УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/6088/17

Провадження №: 1-в/755/192/18

"18" вересня 2018 р.
м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його направлення для відбування покарання, призначеного вироком, встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою

Інспектор Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_3 подав до суду дане клопотання про скасуваня звільнення від відбування покарання указаного засудженого (особу в інтересах якої подано клопотання), у зв`язку з порушенням ним умов звільнення, не виконання обов`язків регламентованих ст. 76 КК України, які були покладені за вироком суду.

Встановлені судом обставини

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2017 особу в інтересах якої подано клопотання визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та із застосуванням ст. 75 вказаного Кодексу звільнено від відбування цього покарання з іспитовим строком на 1 роки з покладенням зобов`язань з числа передбачених ст. 76 КК України.

Іспитовий строк установлений вироком суду на момент розгляду звернення заявника не закінчився.

На цей час, до суду надійшло звернення заявника, в якому зазначається, що за період іспитового строку випробування засуджений покладені на нього судом обов`язок не виконав, а тому звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням підлягає скасуванню, з цієї передумови. Не виконання обов`язків, слідує, на думку інспектора, з факту самого не прибуття за викликом до нього.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, який складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, ч. 1 ст. 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

А, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Статтею 138 КПК України передбачено, що поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти (ст. 136 КПК України).

Такі ж вимоги ставляться і при встановленні факту того чи є належним підтвердженням отримання особою виклику до заявника.

Матеріали особової справ не містять даних про те, що засуджений у вказані дні не прибув з неповажних причин.

Тим паче, що матеріали контрольної справи не містять жодного зворотного повідомлення УДППЗ УКРПОШТА з причинами повернення без виконання викликів , які б були адресовані засудженому за адресою його проживання, або ж останні вказували про те, що такі виклики він отримував своєчасно.

Також, суд звертає увагу на той факт, що заявником не перевірялось узагалі питання того, чи перебуває (- ав) засуджений за місцем реєстрації АДРЕСА_1 .

За таких умов, на думку суду, на цей час, це клопотання заявника є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», а тому воно не підлягає до задоволення.

З цих підстав суд, керуючись ст. 78 КК України, ст. 165 КВК України, ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, постановив :

у задоволенні подання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його направлення для відбування покарання, призначеного вироком, відмовити.

Матеріали контрольної (особової) справи засудженого повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

С у д д я : ОСОБА_1