Справа № 308/2230/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, матеріали кримінального провадження, відомості про яке 01.12.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003351 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке 01.12.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003351 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Обвинувачений та його захисник, у підготовчому судовому засіданні просили повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Також обвинувачений в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, а також заперечив щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст.291 КПК України.
Згідно положень ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи помякшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Як вбачається із змісту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Таким чином, згідно вимог закону, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин та доказів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України і повернення обвинувального акту може мати місце, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам вказаної статті. Самі обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні складений в цілому у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, а саме, в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В підготовчому судовому засіданні, після виконання вимог ст. 342-345 КПК України дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно вищевказаних осіб, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2017 року відносно ОСОБА_6 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Одночасно слідчим суддею застосовано альтернативний запобіжний захід, а саме визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 72000 грн. та у разі внесення застави постановлено покласти на нього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 після внесення застави був звільнений з під варти
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Після внесення розміру застави, строк дії зазначеного запобіжного заходу не встановлюється, а питання повернення суми застави вирішується судом при постановленні вироку, чи при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу.
Згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Враховуючи тяжкість злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, а також те, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено, ризики передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього обрано саме такий запобіжний захід не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_6 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу не має, суд приходить до висновку що в задоволенні заявленого клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 314, 315, 331, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Кримінальне провадження, відомості про яке 01.12.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003351 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України - призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 24.09.2018 року

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

В задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1