Справа № 215/1183/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники провадження: прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000456 про обвинувачення :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, перебуваючого на обліку у лікаря нарколога з жовтня 2010 року з приводу психічно поведінкових розладів внаслідок вживання декількох психоактивних речовин; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимості не має;

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.213, ч.2 ст.197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Влітку 2015 року (більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим) ОСОБА_7 , з метою власного користування достовірно знаючи про відсутність у нього встановленого діючим законодавством дозволу на право користування (оренди) земельної ділянки та наявність в її межах підземного газопроводу високого тиску самовільно зайняв земельну ділянку поблизу будинку АДРЕСА_2 , та розмістив поверх підземного газопроводу високого тиску тимчасову споруду металевий гараж, загальною площею 24 кв.м.
Згідно інформації наданої виконкомом Тернівської районної у місті Кривому Розі ради №1/31-202 від 12.03.2018 правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою, яка розташована поблизу будинку №82 по вул. С. Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу, а саме розміщення тимчасової споруди гараж загальною площею 24 кв.м., відсутні.
Згідно інформації наданої ПАТ «Криворіжгаз» на ділянці місцевості за адресою: Тернівський район, м. Кривий Ріг, поблизу будинку № 82 по вул. С. Колачевського, де на даний час розташовано тимчасову споруду гараж загальною площею 24 кв.м., знаходиться підземний розподільчий газопровід високого тиску.
Згідно до постанови Кабінету міністрів України № 1747 від 16 листопада 2002 року «Про затвердження правил охорони магістральних трубопроводів», охоронна зона об`єктів магістрального трубопровідного транспорту (далі охоронна зона) це земельна ділянка прилегла до об`єктів магістрального трубопровідного транспорту, обмежене умовними лініями з обох боків трубопроводу паралельно його осі (об`єкту), на якій обмежується провадження господарської діяльності.
Згідно до наказу № 254 від 01.10.1997 про затвердження правил безпеки газопостачання України, також відповідно до п.1.12 глави 1 Р. V «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених Наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України №285 від 15.05.2015 згідно якого «З метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 метри з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації цілодобово; складування матеріалів і устаткування, ведення земляних та будівельно монтажних робіт, садіння дерев, улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових».
Відповідно до Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №640 від 24.10.2011 року, технічні смуги це смуги на поверхні землі вздовж траси газопроводу завширшки 2 м з обох сторін від зовнішньої стінки газопроводу в плані, в межах яких не допускається юридичними і фізичними особами складання матеріалів, обладнання, садіння дерев, влаштування тимчасових споруд і будівель.
Згідно до вимог ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.
Згідно до ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або результатам аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно до ст. 126 Земельного кодексу України - право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» зазначено, що самовільне зайняття земельних ділянок це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність чи у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Згідно акту обстеження земельної ділянки виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради від 12.03.2018 по АДРЕСА_2 земельна ділянка загальною площею 24 кв.м використовується без будь-яких документів на право користування всупереч вимогам ст.ст. 125,126 Земельного Кодексу України.
Таким чином, ОСОБА_7 , в період часу - літа 2015 року не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, достовірно знаючи про наявність в її межах охоронної зони, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в особистих інтересах, з метою власного користування, всупереч вимогам ст. 14 Конституції України, ст.ст. 116, 125,126 Земельного Кодексу України, порушуючи правила безпеки системи газопостачання України самовільно зайняв земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_2 загальною площею 24 кв.м, яка згідно п. 4 розділу 3 Кодексу газорозподільчих систем відноситься до охоронної зони, та самовільно розмістив на ній тимчасову споруду металевий гараж, таким чином незаконно використувуючи вищевказану земельні ділянку по даний час.
Крім того, ОСОБА_7 , не будучи у встановленому законом порядку зареєстрованим як суб`єкт господарської діяльності, та не будучи посадовою особою суб`єкта господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел на порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом, з порушенням вимог статті 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999, в період часу з січня 2018 до 19 березня 2018 в приміщенні самовільно встановленого гаражу поблизу будинку АДРЕСА_2 , організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту, незаконно приймав від фізичних осіб за готівковий розрахунок брухт кольорових і чорних металів з метою його подальшої реалізації.
19.03.2018 працівниками поліції о 17.10 годині при проведенні обшуку в приміщенні самовільно встановленого гаражу поблизу будинку АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено брухт чорних металів, загальною вагою 150 кг, та брухт кольорових металів, загальною вагою 2,4 кг, який ОСОБА_7 прийняв від населення за готівковий розрахунок та зберігав з метою подальшого збуту, а також знаряддя злочину, а саме: електронний кантер в кількості 1 штуки та зошит обліку металобрухту.
Таким чином, внаслідок порушення встановленого Закон України «Про металобрухт» від 05.05.1999, порядку здійснення операцій з металобрухтом, протягом вказаного періоду, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.213 КК України, за ознаками здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.
Пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 197-1 КК України, тобто за ознаками самовільного зайняття земельної ділянки, яка знаходиться в охоронній зоні, та за ч. 1 ст. 213 КК України, тобто за ознаками здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, та визнає ОСОБА_7 винним у вказаних злочинах.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винним себе у інкримінованих злочинах визнав повністю, щиро розкаявся і підтвердив обставини незаконного розміщення гаража без будь-яких дозвільних документів та здійснення приймання від населення металобрухту з розрахунком. Про необхідність знесення гаражу був обізнаний, але на мав для цього можливості. Претензій до працівників поліції не має.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинах, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо всіх встановлених обставин, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Пpи пpизначеннi покаpання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують покарання.

Вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, вчинені ОСОБА_7 злочини відносяться до невеликої тяжкості .

Суд враховує данні щодо особи ОСОБА_7 , який посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, неодружений, перебуває на обліку в лікаря нарколога, раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак судимість на цей час погашена.

Обставиною, яка пом`якшує покаpання, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, суд дiйшов висновку про необхідність призначення покарання згідно вимог ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами інших правопорушень без ізоляції від суспільства в межах санкції ст.213 ч.1 та ст.197-1 ч.2 КК України за сукупністю злочинів згідно правил ст.70 КК України у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно положень ст.75 КК України.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов потерпілим не пред`являвся.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.213 та ч.2 ст.197-1 КК України, і призначити йому покарання за :

-ч.1 ст.213 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

-ч.2 ст.197-1 КК України обмеження волі на строк один рік шість місяців .

Згідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язавши періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: дріт загальною вагою 2,4 кг, електронний кантер, журнал обліку металобрухту, а.с.50, знищити; брухт та відходи чорних металів загальною вагою 150 кг, що зберігаються в ТОВ «Нова Грейн», а.с.52, - конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: