Дата документу Справа № 314/316/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/900/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/316/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року задоволено клопотання засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.08.2016 року, на невідбутий строк, що складає 4 місяці 21 день.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», ОСОБА_7 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Задовольняючи клопотання засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення, і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання, на строк, який залишився, умовно-достроково.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу районного суду незаконною та необґрунтованою. Апелянт зазначає, що засуджений ОСОБА_7 за період перебування у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» (з 27.03.2016 року по 08.01.2017 року) порушував вимоги режиму утримання та мав одне стягнення, накладене правами начальника слідчого ізолятору, яке виражалось у вилученні заборонених речей. З 08.01.2017 року засуджений відбуває покарання у ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушує, має два стягнення, накладені правами начальника установи, які виражались у вилученні мобільного телефону та порушенні розпорядку дня. Заохочень за вказаний період відбування покарання засуджений не мав взагалі. Вказане, на думку апелянта, свідчить про відсутність активної форми поведінки з боку засудженого та намагання засудженого своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення. Крім того, з матеріалів, наданих адміністрацією колонії, вбачається, що ОСОБА_7 участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає; до підвищення наявного загальноосвітнього рівня шляхом самоосвіти та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне; не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи; не входить до складу самодіяльних секцій. Таким чином, характеризується у цілому негативно. Тому, на думку апелянта, застосування за вказаних обставин судом першої інстанції до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України суперечить принципам виконання та відбування покарання і за таких обставин взагалі втрачається будь-який сенс дотримуватись засудженими вимог встановленого режиму та отримувати заохочення; прийняття такого рішення однозначно вплине на поведінку інших засуджених та призведе до виникнення негативної закономірності.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу районного суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали ухвалу районного суду законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 відбув більш ніж 2/3 призначеного строку покарання.

З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)» з 08.01.2017 року, за цей час характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушує. Має три стягнення, накладені правами начальника установи, які виражались у вилученні мобільного телефону та порушенні розпорядку дня. Два стягнення погашені в установленому законом порядку та одне стягнення не знято та не погашено у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки один раз заохочувався правами начальника установи. На виробництві установи працевлаштований різноробочим в цеху № 3. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Не бере участь у роботах із благоустрою установи, в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Бере участь у реалізації диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня шляхом самоосвіти та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу самодіяльних секцій. Позову за вироком суду не має. Вину в скоєному злочині визнає.

Посилання в апеляційній скарзі, що засуджений не мав заохочень за час відбування покарання, є необґрунтованими та спростовуються довідкою про заохочення і стягнення на засудженого ОСОБА_7 від 27.04.2018 року, яка надана адміністрацією ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)».

Посилання апелянта на те, що засуджений ОСОБА_7 характеризується у цілому негативно та не довів свого виправлення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки висновок суду першої інстанції ґрунтується на всебічному вивченні даних про особу засудженого, який поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відтак, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та останнього звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.08.2016 року, на невідбутий строк, що складає 4 місяці 21 день залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4