України утворюють повторність злочинів;
-відповідно до абзацу 2 пункту 7 Пленуму у разі, якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального Кодексу України із зазначенням повторності злочинів у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуючої ознаки відповідних злочинів;
-відповідно до абзацу 2 пункту 7 Пленуму якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 Кримінального Кодексу України повинні отримувати окрему кваліфікацію.

-відповідно до частини 1 статті 33 Кримінального Кодексу України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу. До того ж, відповідно до роз`яснень, що містяться у абзаці 2 пункту 8 Пленуму сукупність утворюють також злочини, передбачені однією і тією ж статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, якщо вони мають різні стадії;
-відповідно до абзацу 11 пункту 3 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" злочини, передбачені, зокрема, статтею 307 Кримінального Кодексу України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.

Таке доводить, що кваліфікація усіх вчинених обвинуваченим дій, що передбачені однією частиною статті 307 Кримінального Кодексу України, має здійснюватись за однією частиною відповідної статті із зазначенням усіх вчинених дій та кваліфікуючих ознак усіх дій, що утворюють сукупність, та такої кваліфікуючої ознаки, як повторність;

Кваліфікуючи дії обвинувачених, суд також враховує вимоги частини 1 статті 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту; зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення може здійснюватись судом лише у випадку, якщо це покращує становище особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, а в інших випадках - лише за ініціативою прокурора шляхом зміни обвинувачення в суді.

Таке дозволяє кваліфікувати дії обвинувачених таким чином.

ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_4 щодо незаконного обігу наркотичних засобів органами досудового розслідування та державним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України таким чином:
-по епізоду від 04 березня 2015 року - як незаконний збут наркотичних засобів з такими кваліфікуючими ознаками:

-вчинений за попередньою змовою групою осіб;

-предметом якого були особливо небезпечні наркотичні засоби

-по епізодах від 24 квітня 2015 року та від 23 червня 2015 року - як незаконне пересилання та зберігання з метою збуту, а також - як незаконний збут наркотичних засобів - з такими кваліфікуючими ознаками:

-вчинені повторно

-вчинені за попередньою змовою групою осіб;

-предметом якого були особливо небезпечні наркотичні засоби

За такого цим вироком по перелічених епізодах ОСОБА_4 притягається до відповідальності за вчинення злочинів, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України із зазначенням усіх вчинених нею дій та кваліфікуючих ознак усіх дій, що утворюють сукупність.

Наведене доводить, що ці дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - як незаконне пересилання та зберігання з метою збуту, а також - як незаконний збут наркотичних засобів - вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, предметом яких були особливо небезпечні наркотичні засоби.

ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - як незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Під час судового розгляду справи обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин визнала повністю, підтвердила усі викладені обставини та у содіяному покаялась..
Вона пояснювала, що вчинила вказані злочини через своє важке матеріальне становище.

Обвинувачена ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження свою вину у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин також визнала повністю, підтвердила усі викладені обставини та у содіяному покаялась.
Вчинення злочину вона також пояснювала важким матеріальним становищем.

Оскільки обставини та причини вчинення обвинуваченими незаконних дій сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

Відповідно до висновку експерта № 455 від 11 березня 2015 року збута 04 березня 2015 року ОСОБА_4 речовина містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат макової соломки, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 1,471 г.

Відповідно до висновку експерта № 843 від 13 травня 2015 року збута 24 квітня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 речовина містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,2658 г.

Відповідно до висновку експерта № 1171 від 23 червня 2015 року збута 23 червня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 речовина містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 3,7191 г.

Відповідно до висновку експерта № 1174 від 24 червня 2015 року речовини, що станом на 23 червня 2015 року зберігались ОСОБА_5 за місцем свого проживання з метою збуту, містили у своєму складі особливо небезпечні наркотичні засоби:

-речовина, що зберігалась у скляній пляшечці з написами "Йод" - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,262 г.;

-речовина, що зберігалась у скляному флаконі, обмотаному липкою стрічкою - концентрат макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 11,9 г.

