Справа № 165/1859/17 Провадження №11-кп/773/223/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 21 грудня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Діхтів Володимир-Волинського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки із покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишено попередній особисте зобов`язання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду.
У порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 18 липня 2017 року близько 21 год 30 хв він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем, марки «Фольксваген Гольф» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на вул. Зелена м. Нововолинська, не виконав законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, проявив недбалість, не зупинився, а продовжив рух, збільшуючи швидкість, виїхав на перехрестя вулиць Миру та Зелена м. Нововолинська, де, не впоравшись із керуванням, всупереч вимогам п.п. 1.10, 2.3 (б), (д), 2.4, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України виїхав на прилеглий праворуч тротуар, де допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_11 , що спричинило смерть останньої.

Не оспорюючи фактичні обставини вчиненого правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного. Стверджує, що місцевим судом не в повній мірі враховано, що від злочинних дій ОСОБА_7 , вчинених у стані алкогольного сп`яніння, настали тяжкі і незворотні наслідки смерть потерпілої. З огляду на наведене не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням та просить призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

У поданій на вирок апеляції потерпіла також вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Посилається на обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу суду на невиконання ОСОБА_7 законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, створивши таким чином дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула потерпіла. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг, прокурора, потерпілу та представника потерпілої, які підтримали подані ними апеляції у повному обсязі та просили їх задовольнити, обвинуваченого та захисника, які їх заперечили, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України є правильними та ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Доводи прокурора та потерпілої про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на думку суду апеляційної інстанції, є підставними.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи міру покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину.
З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про скасування вироку в частині призначеного покарання з ухваленням нового.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує, що вчинений обвинуваченим злочин належить до категорії тяжких.
Суд апеляційної інстанції бере до уваги особу винного, який раніше не судимий, є пенсіонером, інвалідом 2-ї групи у звязку з трудовим каліцтвом та має позитивну характеристику за місцем проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
До обтяжуючих покарання обставин апеляційний суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції враховує конкретні обставини скоєного злочину, а саме його тяжкі наслідки загибель людини, та позицію потерпілої сторони, яка наполягає на покаранні у виді реального позбавлення волі.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із твердженнями апелянтів про призначення ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі.

Враховуючи, що обвинувачений заявлений позов відшкодував і має намір відшкодувати обумовлений потерпілою розмір шкоди, обставини, які пом`якшують покарання, судово-психологічну характеристику із досудової доповіді, апеляційний суд вважає за доцільне призначити йому мінімальний строк позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Таке покарання відповідатиме ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

У зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України судове рішення підлягає скасуванню в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 21 грудня 2017 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття основного покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верхоного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді