АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/903/18 Справа № 199/4987/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року м.Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0001342 відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
яка зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що прокурором та слідчим не доведено наявність підстав, передбачених ст.177 КПК України. Вказує на те, що прокурором в клопотанні не наведено фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, докази якої мають бути надані для обрання виняткового запобіжного заходу. Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, має дитину та матір похилого віку, яка потребує догляду. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 ніколи в розшуку не перебувала, від органів досудового розслідування та суду не переховувалась, що спростовує ризик зазначений в ухвалі слідчого судді, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказує на те, що письмових доказів про те, що ОСОБА_7 може випливати на свідків та потерпілого стороною обвинувачення не надано.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 вересня 2018 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, не має постійного джерела доходу, особисто знайома зі свідками, а отже, підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та впливати на свідків.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи підозрюваної та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може незаконно впливати на свідків та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 11 липня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що виразилось в умисному вбивстві, тобто протиправному заподіянню смерті іншій людині.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 10 липня 2018 року; протоколом огляду трупа ОСОБА_9 від 10 липня 2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 10 липня 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11 липня 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10 липня 2018 року; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 від 11 липня 2018 року за №1467, з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_9 є проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням серця та правої легені; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_7 від 11 липня 2018 року.

Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваної виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, об`єктивна сторона якого полягає в посяганні на життя іншої людини, що потягло її смерть, і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує їй у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрювана може незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженню, які надали покази, що викривають ОСОБА_7 у вчиненні нею вказаного діяння, а також те, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 раніше знайомі з підозрюваною та мають з нею дружні відносини.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваної обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційні скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Також, ж зважаючи на те, що у інкримінованому підозрюваній ОСОБА_7 кримінальному правопорушенні наявна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, колегія суддів, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, погоджується з рішенням слідчого судді не визначати у даному кримінальному провадженні заставу.
Крім того, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя об`єктивно взяв до уваги дані про особу підозрюваної, яка не має стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, а доводи апеляційної скарги її захисника про те, що вона має дитину та матір похилого віку, яка потребує догляду, ні чим не підтверджені, а отже самі по собі не можуть служити підставою для обрання того чи іншого запобіжного заходу, та враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4