У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.05.2018 Справа №607/9775/18

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000028 від 01 березня 2016 року, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч.3 ст. 166 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 із скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000028 від 01.03.2016 року, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч.3 ст. 166 КК України, мотивуючи її тим, що закриття вказаного кримінального провадження є передчасним та необґрунтованим. Органом досудового розслідування не було проведено повного та неупередженого досудового розслідування, як того вимагають норми КПК України. Просить скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000028.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з мотивів наведених у ній та просить її задовольнити.

Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 в судовому засіданні відносно задоволення скарги заперечує та просить взяти до уваги той факт, що кримінальне провадження №0000028 було ним закрито з підстав декриміналізації статті кримінального кодексу України, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника потерпілого, слідчого, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст. 9 КПК України).

Статтею 284 КПК України визначено підстави для закриття кримінального провадження.

Згідно вимог п. 1 ч. 1ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17 квітня 2018 року кримінальне провадження №0000028 від 01березня 2016 року закрите у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою.

Згідно положень Кримінального Кодексу України, який набрав чинності з 01 вересня 2001 року, дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 3 ст. 365 КК України, тобто перевищення службових повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян.

Відповідно до змін, внесених до ст. 365 Кримінального кодексу України, згідно із Законом № 746-ІІV (746-18) від 21.02.2014, кримінальна відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, можлива лише у випадку вчинення вказаних діянь працівником правоохоронного органу.

У відповідності до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

У відповідності до п.4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий виходив з того, що в ході здійснення досудового розслідування хоч і встановлено, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочину передбаченого ч. 3 ст. 166 КК України (згідно Закону від 28.12.1960р.) (Стаття 166 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 4571-10 від 12.01.83, Законом N 282/95-ВР від 11.07.95р.), які згідно КК України, який набрав чинності з 01 вересня 2001 року, кваліфікувались за ч. 3 ст. 365 КК України, однак відповідно до Закону № 746-ІІV (746-18) від 21.02.2014, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення особою, яка не є працівником правоохоронного органу, а тому відповідно до положень ст. 5 КК України, ОСОБА_6 не можливо притягнути до кримінальної відповідальності, за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає таке рішення слідчого законним і обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи представника потерпілого про те, що слідчий не провів повного та неупередженого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні спростовуються даними, які викладені у постанові слідчого від 17 квітня 2018 року та які були здобуті ним під час збирання доказів в ході здійснення досудового розслідуванні у кримінальному провадженні №0000028 від 01 березня 2016 року, які були ним оцінені в сукупність, в результаті чого слідчий прийняв процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 є необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000028 від 01 березня 2016 року, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч.3 ст. 166 КК України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_1