Номер провадження: 11-сс/785/1625/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2018 року, якою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноградний Сад, Доманівського р-ну, Миколаївської обл., громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.09.2010 р. Южноукраїнським райсудом Миколаївської області за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України до 7 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України в рамках кримінального провадження №0006504 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ОСІ УДПтСУ в Одеській області з визначенням розміру застави в сумі 45812 гривень. Строк дії зазначеної ухвали слідчого судді становить 60 діб та припиняє свою дію 17.11.2018 р.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, зазначив, що обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. При цьому, слідчий суддя зазначив, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою неможливе, оскільки існують ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може перешкоджати досудовому розслідуванню, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.
Зважаючи на положення ч. 5 ст. 183 КПК України, слідчий суддя визначив розмір застави в межах, передбачених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , зазначила, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, посилаючись на таке:
- слідчий суддя не врахував ті обставини, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не було доведено наявності ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання в м. Одесі, де мешкає разом із дружиною та матір`ю та має тяжкі захворювання, що свідчить про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу;
- застосування слідчим суддею найбільш суворого запобіжного заходу виключно з мотивів тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину йде в розріз із положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. та практики Європейського суду з прав людини.
З огляду на викладене, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою: у виді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, з наявних матеріалів справи вбачається, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що підтверджується доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, а у разі доведення вини, йому може бути призначене покарання на строк до восьми років позбавлення волі.

Зазначені обставини, а також відсутність законних джерел доходу, постійного місця роботи, та те, що підозрюваний раніше судимий за вчинення тяжкого та особливо тяжкого корисливого злочину, за які він реально відбував покарання, на шлях виправлення не став, а знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, свідчать про схильність ОСОБА_10 до антисуспільної поведінки та підтверджує наявність ризику вчинення нових злочинів.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження захисника ОСОБА_7 про відсутність в ухвалі слідчого судді обґрунтування щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного, ніж тримання під вартою, оскільки дані доводи не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Окрім того, у разі визнання ОСОБА_10 винним у інкримінованому злочині, йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі із реальним відбуттям покарання, що може свідчити також про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Твердження захисника щодо недоведеності ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з наявністю постійного місця проживання, де він мешкає разом з дружиною та матір`ю, оцінюються апеляційним судом критично, оскільки вказані обставини були враховані при постановленні ухвали слідчого судді.

Щодо доводів захисника ОСОБА_7 про стан здоров`я підозрюваного, який може свідчити про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів враховує наступне.

Із додатних до апеляційної скарги матеріалів, а саме медичної картки підозрюваного за 2014 та 2015 роки, не можливо зробити висновок про наявність, або розвиток в даний час хвороби, на яку посилається захисник, а також неможливості утримувати підозрюваного під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що на час досудового розслідування, він має утримуватись під вартою.

При цьому, розмір визначеної застави учасниками провадження не оскаржувався та визначений у відповідності до вимог п.1 ч.5 ст. 182 КПК України, тому апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням обставин справи, дійшов правильного висновку про визначення розміру застави.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що у даному випадку, тільки тримання під вартою, із визначенням розміру застави, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2018 року, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4