АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/1207/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1720/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що ОСОБА_8 не довів свого виправлення, а відтак до нього не може бути застосовано заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього положення ст. 81 КК України, оскільки вважає ухвалу суду несправедливою та не вмотивованою.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Вимогами ч.2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).
Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.
З матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10.02.2016 року. За час тримання у Харківській установі виконання покарань (№27) режим тримання не порушував. До праці не залучався, характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав. Інших характеризуючи його особу даних суду не надано.
Отже, наведені дані не свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак до нього не може бути застосовано інститут заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відмовляючи ОСОБА_7 в задоволенні клопотання, судом першої інстанції також обґрунтовано зазначено, раніше ОСОБА_7 раніше надавалася передбачена законом пільга стосовно його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, але, звільняючись на підставі ст. 81 КК України з місць позбавлення волі, він на шлях виправлення не ставав та неодноразово вчинив тяжкі умисні злочини.

Зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а

ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -