Провадження №1-кс/369/3547/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно,

В С Т А Н О В И В:

Заявник адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою про зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно.

Свою скаргу заявник обґрунтовував тим, що 21 серпня 2018 року працівниками СУ ГУ НП в Київській області було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема, вилучено автомобіль марки «Toyota RAV 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 на праві власності, а також вилучено оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ та ключі від вказаного транспортного засобу.

Вилучений транспортний засіб не є предметом злочину, не міситть на собі слідів злочину та належить на праві власності ОСОБА_7 , яка не була присутня під час обшуку та не є стороною кримінального провадження.

Заявник зазначив, що вилучений транспортний засіб автомобіль «Toyota RAV 4», державний номерний знак НОМЕР_1 має правовий статус тимчасово вилученого майна. В матеріалах кримінального провадження відсутня інформація щодо арешту тимчасово вилученого майна, яке було вилучено 21 серпня 2018 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . В матеріалах кримінального провадження відсутня інформація щодо подання клопотання до суду слідчим або прокурором про арешт тимчасово вилученого майна. Вказане клопотання слідчим подане не було, у зв`язку з чим вилучене майно має бути повернуте власнику.

Враховуючи викладене, заявник просив зобов`язати старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 повернути ОСОБА_6 автомобіль марки «Toyota RAV 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ та ключі від вказаного транспортного засобу його власнику, що були вилучені 21 серпня 2018 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні матеріали клопотання, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0004806 від 10 серпня 2018 року, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0004806 від 10.08.2018 року, та накладено арешт на вилучений під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 152 - автомобіль марки «Toyota RAV 4» номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної чи фізичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даною скаргою заявник зазначив, що оскільки на вилучене під час проведеного обшуку майно не було накладено арешт, тому на підставі вимог ч. 5 ст. 171 КПК України воно підлягає поверненню, оскільки має статус тимчасово вилученого.

У судовому засіданні прокурором була надана ухвала слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року згідно якої був накладений арешт на автомобіль марки «Toyota RAV 4» номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Тому в даному випадку вказане майно не є тимчасово вилученим майном.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя в ухвалі від

27 серпня 2018 року дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про накладення арешту, оскільки прокурор у судовому засіданні обґрунтував необхідність такого арешту, який необхідний з метою збереження даного майна як речових доказів, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Арешт майна з підстав, передбачених вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ та ключі від транспортного засобу автомобіль марки «Toyota RAV 4» номерний знак « НОМЕР_1 » не вилучалися під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В даному випадку щодо заявленої вимоги про повернення власнику майна оригіналу свідоцтва про реєстрацію ТЗ та ключі від транспортного засобу на автомобіль марки «Toyota RAV 4» номерний знак « НОМЕР_1 » слід відмовити, оскільки матеріали скарги не містять належних доказів що вказані речі були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скарга адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 170, 174, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1