АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
13 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балки, Васильківського району, Запорізької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 21.10.2011 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 України
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, працюючого на посаді монтажника-висотника в будівельній компанії «Ф- технологія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимого, останній раз 14.01.2015 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,
прокурора ОСОБА_14 , ОСОБА_15
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
Від обвинувачених та їх захисників надійшли апеляційні скарги на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2017, ухвалений відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить суд апеляційної інстанції відкрити апеляційне провадження за його апеляційною скаргою та закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що на переконання апелянта він разом з ОСОБА_8 не вчиняв кримінальних правопорушень 29.01.2016 та 30.01.2016.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуваний вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2017 та закрити відносно нього кримінальне провадження, оскільки вирок ґрунтується лише на показаннях працівників поліції.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить суд апеляційної інстанції оскаржуваний вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2017 відносно ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді та вичерпанні можливостей їх отримати. Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 скасувати та звільнити його з-під варти.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , просить суд апеляційної інстанції оскаржуваний вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2017 в та закрити кримінальне провадження в зв`язку з тим, що не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 в суді і вичерпанні можливості їх отримати.
Так, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2017 ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК та ч.2 ст.187 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України ? у виді 06 років позбавлення волі.
- за ч. 2 ст. 187 КК України ? у виді 08 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ст.70 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою в межах даного кримінального провадження відповідно до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді 05 років 06 місяців позбавлення волі. Зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою в межах даного кримінального провадження відповідно до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишено в силі тримання під вартою.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, в обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_10 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає, що вирок ґрунтується на суперечливих показаннях потерпілого ОСОБА_16 та процесуальних документах, які здобуті в ході досудового розслідування з порушенням вимог норм кримінального процесуального закону України. Так, на переконання адвоката, показання потерпілого ОСОБА_16 надані ним в суді не узгоджуються з тими, які він надавав під час досудового розслідування і є суперечливими один одному, а отже не можуть бути покладені в основу вироку. При цьому, пред`явлення ОСОБА_16 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 для впізнання проведено без складання протоколу про попереднє з`ясування зовнішнього вигляду, прикмет осіб, які вчинили злочин. Також судом не прийнято до уваги, що у ОСОБА_17 не було виявлено жодної речі, яка б належала потерпілому. Крім того, в протоколі огляду місця від 30.01.2016 не вказано: ім`я, по батькові особи яка складала цей процесуальний документ, не роз`яснено права та обов`язки понятих, відсутня інформація про застосування при проведенні процесуальної дії фотоапарату, в заключній частині протоколу проставлені підписи від імені осіб, не приймали участь в даній процесуальній дії, вилучені предмети і документи не були оглянуті негайно і не зазначено їх ідентифікаційні ознаки, не зазначено, що засвідчено підписами слідчого, понятих та інших учасників поміщення вилучених речей до чорного поліетиленового пакету. Не підписана також і ілюстрована таблиця до протоколу огляду від 30.01.2016, відсутні пояснювальні надписи під фотознімками. З огляду на вказане, на думку захисника, такі докази є недопустимими.
