Номер провадження: 11-сс/785/1088/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000190 від 16 листопада 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000190 від 16 листопада 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді незаконна та не обґрунтована, оскільки слідчим суддею не враховано, що вказане майно, в порядку ст.98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, призведе до втрати та знищення вказаних доказів, або інших негативних наслідків, які можуть перешкодити повному та об`єктивному досудовому розслідуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, представника власника майна ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Статтею 173 КПК України передбачено, що
1. Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
2. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вимог зазначених норм закону та обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Так, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчий в клопотанні не обґрунтовував існування правових підстав для накладення арешту на майно.
У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Так, згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що на теперішній час слідчим відділом ГУНП в АР Крим та м.Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000190, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Одеської митниці налагодили механізм систематичного отримання неправомірної вигоди від громадян України за переміщення автотранспортних засобів на митну територію України поза митним контролем.
Так, за останні три місяці за участю невстановленої групи службових осіб Одеської митниці спільно з іншими громадянами України, на територію України з Об`єднаних Арабських Еміратів поза митним контролем переміщено близько 50 автомобілів преміум та бізнес класу за попередньо налагодженою схемою, а саме: громадяни України ОСОБА_10 , тимчасово проживаючий на території Об`єднаних Арабських Еміратів та ОСОБА_11 , організували переміщення транспортних засобів, які були у використанні за кордоном на митну територію України з використанням схеми псевдо транзиту.
Протиправна схема ввезення транспортних засобів має наступний вигляд: громадянин України ОСОБА_10 скуповує на аукціонах в ОАЕ транспортні засоби, формує партію товару з 10-15 одиниць та відправляє міжнародною корабельно-транспортною компанією Cosco на територію України. В подальшому по прибуттю в Одеський порт, під час розформування контейнерів представники ТОВ «Інтер Транс Лоджистікс» (, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20) надають підроблені приватним нотаріусом (місце знаходження нотаріуса: АДРЕСА_2 ) ОСОБА_12 , доручення від громадян не резидентів України на громадян України, щодо дозволу останнім вивезти транспортні засоби з території України на територію Придністровської Молдавської Республіки.
Разом з тим встановлено, що ОСОБА_13 , державний інспектор сектору митного оформлення № 1 митного поста «Спеціалізований» Одеської митниці ДФС України (особиста номерна печатка №886) зловживаючи службовим становищем, систематично отримуючи неправомірну вигоду від ОСОБА_11 сприяє у переміщенні транспортних засобів поза митним контролем, у зв`язку з цим автомобілі в митному режимі транзит 80 покидають Одеський порт та фактично направляються в м. Київ за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 17 (територія колишнього Київського Ювелірного заводу) для подальшої розборки та реалізації. Водночас головний державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста «Котовськ» пункту пропуску «Платонове-Гоянул Ноу» Одеської митниці ДФС України ОСОБА_14 , зловживаючи службовим становищем, систематично отримуючи неправомірну вигоду від ОСОБА_11 закриває транзит без фактичної наявності транспортних засобів на пункті пропуску.
23 березня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні слідчого майно, а саме автомобілі, мобільні телефони, ті іншу документацію (інвойси, ордера, квитанції, декларації, платіжні доручення).
Під час апеляційного розгляду встановлено, що кримінальне провадження №0000190 було розпочато за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою.
Предметом вказаного злочину є неправомірна вигода, під якою слід розуміти грошові кошти чи інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають чи одержують без законних на те підстав
Під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 працівниками правоохоронних органів взагалі не вилучались грошові кошти, які могли бути предметом злочину у даному кримінальному провадженні, а було вилучено майно, яке на думку апеляційного суду не має до вказаного кримінального провадження жодного відношення.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні апеляційного суду не довели, що вилучені під час обшуку автомобілі, речі, документи та інше майно, зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення
За таких обставин апеляційний суд вважає, що майно на яке слідчий просив накласти арешт у своєму клопотанні не відповідає критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває значний час, а саме з 16 листопада 2017 року, однак жодній особі у кримінальному провадженні про підозру повідомлено не було.
Зазначене у клопотанні слідчого майно є тимчасово вилученим тривалий період часу, а саме з моменту його вилучення в ході проведення обшуку 23 березня 2018 року і до теперішнього часу орган досудового розслідування мав можливість провести його огляд та необхідні експертні дослідження.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.
Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_8 про арешт майна, яке було вилучено у ході проведення обшуку за адресою: м.Київ, вул.Голосіївська,17 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000190 від 16 листопада 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3