Провадження №1-кс/712/5689/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

щодо арешту майна

27 вересня 2018 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002411 від 1 липня 2015 року, -

в с т а н о в и в:
26 вересня 2018 року слідчий СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , звернулась до суду з указаним клопотанням, просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер№-02-009-0023, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на даний час перебуває у власності ОСОБА_5 , та заборонити органам, що здійснюють реєстрацію та перереєстрацію права власності на нерухоме майно, вчиняти будь які дії з реєстрації та перереєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області розслідується кримінальне провадження № 0002411 від 01.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 197-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 01.07.2015 року до Соснівського РВ УМВС надійшло повідомлення від директора комунального підприємства "Дирекція парків" Черкаської міської ради ОСОБА_6 про те, що на території парку Соснівський в м. Черкаси в районі між вулицями: Золотоніська, Грузиненка, Мініна і Пожарського і Ціалковського невстановлені особи самовільно зайняли земельні ділянки.

Досудовим розслідуванням з`ясовано, що на території парку «Соснівський» в м. Черкаси, а саме в районі між вул. Золотоніська, Грузиненка, Мініна і Пожарського та Ціолковського, самовільно зайнято та засмічено суміжними землекористувачами земельних ділянок парку -пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення природно-заповідного фонду України. Самовільне зайняття вчиняється шляхом самовільної забудови ділянок парку.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №138926856, право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за гр. ОСОБА_5 .

Згідно з висновком експертів за результатами проведення експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи № 845/16-23, 883/906/16-23 від 13.03.2017 року, розмір земельної ділянки, визначений у державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 533468, не відповідає фактичним розмірам користування.

Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016 «Про затвердження положення про територіальні органи Держгеокадастру», Головне управління Держгеокадастру області відповідно до покладених на нього завдань розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів щодо її відшкодування в установленому законом порядку.

На даний час правомірність перебування зазначеної земельної ділянки у власності гр. ОСОБА_5 досліджується в рамках кримінального провадження № 0002411, а також направлений лист до Головного управління Держгеокадастру Черкаської області з метою встановлення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання її не за цільовим призначенням, тому реалізація земельної ділянки кадастровий номер №-02-009-0023 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 може негативно вплинути на хід досудового розслідування вказаного провадження і подальшого поновлення прав законного володільця цієї нерухомості.

На думку органу досудового розслідування, об`єкт нерухомості земельна ділянка кадастровий номер №-02-009-0023, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 170 КПК України.
Слідчий зазначає, що оскільки земельна ділянка кадастровий номер №-02-009-0023за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом вчинення кримінального правопорушення, а законність набуття її ОСОБА_5 досліджується в рамках кримінального провадження, то беручи до уваги наявність ризику відчуження вказаного об`єкту нерухомості - виникла необхідність у накладенні арешту на цю вказану земельну ділянку до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання повністю підтримала та просила його задоволити.
Заслухавши думку слідчого, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів;
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що 1 липня 2015 року в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0002411 за ч.1 ст. 197-1 КК України внаслідок звернення директора комунального підприємства «Дирекція парків» Черкаської міської ради ОСОБА_6 про те, що на території парку Соснівський в м. Черкаси в районі між вулицями: Золотоніська, Грузиненка, Мініна і Пожарського і Ціолковського невстановлені особи самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно з відомостями із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки кадастровий номер: :02:009:0023, площею 2000 кв.м. по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 на підставі договору-купівлі продажу земельної ділянки від 07.03.2013 року.

Відповідно до висновку експертів № 845/16-23, 883-906/16-23 від 13.03.2017 площа земельної ділянки, кадастровий номер: :02:009:0023, по АДРЕСА_1 , відповідно до фактичного користування становить 2476,0 кв.м. Встановлено розбіжності у 476 кв.м. між площею відповідно до фактичного користування та до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку.

Постановою слідчого ОСОБА_3 від 24.09.2018 року земельну ділянку, кадастровий номер: :02:009:0023, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002411 від 01.07.2015 року.

Оскільки слідчий звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з метою збереження речових доказів, то слідчий має довести, що ця земельна ділянка має ознаки речового доказу в конкретному кримінальному провадженні, передбачені ст. 98 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешту саме на належну ОСОБА_5 земельну ділянку, кадастровий номер: :02:009:0023, по АДРЕСА_1 , площею 2000 кв.м.

Проте конкретно ця земельна ділянка не відповідає ознакам речового доказу у кримінальному провадженні за ст. 197-1 КК України, оскільки її площа чітко визначена та зафіксована в державному акті.

Крім того, ця земельна ділянка не є ані предметом, ні об`єктом можливого вчинення злочину за ст. 197-1 КК України, оскільки з доданих до клопотання слідчого матеріалів випливає, що об`єктом можливого злочину є інша земельна ділянка площею 476 кв.м., яка і є самовільно захопленою.

Не доведено слідчим і те, що на земельній ділянці, на яку вона просить накласти арешт, збереглись сліди чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ст. 197-1 КК України.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання про накладення арешту необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 100, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002411 від 1 липня 2015 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1