Також про непричетність ОСОБА_8 на думку апелянта свідчить відсутність в матеріалах справи даних про наявність на вилучених з урни предметів, які належали потерпілому ОСОБА_16 слідів пальців рук обвинуваченого. В свою чергу, висновок СМЕ №26 тілесних ушкоджень потерпілого не доводить причетності ОСОБА_8 до вчиненого злочину чи завдання потерпілому ОСОБА_16 ушкоджень.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, в обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_11 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 вважає, що Дніпровського районного суду заснований на суперечливих і недостовірних доказах тому що свідки і потерпілі на стадії досудового слідства і при допиті в суді надають різні показання. Вирок ґрунтується лише на суперечливих поясненнях свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (які особисто напад та заволодіння майном не бачили), та на поясненнях потерпілих, які були в стані сильного алкогольного сп`яніння і надавали суду показання, які суперечили показанням, які надавалися на стадії досудового слідства. Під час затримання у ОСОБА_9 жодної речі, яка б належала потерпілому ОСОБА_16 чи ОСОБА_20 не вилучалась працівниками поліції. Сторона захисту була позбавлена судом права з`ясувати чому попередні показання потерпілого ОСОБА_16 , данні в ході досудового розслідування, не узгоджуються з показаннями даними в суді, оскільки він раніше пояснював, що не впізнав ОСОБА_8 після затримання 30.01.2016. Будучи допитаним у суді потерпілий також пояснив, що ані у ОСОБА_8 , ані у ОСОБА_9 жодної речі, яка б належала йому ? не вилучалась. Щодо епізоду з ОСОБА_20 доказів взагалі немає. Таким чином, на переконання адвоката, жодного доказу, який би підтверджував причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_20 стороною обвинувачення суду не надано.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_11 наголошується, що перед видаленням до нарадчої кімнати для постановлення вироку судом не була з`ясована судом позиція потерпілих щодо призначення покарання обвинуваченим. Не зазначена також інформація в вигляді довідки щодо діагнозу ОСОБА_9 , яка долучалася захистом.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_9 перебуваючи 29.01.2016 приблизно о 00 год. 30 хв. поблизу ринку «Юність» в м. Києві та маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, обрав предметом свого злочинного посягання майно, яке належало раніше незнайомому ОСОБА_20 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад з метою незаконного заволодіння чужим майном, будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, ОСОБА_9 під приводом запалити підійшов до ОСОБА_20 , який йшов додому в сторону вул. Миропільської в м. Києві. Останній пригостив його цигаркою та при розмові запропонував разом випити пива. Пройшовши певну відстань поруч із потерпілим, ОСОБА_9 користуючись сприятливими для доведення свого злочинного наміру умовами, а саме відсутністю сторонніх осіб, несподівано для потерпілого наніс декілька ударів в обличчя останньому, від яких той впав на землю, після чого ОСОБА_9 продовжив наносити удари потерпілому руками та ногами, причиняючи фізичний біль та тілесні ушкодження з метою подолати волю до опору. Потім, побачивши на вулиці сторонніх осіб, ОСОБА_9 допоміг потерпілому підвестись з землі та пройти невелику відстань. Після цього приблизно о 01-00 год. 29.01.2016, знаходячись за адресою: м. Київ вул. Миропільська, 37, ОСОБА_9 , скориставшись уразливим після побиття станом потерпілого, запитав чи є у нього гроші, і коли останній дістав із кишені близько 40 грн., ОСОБА_9 висловив вимогу віддати сумку і мобільний телефон. На відмову потерпілого віддати сумку, ОСОБА_9 наніс йому ще 2-3 потужні удари у щелепу та ніс, збивши його з ніг та забрав належну йому чоловічу наплічну сумку, чорного кольору, вартістю 400 гривень, всередині якої знаходились ключі від квартири вартістю 300 гривень, дві пари ключів від автомобіля вартістю 1000 гривень, мобільний телефон марки «НТС Desire 200», чорного кольору, вартістю 1200 гривень, пластиковий чохол до телефону, вартістю 100 гривень, з сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» НОМЕР_1 вартістю 20 гривень на рахунку якої було 50 гривень, карта пам`яті об`ємом 8 Gb, вартістю 300 гривень, дві сім картки операторів мобільного зв`язку «Life» НОМЕР_2 вартістю 20 гривень на рахунку якої було 50 гривень та «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 20 гривень на рахунку гроші були відсутні, грошові кошти в сумі 40 гривень, статуетка у вигляді піраміди вартістю 1000 гривень. В подальшому ОСОБА_9 з вищевказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 4 540 гривень.
Згідно висновку експерта № 423 від 15.02.2016 - 22.03.2016 - при проведенні судово- медичної експертизи ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при обстеженні і вивченні медичної документації на його ім`я виявленні ушкодження:
- закрита травма кісток лицьового черепу: синець в проекції нижнього краю лівої очниці, крововилив на склері лівого ока; перелом верхньої щелепи по ФОР-ІІ, перелом вилично-орбітального комплексу зліва.
Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, тобто, 29.01.2016.
Рентгенологічні дані вказують на наявність перелому дуги лівого вилично- орбітального комплексу (який утворився в результаті травматичної дії в ліву виличну ділянку), перелому верхньої щелепи по типу ФОР-ІІ (який утворився в результаті травматичної дії в ділянку кореня носа), що дозволяє стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і власно функції даних анатомічних ділянок, буде перевищувати 21 добу (звичайні строки консолідації таких переломів та відновлення функції травмованої ділянки перевищують 21 добу), а саме цей строк враховувати при визначенні тривалості розладу здоров`я, як судово-медичного і критерію визначення ступеню тяжкості.
