"20" вересня 2018 р.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20.09.2018 року частково задоволено апеляційну скаргу представників власників майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
З прийнятим колегією суддів рішенням не погоджуюсь з наступних підстав.
Вважаю, що вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна вилученого в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулося з істотним порушенням вимог ст.ст.98, 131, 132, 171, 172, 173, 370 КПК України.
Так, в порушення вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власників майна. Оскільки орган досудового розслідування вилучив майно під час обшуку, то в слідчого судді були відсутні підстави вважати, що таке неповідомлення власника буде процесуально необхідним з метою забезпечення арешту, як передбачено ч.2 ст.172 КПК України.
Клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст.171 КПК України. До клопотання були додані лише копія протоколу обшуку від 26.06.2018 та витяг з ЄРДР. Згідно журналу та звукозапису судового засідання слідчий суддя матеріали кримінального провадження, які мають відношення до клопотання, в судовому засіданні не досліджував. За наданих матеріалів, слідчий суддя не мав можливості перевірити та в подальшому у прийнятому рішенні належно встановити наявність підстав вважати, що все вилучене майно відповідає критеріям визначеним у ст.98 КПК України.
Всупереч ч.5 ст.132, ч.2 ст.171 КПК як орган досудового розслідування в суді першої інстанції, так і прокурор в суді апеляційної інстанції, під час розгляду клопотання про арешт майна не надали достатні докази на підтвердження обставин на які вони посилаються.
В клопотанні про арешт майна та в оскарженій ухвалі слідчого судді в порушення вимог ч.ч.1-6 ст.170, ч.2 ст.171, ч.2, ч.5 ст.173 КПК України не зазначено та не встановлено підставу і мету накладення арешту на майно, відсутнє відповідне обґрунтування необхідності такого арешту.
За змістом ч.1 ст.131, ч.1 ст.132, ст.170, ст.171 КПК України слідує, що заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна застосовуються виключно в межах завдання цього кримінального провадження.
Як вбачається з клопотання слідчого поліції, внаслідок вчинення трьох кримінальних правопорушень у потерпілих в цьому кримінальному провадженні було викрадено певне майно в тому числі золоті вироби та грошові кошти.
Натомість, при порівнянні зазначеного викраденого майна з майном вилученого під час обшуку в Ясінських, вбачається очевидна різниця, яка вказує на відсутність підстав вважати, що вилучене майно, а саме золоті вироби, грошові кошти та ін., має значення доказу в кримінальному провадженні по якому подано клопотання про арешт майна.
В судовому засіданні під час апеляційного розгляду прокурор пояснив, що майно вилучене під час обшуку в Ясінських не стосується епізодів вчинених кримінальних правопорушень наведених у клопотанні про арешт майна, а можливо має значення по іншим злочинам, досудове розслідування по яким триває. При цьому, не дивлячись на неодноразові відкладення розгляду справи, прокурор з цього приводу не надав апеляційному суду будь-яких документальних підтверджень.
Як на час вирішення клопотання слідчим суддею, так і на час розгляду провадження в апеляційному порядку, власникам майна в межах цього кримінального провадження будь-яка підозра не повідомлялась, вони не допитувалися як свідки. На підтвердження належності на праві власності майна Ясінські надали апеляційному суду фотокартки та копії бірок щодо вилучених у них золотих виробів, де зазначено їх ідентифікуючі ознаки, гарантійні талони та коробки на придбані мобільні телефони та ін. техніку. Дані, що вилучене майно має ознаки речових доказів (є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, є об`єктом кримінальних протиправних дій, тощо) в цьому кримінальному провадженні, в матеріалах судового провадження відсутні.
Вважаю, що апеляційні доводи за результатами апеляційного розгляду ні прокурором, ні наявними матеріалами судового провадження спростовані не були. Слідчий суддя, а так само і апеляційний суд, не мали належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості клопотання про арешт майна. Оскаржена ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Суддя Апеляційного суду
Житомирської області ОСОБА_6