Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/517/18
Провадження № 1-кп/280/175/18
ВИРОК
Іменем України

14 травня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в залі суду, в м. Коростишів, Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000177 від 19.03.2018 відносно ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Житомирської області, м. Коростишів, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, маючого на утриманні сина ОСОБА_6 , 2004 р.н., дочку ОСОБА_7 , 2009 р.н., депутатом та інвалідом не являється, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 перебував в шлюбі з ОСОБА_4 у період часу з серпня 2003 року по листопад 2005 року.

За період проживання, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

У 2008 році ОСОБА_4 звернулась до Коростишівського районного суду із цивільним позовом до ОСОБА_5 з метою стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення останнім повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який задоволено у повному обсязі.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 , у період часу з листопада 2012 року по 02 січня 2018 року, офіційно працював у ФОП « ОСОБА_9 » та отримував заробітну плату, тобто мав достатній заробіток, навмисно злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), та допустив заборгованість станом на 01.02.2018 року в розмірі 36 157, 65 гривень.

Відповідно до виконавчого листа, виданого на підставі рішення Коростишівського районного суду ОСОБА_5 зобов`язаний, на користь ОСОБА_4 сплачувати кошти (аліменти) в розмірі частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина ОСОБА_8 на користь його матері ОСОБА_10 починаючи з 29.01.2008 до 20.04.2022.

Крім того, на даний час ОСОБА_5 офіційно не працює та не вживає заходів, з метою офіційного працевлаштування, до центру зайнятості з питання працевлаштування не звертався та маючи тимчасовий заробіток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, чим став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів.

Внаслідок указаних злочинних діянь ОСОБА_5 , а саме злісного ухилення від сплати аліментів на користь ОСОБА_10 , станом на 01.02.2018 утворилась заборгованість в розмірі 36 157 гривні 65 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за ч.1 ст.164 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, з рішенням суду про сплату аліментів ознайомлений - зобов`язаний, на користь ОСОБА_4 сплачувати кошти (аліменти) в розмірі частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина ОСОБА_6 , до державної виконавчої служби його не викликали, до моменту притягнення до кримінальної відповідальності вчасно аліменти не сплачував, у зв`язку з тим, що не працює. Пояснив, що відшкодував потерпілій суму в розмірі 500 грн.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила,що обвинувачений матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, на час направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 до суду заборгованість за виконавчими документами складала 36 157, 65 грн. У квітні 2018 року обвинувачений сплатив 500 грн., при призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 , прокурор, потерпіла, не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження,які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження,судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як умисні дії, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішеннями суду коштів на утримання дітей(аліментів).

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України є злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_5 не працює, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , 2004 року народження, доньку - ОСОБА_7 , 2009 року народження, не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.
Крім того, суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, згідно висновку з протоколу №25/7 від 27.03.2018 засідання районної лікарсько- консультативної комісії Коростишівської центральної лікарні йому противопоказана важка фізична, підняття та перенос вантажів, робота на соці та в нічний час з 27.03.2018 по 27.09.2018.
При цьому суд враховує висновки досудової доповіді Коростишівського районного сектору з питань пробації щодо обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_5 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, можна зробити висновок, що виправлення особи можливе без позбавлення воле на певний строк. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покладання на обвинуваченого обов`язків відповідно ст.76 КК України.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, суд визнає обставиною,яка пом`якшує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статей Кримінального Закону, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України,особі,яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого ОСОБА_5 , таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та запобігання останнім нових злочинів, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації, він відчуватиме відповідний тиск відповідальності, при цьому залишаючись соціально адаптованою особою, відповідно зменшивши ймовірний тягар його утримання у місцях обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1 (один) рік, в період якого, відповідно до ст.76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1