Справа № 573/1448/18
Номер провадження 1-кп/573/153/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21 липня 2018 року за №0000351, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2015 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом епізодичне вживання канабіоідів, не інваліда, раніше судимого вироком Білопільського районного суду Сумської області від 23 березня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., який сплачено 02 липня 2018 року, судимість не погашена

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 липня 2018 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебував у кімнаті будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник словесний конфлікт із батьками - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають за цією ж адресою. Під час даного конфлікту батьки повалили ОСОБА_4 на ліжко, щоб заспокоїти. В цей час у ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , лежачи на ліжку, один раз вкусив ОСОБА_6 , яка нахилилася до нього, за ліве плече. Після цього, ОСОБА_4 встав із ліжка та наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в грудну клітку над лівою молочною залозою, надалі взяв консервний ключ та наніс ним два удари по лівій гомілці останньої, таким чином завдав потерпілій тілесні ушкодження у виді: двох саден на лівому плечі з синцем навколо, а також синців над лівою молочною залозою та на лівій гомілці, які відносяться до категорії легких.

Виконуючи вищевказані дії ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_6 та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Крім цього, ОСОБА_4 , завідомо знаючи, що канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом і що його придбання та зберігання є протиправними діями, які тягнуть за собою кримінальну відповідальність, маючи непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 КК України, діючи повторно, у точно невстановлений день на початку липня 2018 року, в денний час, перебуваючи на території колишньої птахоферми в с. Білани Білопільського району, побачив декілька дикорослих рослин коноплі, які вирішив зірвати для особистого використання без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 зірвав верхівки вказаних дикорослих рослин коноплі з листям, таким чином незаконно придбавши наркотичний засіб без мети збуту.

У подальшому ОСОБА_4 помістив вказані рослини до поліетиленового пакету, який мав при собі та, тримаючи в руках, переніс до домогосподарства за місцем мешкання за адресою АДРЕСА_1 , де висушив їх, помістив до поліетиленового пакета та поклав його під килимком у туалеті, розташованому на подвір`ї свого домогосподарства та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

У подальшому, 20 липня 2018 року під час проведення працівниками поліції Білопільського відділення поліції ГУНП України в Сумській області огляду у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , в туалеті, розташованому на подвір`ї домогосподарства, у поліетиленовому пакеті виявлено та вилучено суху речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою перерахунку на суху речовину 16,98 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердив, що 19 липня 2018 року близько 18 години у будинку за місцем проживання між ним та батьками: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. Під час сварки батьки повалили його на ліжко. В цей момент він один раз вкусив матір, яка нахилилася до нього, за ліве плече та встав з ліжка. Надалі наніс матері один удар кулаком правої руки у грудну клітку та два удари консервним ключем по лівій гомілці.

Також на початку липня 2018 року, побачивши біля колишньої птахоферми в с. Білани декілька дикорослих рослин коноплі, зірвав з них верхівки з листям, поклав їх у поліетиленовий пакет, який мав при собі та приніс додому. У подальшому, скориставшись відсутністю вдома батьків, висушив коноплю, поклав її у поліетиленовий пакет та заховав під килимком у туалеті, розташованому на подвір`ї домогосподарства за місцем проживання, де зберігав для особистого вживання до моменту вилучення наркотичного засобу працівниками поліції 20 липня 2018 року.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_4 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2015 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом епізодичне вживання канабіоідів, не інваліда, раніше судимого вироком Білопільського районного суду Сумської області від 23 березня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України, судимість не погашена, задовільно характеризується за місцем проживання, а також думку потерпілої ОСОБА_6 , викладену в адресованій суду письмовій заяві, в якій остання зазначила, що претензій до обвинуваченого не має (а. с. 28, 31-40).

Органом досудового розслідування повторність визнано обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 . Разом з тим дана обставина є кваліфікуючою ознакою вчиненого останнім злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а тому відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, вона не може бути ще раз урахована як обтяжуюча покарання обставина. Інших обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Таким чином, беручи до уваги що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище пом`якшуючі відповідальність обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання в межах санкції зазначеної частини статті, у виді штрафу, а за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі. Призначаючи покарання, суд також враховує кількість злочинів, що входять до сукупності, вид сукупності та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягають процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів у сумі 1 144 грн. 00 коп. (а. с. 41).

На підставі ст. 100 КПК України речові докази - канабіс масою 16,98 г та пристрій для вживання канабісу з нашаруванням екстракту канабісу масою 0,217 г, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області, знищити (а. с. 42-43).

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, .

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 1 144 (одну тисячу сто сорок чотири) гривні 00 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів.

Речові докази канабіс масою 16,98 г та пристрій для вживання канабісу з нашаруванням екстракту канабісу масою 0,217 г знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: