Справа № 1-кп/593/117/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області
"16" травня 2018 р.
у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі

судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження внесене 16 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №-0000035 про обвинувачення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ценів Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з освітою 09 класів ( базова загальна середня освіта), у зареєстрованому шлюбі не перебуває, а проживає у фактичних шлюбних відносинах, не працюючого, депутатом не обирався, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - за ч.2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Потерпілий ОСОБА_4 , 15 березня 2018 року близько 21 години, йшов вулицею Центральна у с. Ценів Козівського району Тернопільської області в напрямку свого житла, яке знаходиться у цьому ж населеному пункті. В цей час, на вказаній вулиці його наздогнав сусід обвинувачений ОСОБА_5 , з яким вони тривалий час перебувають у неприязних відносинах, у зв`язку з чим між ними, на ґрунті особистої неприязні, виникла словесна суперечка, яка супроводжувалася висловлюванням нецензурними словами та образами. Під час вказаної суперечки у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний намір, близько 21 години 15 березня 2018 року, ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , наблизився до ОСОБА_4 та умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопив його лівою рукою за одяг на грудях та, утримуючи, наніс два удари кулаком правої руки в ділянки його лівого ока, лівого вуха та носа відповідно. Надалі ОСОБА_5 , довівши свій злочинний умисел до кінця, припинив свої протиправні дії та пішов в напрямку свого дому, в результаті чого конфлікт припинився. У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій навколоорбітальній ділянці, крововиливу у білкову оболонку лівого ока, синця на лівій вушній раковині та закритого перелому кісток носа, які, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за інкримінованим йому обвинуваченням кримінальним правопорушенням, кваліфікованим за ч.2 ст. 125 КК України свою вину визнав в повному обсязі, запевнив суд про своє щире каяття,

Також пояснив, що дійсно за обставин, зазначених в обвинувальному акті, які він не оспорює, 15 березня 2018 року він зустрівся в селі Ценів Козівського району Тернопільської області із потерпілим ОСОБА_4 і пішов разом з ним, розмовляючи на різні побутові теми. Їх з потерпілим сім`ї перебувають у тривалих неприязних стосунках і він знає з чужих слів, що потерпілий ображав його (обвинуваченого) дружину, наговорював неправду, як на нього, так і на його дружину. У зв`язку з цим він відчував тоді до потерпілого сильну ненависть і вирішив його побити. Так він схопив потерпілого за верхній одяг і наніс кулаком правої руки два удари в область носа та голови. На цьому все припинилося. Про скоєне жалкує, запевнив суд, що більше такого робити не буде, попросив пробачення у потерпілого, просить суд про покарання у виді штрафу.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що дійсно, з обвинуваченим він перебуває у тривалих неприязних стосунках, вони між собою не родичі. Саме 15 березня 2018 року, вечером, близько 21 години, він повертався додому від сусідки ОСОБА_7 , забравши молоко. Коли вийшов з вказаного господарства на дорогу, помітив, як з-за хліва сусідки вийшов обвинувачений ОСОБА_5 і попросив його почекати. При цьому він ( потерпілий) запідозрив щось погане з сторони обвинуваченого, але нічого не сказав. Так вони йшли селом Ценів Козівського району Тернопільської області й розмовляли між собою на різні теми. Коли проминули будинок обвинуваченого, він запитав чого той йде далі, на що ОСОБА_5 відповів, що хоче його провести. Відійшовши таким чином близько 70-80 метрів, обвинувачений раптово почав кричати: « Що я маю з тобою робити?, Що я маю з тобою робити?», при цьому схопив його за верхній одяг і двічі вдарив кулаком руки в область обличчя, так як вказано в обвинувальному акті. Піднявся шум, прибігла його (потерпілого) дружина і на цьому все припинилося. На даний час він обвинуваченого пробачив, жодних претензій до нього немає, щодо його покарання - покладається на думку суду. Також заперечив, що ображав дружину обвинуваченого й наговорював неправду на нього чи на його дружину.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні звернувся до суду із письмовою заявою, у якій зазначив, що повністю визнає і не оспорює всі обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, з кваліфікацією його дій за ч.2 ст. 125 КК України погоджується повністю. У зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України просив суд визнати недоцільним дослідження обставин кримінального правопорушення; запевнив суд, що правильно розуміє зміст таких обставин, також усвідомлює і розуміє процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження його права апеляційного оскарження вказаних обставин; зазначив, що така його позиція є добровільною.

Заява аналогічного змісту подана суду й потерпілим ОСОБА_4 і такий порядок дослідження доказів згідно ч.3 ст. 349 КПК України також підтримано у судовому засіданні прокурором.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, належність, допустимість та достовірність яких не заперечена сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено належними та допустимими доказами у справі той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 за вказаних у обвинуваченні обставин, 15 березня 2018 року, діючи умисно, заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого. А тому суд вважає правильною кваліфікацію органом досудового слідства таких дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та терміну покарання обвинуваченому, суд, враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, повністю визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, вибачився перед потерпілим. Також суд приймає до уваги й висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, викладений у досудовій доповіді про обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні.

Судом також враховується й думка потерпілого ОСОБА_4 , який щодо міри покарання обвинуваченого поклався на думку суду, повідомив, що пробачив його і немає до нього жодних претензій.

Суд не приймає до уваги клопотання обвинуваченого про призначення йому покарання у виді штрафу. Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження у обвинуваченого немає постійного джерела доходу та місця роботи, він утримує домашнє господарство, а відтак суд не прийшов до переконання про можливість сплати обвинуваченим штрафу у випадку призначення судом обвинуваченому покарання саме у такому виді.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого є можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді громадських робіт, терміном ближче до нижньої межі мінімального строку такого виду покарання, визначеного санкцією ч.2 ст. 125 КК України.

Про наявність процесуальних витрат та про речові докази, а також про вжиті заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні, - суду не повідомлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за яким призначити йому покарання у виді громадських робіт терміном 160 (сто шістдесят) годин.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дати реального виконання даного вироку.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду, яка після його проголошення негайно буде вручена обвинуваченому та прокурору.
Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1