Відповідно до висновку експерта № 1173 від 23 червня 2015 року речовини, що станом на 23 червня 2015 року зберігались ОСОБА_4 за місцем свого проживання з метою збуту, містили у своєму складі особливо небезпечні наркотичні засоби:

-речовина, що зберігалась в одноразовому медичному шприці - концентрат макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 4,643 г.;

-речовина, що зберігалась в полімерній пляшці - концентрат макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 35,976 г.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинувачених у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання кожної з обвинувачених.

1. Суд відзначає, що під час судового розгляду кримінального провадження кожна з обвинувачених визнала свою винуватість.

Ця обставина під час розгляду цього кримінального провадження має суттєве значення за такого.

В цьому випадку матеріали справи свідчать, що більшість з фактичних обставин, які визнаються обвинуваченими, є доведеними лише їх показами та їх позицією по суті справи.

Це підтверджується, зокрема, змістом зібраних у справі доказів, що підлягають оцінці відповідно до правової позиції, що була висловлена у Постанові Верховного Суду України від 16 березня 2017 року у справі №

671/463/15-к.

При цьому показовим є те, що, обвинувачені є обізнаними про дійсний стан цього кримінального провадження.

За такого в межах цього кримінального провадження визнання винуватості обвинуваченими суд відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як окрему обставину, що пом`якшує покарання кожного з них.

2. Наведене вище доводить, що в цьому випадку кожна з обвинувачених суттєвим чином посприяла розкриттю вчинених злочинів.
Таке в цьому випадку свідчить про щире каяття кожної з обвинувачених, адже вони, будучи освіченими про можливі наслідки притягнення їх до кримінальної відповідальності та об`єктивно маючи можливість вчинити дії щодо уникнення такої відповідальності, обрали позицію сприяння суду у встановленні дійсних обставин справи.

За такого відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України, як обставини, що пом`якшують покарання кожного з обвинувачених, суд враховує щире каяття та сприяння кожним з них у розкритті злочину.

3. До того ж, відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України як обставину, що пом`якшує покарання кожної з обвинувачених, суд враховує першу судимість кожної з них.

Обставини, які обтяжують покарання обвинувачених

Обставин, які відповідно до статті 67 Кримінального Кодексу України обтяжують покарання будь-кого з обвинувачених в межах цього кримінального провадження, ані під час досудового розслідування, ані у суді встановлено не було.

За такого суд вважає, що такі обставини відносно будь-кого з обвинувачених в межах цього кримінального провадження є відсутніми.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно кожної з обвинувачених, суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених кожним з них злочинів, обставини, що пом`якшують відповідальність кожної з них, а також - особу кожної з обвинувачених.

З урахуванням цього суд відзначає наступне.

Стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 .

Оцінюючи характер та ступень тяжкості вчинених нею злочинів, суд враховує, що вчинений нею злочин законом віднесений до категорії тяжких.

Оцінюючи відомості щодо особи винної, суд враховує, що вона за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та стабільне законне джерело доходів.

Суд враховує також її вік (наразі їй виповнилось 50 років).

Оцінюючи наведені вище обставини у їх сукупності, а також - у сукупності із тим, що протягом свого життя раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягалась, суд вважає, що вчинення нею злочину є наслідком випадкового збігу особистих обставин, та не є наслідком спрямованості її особи.

Стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 .

Оцінюючи характер та ступень тяжкості вчинених нею злочинів, суд враховує, що вчинений нею злочин законом віднесений до категорії тяжких.

Разом із цим суд враховує, що злочин був вчинений нею за попередньою змовою з її матір`ю, що суттєво знижує суспільну небезпеку наявної в її діях кваліфікуючої ознаки "за попередньою змовою групою осіб", а за такого - суспільну небезпеку вчиненого нею злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

Оцінюючи відомості щодо особи винної, суд враховує, що вона за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та стабільне законне джерело доходів, виховує малолітню дитину.

Суд також враховує, що вона фактично не має освіти, що само по собі об`єктивно не дозволяє їй усвідомити дійсний характер суспільної небезпеки вчиненого нею діяння. Ця обставина суттєво знижує суспільну небезпеку її особи.

Оцінюючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що вчинення ОСОБА_14 злочину є наслідком недостатнього усвідомлення нею належної поведінки через рівень її освіти та пов`язаними із цим особливостями способу її життя, але - не є наслідком спрямованості її особи.

Призначення основного покарання.

Призначаючи покарання кожній з обвинувачених, суд враховує, що санкція частини 2 статті 307 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

Разом із цим суд враховує, що частина перша статті 8 Кримінально-процесуального Кодексу України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права означає те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави.

З огляду на це суд вважає за необхідне призначити покарання кожній з обвинувачених таким чином.

ОСОБА_4 .

В цьому випадку судом встановлено наявність двох обставин, що пом`якшують її покарання, а саме:

1)визнання нею своєї винуватості;

2)її щире каяття та сприяння нею у встановленні дійсних обставин кримінального провадження

Ці обставини, сукупно з тим, що вона, як доведено вище, вчинила злочин внаслідок випадкового збігу особистих обставин, свідчать про істотне зменшення суспільної небезпеки її особи, адже у сукупності доводять, що вона, допустивши протиправні дії, належним чином усвідомлює це та щиро бажає виправитись.

При цьому та обставина, що після звільнення з-під варти вона процесуальних обов`язків дотрималась та займалась суспільно-корисною працею свідчить про те, що вона твердо встала на шлях виправлення.

Наведені обставини доводять, що суспільна небезпека її особи є зниженою такою мірою, що таке дозволяє, застосувавши статтю 69 Кримінального Кодексу України, призначити їй основне покарання, що, сукупно з огляду на її поважний вік та стан її здоров`я, є суттєво нижчим найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - у розмірі 2 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_5 .

В цьому випадку судом встановлено наявність двох обставин, що пом`якшують її покарання, а саме:

1)визнання нею своєї винуватості;

2)її щире каяття та сприяння нею у встановленні дійсних обставин кримінального провадження

Ці обставини, сукупно з тим, що вона, як доведено вище, вчинила злочин внаслідок рівню її освіти та пов`язаними із цим особливостями способу її життя, свідчать про істотне зменшення суспільної небезпеки її особи, адже у сукупності доводять, що вона, допустивши протиправні дії, належним чином усвідомлює це та щиро бажає виправитись.

При цьому та обставина, що протягом розгляду справи вона процесуальних обов`язків дотрималась, свідчить про те, що вона твердо встала на шлях виправлення.

Наведені обставини доводять, що суспільна небезпека її особи є зниженою такою мірою, що таке дозволяє, застосувавши статтю 69 Кримінального Кодексу України, призначити їй основне покарання, що є нижчим найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - у розмірі 5 років позбавлення волі.

При цьому враховуючи, що наразі вона зайнята суспільно корисною працею, до того ж - виховує сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та твердо встала на шлях виправлення, суд вважає, що її виправлення є можливим без застосування покарання, через що вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити її від відбування цього покарання, якщо вона протягом іспитового строку в три роки не вчинить нового злочину.

Звільняючи обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, суд враховує, що злочини був вчинений нею обвинуваченим протягом 2015 року.

На момент його вчинення діяла норма статті 76 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 1254-VI від 14 квітня 2009 року, яка передбачала право, але не обов`язок суду у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого певні обов`язки; покладення таких обов`язків не визначалось за обов`язкове.

7 вересня 2016 року був прийнятий Закон № 1492-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених", який набув чинності 8 жовтня 2016 року. Цим законом норма статті 76 Кримінального Кодексу України була змінена та вже передбачала обов`язок суду у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого певні обов`язки. Тобто, нова редакція вказаної норми встановлювала обов`язкові додаткові обмеження щодо особи, яка звільняється від покарання з випробуванням, погіршуючи таким чином становище такої особи.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кримінального Кодексу України за такого редакція частини 2 статті 389 Кримінального Кодексу України, введена в дію Законом № 1492-VIII від 7 вересня 2016 року не має зворотної дії у часі, отже - не може застосовуватись в межах цієї справи.

