Справа №: 398/1419/18
провадження №: 1-кп/398/358/18
ВИРОК
Іменем України

"06" липня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000230 від 17 січня 2018 рокуза обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, росіянина, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.04.2003 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 1 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 75, 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 04.03.2005 року Центрально-міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 08.11.2015 року вирок змінено та призначено за ч. 3 ст. 187 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років;

10.06.2005 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22.11.2007 року вирок скасовано та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць. Звільнився 22.07.2008 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяця 26 днів;

14.04.2011 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

07.06.2011 року Центрально-міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, з конфіскацією майна;

20.08.2013 року Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 391 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Центрально-міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 07.06.2011 року, яким було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнився 25.02.2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2018 року близько 14 год. 40 хв., ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість за вчинення умисних та корисливих злочинів на шлях виправлення не став та проходячи біля навчально-виховного комплексу №17, розташованого по проспекту Соборному, 130 в м. Олександрія Кіровоградської області, помітив раніше незнайомих йому неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які стояли на прилеглій території вказаного комплексу. ОСОБА_4 маючи на меті вчинення злочину, діючи умисно та повторно, реалізуючи корисливий мотив, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в ході розмови з ним почав торкатися руками до його куртки. Під час цього, ОСОБА_4 переконавшись, що його дії не помітні для ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та мають таємний характер, маючи на меті реалізацію злочинного умислу з лівої кишені куртки ОСОБА_7 таємно викрав мобільний телефон марки «SamsungGalaxy j1 SM-J120HZKDSEK», вартістю 1 545,00 грн. із SIM-картами мобільних операторів «Київстар» та «МТС», що на праві приватної власності належать ОСОБА_8 . В подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме: здав 17 січня 2018 року близько 15 год. 00 хв. за грошову винагороду до ломбарду, спричинивши своїми діями, потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 545,00 грн.

Отже, своїми діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України суд проводить судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, не оспорював, оскільки в ньому все викладено вірно, і пояснив, що в січні 2018 року в м. Олександрії в районі «Тинда», він разом зі своєю співмешканко проходили біля території школи №17. Вона йшла попереду окремо. Біля школи він помітив двох хлопців років 12-15. В одного з них, з кармана виглядав телефон. В той момент в нього виник умисел на крадіжку телефону. Він звернувся до хлопців з якимсь запитанням і в той момент, непомітно для них, викрав телефон. Хлопці не здогадувались про крадіжку. Після цього відразу пішов і здав телефон у ломбард, розташований в м. Олександрії по пр. Соборному, біля магазину «Оптовичок», за 1 100,00 грн. Це був сенсорний телефон, фіолетового кольору, марки «Самсунг». Телефон з ломбарду викупила потерпіла за власні кошти. На даний момент він не відшкодував потерпілій збитків, проте зобов`язується зробити це в майбутньому. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_8 не з`явилася, подала суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності та просила призначити покарання на розсуд суду.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, доказів на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомостей, які мають значення для вирішення долі речових доказів. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, докази на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомості, які мають значення для вирішення долі речових доказів, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена повністю.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно із положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Вчинений обвинуваченим злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості, є умисним корисливим злочином, яким завдано майнової шкоди потерпілій.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він неодружений, офіційно не працює, малолітніх чи неповнолітній дітей на утриманні не має, за місцем проживання скарг та заяв щодо нього не надходило, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних, корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Згідно з досудовою доповіддю від 04 липня 2018 року ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, в тому числі окремих осіб (а. с. 62 64). Відповідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України при призначенні покарання обвинуваченому судом враховується зазначена досудова доповідь.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує: характер і тривалість злочинного посягання, наслідки, які завдані кримінальним правопорушенням потерпілій, яка змушена була за власні кошти здійснювати викуп з ломбарду викраденого обвинуваченим майна, та не відшкодування обвинуваченим витрат, понесених потерпілою.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив новий умисний, корисливий злочин, що свідчить про ігнорування обвинуваченим принципу мирного володіння майном, за місцем проживання характеризується посередньо, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також данні досудової доповіді, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту, яке з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання з метою направлення для відбування покарання.
Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung», модель j1, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити останній;

- фотознімок коробки мобільного телефону, належного ОСОБА_8 , та копії чеків з ломбарду «Легкі гроші» зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000230, яке знаходить в Олександрійській місцевій прокуратурі Кіровоградської області, протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні №0000230 від 17 січня 2018 рокуза проведення експертизи в розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1