Кримінальне провадження № 1-кп/522/451/18

УХВАЛА

12 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003215 від 06.05.2016 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Закарпатської області, м. Рахів, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, зі слів раніше судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , росіянки, громадянки України,уродженки Одеської області, без освіти, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_3 , не заміжньої, не працюючої, раніше судимої,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , циганки, громадянки України,уродженки Одеської області, без освіти, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_4 не заміжньої, не працюючої, раніше судимої,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003215 від 06.05.2016 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Розглядаючи питання щодо продовження строків тримання обвинувачених під вартою, в порядку ч.3 ст.331 КПК України, прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2ст. 187 КК України, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, ще мають місце, а саме що обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані.
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечували щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також адвокатом ОСОБА_8 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, а також, що існують достатні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинувачених, а саме, що обвинувачені не одружені та не заміжні, не працевлаштовані, що свідчить про відсутність в них міцних соціальних зв`язків, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не одружений, не має місця роботи, не навчається, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, докази в даному кримінальному провадженні судом ще не досліджені, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду, може вчинити тиск на свідків.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не заміжня, не має місця роботи, місця навчання, що свідчить про відсутність в неї міцних соціальних зв`язків, докази в даному кримінальному провадженні судом ще не досліджені, що свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_4 може переховуватись від суду, може вчинити тиск на свідків.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, якого на теперішній час ще не було допитано.
Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку про можливість продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, враховані судом при застосуванні запобіжного заходу ще мають місце.

Керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в ДУ «Одеська установа виконання покарань-21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації на 60 діб, тобто до 10.09.2018 року.

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в ДУ «Одеська установа виконання покарань-21», на 60 діб, тобто до 10.09.2018 року.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 12.07.2018 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1
12.07.2018