За такого питання про покладення на ОСОБА_5 обов`язків слід вирішувати відповідно до статті 76 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 1254-VI від 14 квітня 2009 року.

Вирішуючи питання про покладення на обвинуваченого обов`язків відповідно до вказаної норми, суд враховує сімейний стан обвинуваченої, зокрема - те, що вона є постійно зайнятою доглядом за дитиною, а також - тривалість часу, протягом якого вона не вчиняла нових злочинів.

За такого суд вважає за можливе, звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, не покладати на неї додаткові обов`язки, оскільки їх покладення не призведе до досягнення мети встановлення випробування, а лише потягне за собою додаткові та вкрай обтяжливі для обвинуваченої наслідки.

Призначення додаткового покарання.

Санкція частини 2 статті 307 Кримінального Кодексу України передбачає обов`язкове застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Разом із цим:

-основне покарання за вчинення злочину, передбаченого цією нормою, кожній з обвинувачених призначається із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України;

-матеріали справи свідчать, що в цьому випадку ані ОСОБА_4 , ані - ОСОБА_5 не мали дохід від обігу наркотичних засобів за основне або суттєве джерело для існування та внаслідок вчинення злочину суттєвої матеріальної вигоди фактично не отримали.

З огляду на це суд вважає за можливе, керуючись статтею 69 Кримінального Кодексу України, не застосовувати ані до ОСОБА_5 , ані до ОСОБА_4 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення.

З 23 червня 2015 року до 21 жовтня 2016 року ОСОБА_4 перебувала у місцях попереднього ув`язнення.

Відповідно до частини 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" за такого з 23 червня 2015 року до 21 жовтня 2016 року, тобто - протягом 1 року 03 місяців 29 днів - відносно неї тривало попереднє ув`язнення.

При цьому відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання.

Під час вирішення питання про порядок зарахування цього строку суд враховує таке.

Редакція частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України, що діяла на момент початку попереднього ув`язнення обвинуваченої - станом на 23 червня 2015 року- передбачала зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Далі, 24 грудня 2015 року набув чинності Закон України № 838-VIII "про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання", який передбачав, що: "Зарахування судом строку попереднього ув`язнення ... проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі".

У подальшому такий підхід законодавець визнав недостатньо обґрунтованим, адже 21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким ч. 5 ст. 72 КК викладено в іншій редакції, що передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

При цьому у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 червня 2018 року зроблений висновок про те, що при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого частиною 1 статті 72 Кримінального Кодексу України норма частини 5 цієї статті у редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а норми частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.

Відповідно ж до частини 6 статті 368 Кримінального Процесуального Кодексу України та частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" цей висновок підлягає врахуванню судом при застосуванні норм частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України.

За такого період попереднього ув`язнення ОСОБА_4 слід зараховувати у строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже, загалом у строк покарання цій обвинуваченій слід зарахувати період тривалістю в (1 рік 03 місяці 29 днів х 2) - 2 роки 07 місяців 28 днів.

Оскільки ж наразі цей строк перевищує строк призначеного їй покарання, її слід вважати такою, що повністю відбула призначене судом покарання.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

В зв`язку із розслідуванням злочину, що був вчинений ОСОБА_4 04 березня 2015 року на залучення експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України було витрачено 245,96 грн.

Оскільки цей злочин ОСОБА_4 вчинила у співучасті з іншою особою, відповідно до статті 124 КПК України з неї слід стягнути половину цієї суми.

В зв`язку із розслідуванням злочинів, що були вчинені ОСОБА_4 разом з ОСОБА_14 на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України було витрачено загалом 1.228,80 грн.

Відповідно до статті 124 КПК України за такого ці кошти слід стягнути з обвинувачених у рівних частках.

Вирішення питання про долю речових доказів.

Речові докази у справі слід зберігати до розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_15 .

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_16 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України та призначити їй покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки 6 /шість/ місяців без конфіскації майна.

ОСОБА_17 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України та призначити їй покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років без конфіскації майна.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Миколаївського Науково-Дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України 737 грн. 38 коп. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Миколаївського Науково-Дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України 614 грн. 40 коп. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_18 =

24.07.2018