Справа №295/7878/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001242 від 24.03.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки України, неодруженої, на утриманні неповнолітніх дітей немає, тимчасово не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ст. 185 ч.3 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
23 березня 2018 року близько 03 год.20 хв. ОСОБА_5 перебувала поряд з територією ТОВ «ПЕТЕР-ТРАНС», за адресою м. Житомир, 1 пров. Іподромний, 15-а, на якій помітила вольєр, в якому перебував пес породи «Середньо азіатська вівчарка» (Алабай) біло-рудого кольору, віком близько 2,5 років, по кличці «Берта».

У вказаний день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, а саме вказаного пса породи «Середньо азіатська вівчарка (Алабай), який належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, ОСОБА_5 , проникнувши на територію підприємства ТОВ «ПЕТЕР-ТРАНС», за адресою м. Житомир, 1 пров. Іподромний, 15-а, перелізши через його паркан, підійшла до вольєру, в якому перебував вищевказаний пес. За допомогою фізичної сили ОСОБА_5 відтягнула металевий засув, що зачиняв вольєр, вивела з нього пса породи «Середньо азіатська вівчарка» (Алабай) біло-рудого кольору, по кличці «Берта» та утримуючи вказаного пса при собі, шляхом тримання руками за нашийник, місце скоєння кримінального правопорушення залишила, таким чином викрала даного пса.

В подальшому, ОСОБА_5 , розпорядилася викраденим псом «Середньо азіатська вівчарка» (Алабай) на власний розсуд, чим спричинила матеріального збитку потерпілому ОСОБА_7 в сумі 10000 грн.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.3 КК України, які виразилися у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

23 травня 2018 року прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинувачена ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468,469,472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України. Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала повністю та підтримала угоду, укладену між ним та прокурором про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та його підзахисним підтримав, просить її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, просить проводити підготовче судове засідання у його відсутність. Письмово підтвердив свою добровільну згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості. Будь-який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої немає. Суд, за погодженням з учасниками судового провадження, розглядає справу у відсутність потерпілого.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди у кримінальному провадженні, у яких беруть участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так суду надано письмову згоду потерпілого ОСОБА_7 на укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. При цьому, засвідчив, що надання письмової згоди є добровільним, усвідомленим кроком та не є наслідком вчинення будь-яких протиправних дій щодо нього.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, який згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п.1-4 ч.4 ст. 474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів, судом вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні. Арешт на майно не накладався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 23 травня 2018 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і призначити їй покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган пробації.

Речові докази: пса породи «Середньо азіатська вівчарка» (Алабай) біло-рудого кольору, по кличці «Берта», якого передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у користуванні його володільця; диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1