Вказане тілесне ушкодження, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти існуючих апеляційних скарг та наполягав на необхідності залишити без змін оскаржуваний вирок, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги сторони захисту не підлягають задоволенню виходячи з наступного .
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги .
Під час перевірки колегією суддів доводів апеляційних скарг обвинувачених та захисників, на думку колегії суддів вирок суду першої інстанції відповідає положенням ст. 370 КПК України , вина обвинувачених ОСОБА_9 в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, доведена в законному порядку і ґрунтується на належних, допустимих, достовірних доказах безпосередньо досліджених судом першої інстанції о оцінених в сукупності як достатніми для визнання їх винними .
Так, не дивлячись на повне заперечення обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_22 будь якої причетності до скоєння даних злочинів відносно потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , на підтвердження встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, суд послався на наступні джерела доказів :
Показаннями потерпілого ОСОБА_20 , який суду пояснив, що із обвинуваченими до нападу знайомий не був. 3 28 на 29 лютого 2016 року він після зустрічі з родичами їхав додому. Вийшовши з метро на станції «Дарниця», приблизно о 23 год. 30 хв. почав рухатись у сторону дому, пройшовши ринок «Юність». В цей час до нього підійшов присутній в залі суду обвинувачений ОСОБА_9 , якого він впізнає тепер і впізнавав на досудовому слідстві. ОСОБА_9 попросив цигарку та почав розмову. Потім попросив підкурити. Це було у русі, вони не стояли на одному місці, так як він - потерпілий йшов у сторону дому, а ОСОБА_9 йшов попутно з ним. Так як у нього був хороший настрій, він почував себе досить впевнено, тому що недалеко був його будинок, він запропонував ОСОБА_9 випити пива, яке у нього було з собою. Разом з ОСОБА_9 пройшлись трошки далі до ларьків, де зупинились поговорити. Під час розмови, для потерпілого це було дещо несподівано, він відчув 2-3 удари в обличчя, досить сильних, від яких він похилився і упав у сніг. Удари потерпілий отримував в обличчя, в ніс, у щелепу, можливо в голову. Після його падіння у сніг, ОСОБА_9 кинувся добивати його. Спершу ОСОБА_9 бив руками, а коли потерпілий впав, бив руками і ногами. Потім він зупинився, мабуть через те, що з`явились люди. ОСОБА_9 відійшов і він - потерпілий почав підводитись. Обличчя і куртка були у крові. Після цього ОСОБА_9 запропонував провести його додому. В той момент він не розумів що відбувається і повільно почав рухатись додому. ОСОБА_9 рухався поряд. На думку потерпілого, ОСОБА_9 зупинило те, що він побачив когось із перехожих. Коли ОСОБА_9 разом з потерпілим пройшли через арку, і вийшли з тильної сторони будинку АДРЕСА_5 та підійшли до огорожі, ОСОБА_9 запитав чи є у нього гроші, на що він сказав що є дрібні гроші і дістав гроші близько 40 грн. Тоді ОСОБА_9 сказав що потребує більше грошей, і потерпілий має віддати сумку і мобільний. У сумці були 3 пари ключів, картки, смартфон, потерпілий не мав наміру віддавати сумку, про що і сказав ОСОБА_9 .. Після цього ОСОБА_23 наніс йому ще 2-3 досить сильних удари у щелепу та ніс. Потерпілий зрозумів що це пограбування. Він ще стояв на ногах, почав пересуватись у напрямку дому, зробив 2-3 кроки, після чого відчув вплив (підсічка можливо) та впав. Він схопився за закривавлене обличчя і в той момент ОСОБА_9 забрав у нього сумку. Потерпілий не пам`ятає скільки пролежав часу доки прийшов до тями. Матір потерпілого відкрила двері, і сказала що весь його одяг у крові. ОСОБА_20 по своїх відчуттях думає, що перелом було вчинено в другий момент, коли вони підійшли до 37 будинку. ОСОБА_9 вдарив дуже з великою силою. Можливо навіть щось металеве було в руках. ОСОБА_20 вказує, що речі не було повернуто, для нього це моральні і фінансові втрати. У нього в смартфоні дуже важливі контакти. Довелось відновлювати 3 сім карти, відновлювати ключі до машини.
Показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який суду пояснив, що в залі суду впізнає обвинуваченого ОСОБА_9 , а обвинуваченого ОСОБА_8 бачив тільки у профіль. В день ззаду на нього зазначених осіб побачив вперше. 29.01.2016 потерпілий був на похоронах друга, засидівся на поминках. ОСОБА_24 десь о 22 год. 45 хв. зайшов до магазину «Фора», купив пива і «пепсиколи», вийшов і зупиняв машину. Ніхто не зупинявся, тому потерпілий вирішив пройти пішки по вул. Малишка, через парк «Перемоги». Біля перехрестя, з однієї сторони стоянка, вилетіли з-за будинку два чоловіка, один з яких підбіг зліва і закричав: «Вали його» чи «Дєлай його» і ОСОБА_25 , якого він впізнає, вдарив його у ліве око. Потім одночасно почали смикати сумку, але він не відпускав сумку, піднявши руки, щоб закрити голову. Нападники били його ногами в корпус, а потім почали бити у голову. Вони забрали сумку і почали тікати. Підвівшись він зрозумів що болить око, воно опухло, кров іде. Дві особи тікали і їй на відстані метрів 15. При цьому вони рились у сумці. Один з них обернувся і вони почали бігти ще швидше. Він набрав поліцію і пояснив що сталось. Буквально через 5-7 хв, після дзвінка потерпілого приїхали працівники поліції, забрали його біля «Олімпіади» і підвезли до місця затримання нападників. Він разом з працівниками поліції у смітнику, неподалік від перехрестя знайшли сумку з документами. Гаманець з картками так і не було знайдено. Потерпілий наполягає, що на нього напали саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . ОСОБА_9 був вдягнутий у темні джинси, у куртку болоневу з світловідбиваючими посками. А ОСОБА_8 був у синій куртці болоневій, і у джинсах. Здається у синіх, стверджує що наніс удар ОСОБА_9 .
Показаннями свідка ОСОБА_26 , яка суду пояснила, що працює у патрульній службі поліції. 30.01.2016 вона заступила на чергування разом із напарником ОСОБА_27 та близько часу ночі вони отримали повідомлення про пограбування. Через деякий час побачили, як схожі за прикметами двоє чоловіків, приблизно 35-40 років, один з яких був у куртці із білими смужками, побігли в сторону вул. Малишка. Затримували їх разом з ОСОБА_27 . Підвели потерпілого, який впізнав затриманих, повідомивши, що його вдарили по голові та поставили ніжку і він упав. У потерпілого ліва сторона обличчя була розбита. Вона в судовому засіданні також впізнає обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , на яких вказав потерпілий. Потім вона разом із напарником викликали оперативну групу та продовжували пошуки сумки, яку знайшли в сміттєвій урні приблизно за 10 метрів від місця затримання ОСОБА_9 і ОСОБА_8 .. Потерпілий впізнав свою сумку. Свідок наполягає на тому, що добре запам`ятала обличчя і одежу затриманих. В одного була блакитна куртка з полосками, у іншого куртка з трьома полосками. До затримання вона не бачила обвинувачених, але за день до цього проходило орієнтування прикметами про вчинення пограбування у Дніпровському районі м. Києва особою яка була одягнута в таку ж куртку з трьома білими смужками.
Показаннями свідка ОСОБА_27 , який суду пояснив, що працює поліцейським, приблизно 20.02.2016 він разом з напарницею ОСОБА_26 заступили на чергування. Під час патрулювання району, знаходячись у службовому автомобілі почули орієнтування про грабування особи по вул. Бойченка в м. Києві. Разом із ОСОБА_26 поїхали відпрацювати дію. Згідно орієнтування один із грабіжників був вдягнений у блакитну куртку із полосками, а другий у щось темне. На вул. Малишка побачили двох осіб, схожих за прикметами, які при появі патрульного автомобілю пришвидшили ходу. При цьому один із підозрілих осіб тримав в руках сумку та намагався прикрити її за своїм тілом. Було прийнято рішення про затримання, при цьому він запросив допомогу інших патрульних екіпажів. Коли він вибіг із авто, один із підозрюваних побіг прямо, це як пізніше виявилось був ОСОБА_28 . Впізнає його в залі суду. Він в одягнений в ту ж куртку, яка на ньому і зараз. Другий підозрюваний ? ОСОБА_23 побіг за кіоски викинув там сумку. Відразу під`їхав екіпаж по Дарницькому бульвару та перекрив рух особам, які тікали. Патрульні їх затримали. В цей час він, ОСОБА_27 , викликав той екіпаж в якому знаходився потерпілий і останній одразу впізнав затриманих, як осіб, які його пограбували. Потерпілий вказав що у нього був ще й гаманець, але його не знайшли. Сумка була знайдена у сміттєвій урні. Потерпілий впізнав сумку, посередині якої були паспорт та портмоне із документами. Це було десь о пів на другу годину. Від и про злочин до моменту затримання осіб пройшло приблизно 10 хвилин. Відстань коли виявили ОСОБА_9 і ОСОБА_8 була метрів 7-10. Тому свідок наполягає, що бачив, як ОСОБА_9 ніс сумку. Хоча ОСОБА_23 і ОСОБА_28 на місці затримання заперечували, що вони пограбували потерпілого, казали, що це помилка. Однак потерпілий відразу їх впізнав.
Також вина ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції, а саме:
- протоколом огляду місця події від 30.01.2016 з ілюстративною таблицею (том 1 а.с. 204-207), відповідно до якого в бетонній урні, яка встановлена біля тротуарної доріжки за адресою м. Київ, вул. Малишка, 9 було виявлено та вилучено чоловічу сумку, документи та посвідчення водія на ім'я ОСОБА_24 , страховий поліс, технічний паспорт;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.01.2016 (том 1 а.с. 188-191), відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_20 впізнав серед інших пред`явлених осіб, ОСОБА_9 за загальними рисами обличчя, тіло будови, зростом нападника, як особу, що вчинила відносно нього злочин;
- висновком СМЕ № 433 тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_20 відповідно до якого, у нього встановлені середньої тяжкості тілесні ушкодження, які за давністю можуть відповідати 29.01.2016. ( т.1 а.с. 196)
- висновком СМЕ №266 тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_16 , відповідно до якого у нього встановлені легкі тілесні ушкодження, за критерієм тривалості здоров`я, які могли утворитися 30.01.2016. ( т.1, а.с. 210)
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив на підставі безпосередньо досліджених доказів фактичні обставини скоєного ОСОБА_9 відносно потерпілого ОСОБА_20 кримінального правопорушення і надав правильну кваліфікацію його діям за ч.2 ст. 187 КК України , як напад з метою заволодіння чужим майном , поєднаний з насильством небезпечним для здоров'я особи , яка зазнала нападу ( розбій) вчинений особою, яка раніше вчинила розбій тобто за ч.2 ст. 187 КК України та скоєного ОСОБА_9 та ОСОБА_8 злочину відносно потерпілого ОСОБА_16 за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж) , вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб , поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого і, враховуючи сукупність зібраних доказів, дійшов обґрунтованого висновку про дотримання критерію доведеності поза розумним сумнівом відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Щодо безпосередніх доводів захисника ОСОБА_11 , аналогічних доводів захисника ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_22 щодо порушень під час судового розгляду в суді першої інстанції, то колегія суддів виходить з того , що насамперед під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог процесуального закону за наявності яких, відповідно до вимог ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь якому разі підлягало б скасуванню, як доречи не встановлено і інших істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ч.1 ст. 412 КПК України. Суд першої інстанції надав оцінку кожному доказу окремо і у їх сукупності і частину доказів визнав недопустимими, про що зазначив в мотивувальній частині вироку. Разом з тим, прийшов до обґрунтованого висновку про достатність інших безпосередньо досліджених доказів які є належними та допустимими , а в їх сукупності достатніми для визнання вини ОСОБА_23 та ОСОБА_28 в скоєнні інкримінованих злочинів. Доводи захисника ОСОБА_11 , що вирок відносно ОСОБА_23 ґрунтується лише на суперечливих показаннях свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та аналогічні доводи захисника ОСОБА_10 , цілком спростовується показаннями як зазначених свідків так і показаннями потерпілих. Окрім того , той факт , що при затриманні ОСОБА_23 та ОСОБА_28 у них не було виявлено речей потерпілих ОСОБА_29 та ОСОБА_30 не є визначальним для підтвердження їх непричетності до скоєного, адже потерпілі які безпосередньо були допитані в суді першої інстанції в тому числі і стороною захисту і раніше взагалі не бачили обвинувачених і відповідно не були знайомі , прямо вказують на ОСОБА_23 та ОСОБА_28 як на осіб які скоїли відносно них злочини . Їх показання в цій частині доповнюється показаннями свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 і за даних обставин, в сукупності з іншими доказами , у суду немає жодних підстав ставити під сумнів їх показання . Інша оцінка стороною захисту отриманих в суді першої інстанції джерел доказів не є переконливою та такою , що спростовує участь обвинувачених в скоєнні злочинів . Щодо доводів про порушення процедури проведення слідчих дій з участю обвинувачених під час досудового розслідування то колегія суддів виходить з принципу безпосередності дослідження доказів в суді першої інстанції, тобто доказів які були пред`явлені стороною обвинувачення в суді першої інстанції і яким суд надав оцінку в тому числі показанням потерпілого ОСОБА_30 відносно участі обвинуваченого ОСОБА_28 . Окрім того , доводи захисника ОСОБА_10 та доводи аналогічного змісту обвинуваченого ОСОБА_22 про його непричетність до скоєного злочину відносно потерпілого ОСОБА_16 не знайшли свого підтвердження адже в суді першої інстанції під час допиту потерпілого ОСОБА_30 у нього з`ясовувалися питання про причетність до скоєного обвинуваченого ОСОБА_28 , на що він чітко відповів, що бачив обвинуваченого у профіль . При цьому наполягав , що на нього напали саме ОСОБА_23 та ОСОБА_31 'янець. Суд враховує, що раніше він їх не бачив і не був знайомий, а тому не мав жодних підстав обмовляти . Доводи захисника ОСОБА_10 про пред`явлення ОСОБА_23 та ОСОБА_28 для впізнання до внесення в ЄРДР відомостей є такими , що не відповідають дійсності адже по перше, пред`явлення для впізнання проводилося в межах кримінального провадження після внесення даних до ЄРДР, а по друге , ОСОБА_28 взагалі окремо не пред'являвся для впізнання потерпілому ОСОБА_32 .
Таким чином, на думку колегії суддів цілком спростовуються вищенаведеним доводи сторони захисту що вирок відносно ОСОБА_23 та ОСОБА_33 ґрунтується на суперечливих і недостовірних доказах сторони обвинувачення а їх вина не доведена .
При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався положень ст. 65 КК України і врахував ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_9 та ОСОБА_8 злочинів , які відповідно до статті 12 КК України відносяться до тяжких , характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ними . Відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених . Дані про особу обвинувачених - ОСОБА_9 який неодноразово раніше судимий за аналогічні злочини проти власності , в тому числі за ч.2 ст. 186 КК України та за ч.2 ст. 187 КК України. ОСОБА_8 , який також неодноразово раніше судимий в тому числі за аналогічні злочини проти власності і призначив покарання кожному з дотримання принципу індивідуалізації призначеного покарання в межах санкцій .
Щодо визначення строку з якого має обчислюватися покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_34 , то колегія суддів виходить з того , що суд першої інстанції відповідно до ст. 379 КПК України самостійно виправив технічну описку у вироку ухвалами від 06.03.2017, ( а.с. 178, 179 т.2 ) та зазначив, що строк відбування покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обчислювати з 30.01.2016, тобто з часу затримання .
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також їх захисників: адвоката ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_11 ? залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2017 про визнання ОСОБА_9 винним за ч.2 ст.186 та ч.2 ст.187 КК України та яким призначено йому остаточне покарання на підставі ст.70 КК України у виді 08 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також ОСОБА_8 визнаного винним за ч.2 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді 05 років 06 місяців позбавлення волі, ? залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими які тримаються під вартою, в той самий строк з часу отримання ними копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1110/2017
Категорія: ч.ч.2 ст.186, 187 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_35
Доповідач ОСОБА_1