Справа № 450/1956/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/515/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційні скарги підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 червня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

з участю прокурора - ОСОБА_8 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

законних представників: - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_11 про застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовано до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 год. 30 хв. 21.08.2018 року включно.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, підозрюваний та його захисник подали ідентичні за змістом апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 червня 2018 року та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави у відповідності до розмірів, визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК України в межах двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник та підозрюваний покликаються на те, що застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід є занадто суворим, оскільки слідчим суддею не взято до уваги те, що останній раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, неповнолітній, перебуває на утриманні батьків, з місця навчання та місця проживання характеризується виключно позитивно.
Як зазначають апелянти, в клопотанні слідчого жодним чином не визначено, які саме протиправні дії були вчинені підозрюваним, не враховано того, що сам ОСОБА_6 вину не визнав, не враховано характеризуючі дані підозрюваного з місця проживання та місця навчання, а також не встановлено чи був він присутній на місці злочину, і якщо був присутній, то враховуючи те, що підозрюваний є неповнолітньою особою, слідчим не встановлено чи міг бути ОСОБА_6 залучений до події проти своєї волі, під дією тиску чи погроз.
Окрім цього, підозрюваний та його адвокат звертають увагу й на те, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтвердив існування перелічених у клопотанні ризиків, які б свідчили про неможливість визначення розміру застави чи застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідача, підозрюваного, його законних представників та захисника на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який вважає такі безпідставними, перевіривши апеляційні скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в підсумку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.
В силу ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Стаття 492 КПК України передбачає особливості застосування запобіжного заходу до неповнолітнього підозрюваного, а саме затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Згідно з матеріалами клопотанням, 24 червня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0001150 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.296 КК України.

24 червня 2018 року неповнолітньому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Зокрема, органом досудового розслідування неповнолітній ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 23 червня 2018 року приблизно о 23 годині він, діючи в групі осіб з ОСОБА_12 та з неповнолітніми ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та іншими невстановленими слідством особами, знаходячись у невстановленому слідством місці, маючи умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до осіб ромської національності (циган), відповідно до розробленого злочинного плану, з метою конспірації попередньо одягли на обличчя тканини типу «бафа», та заздалегідь заготовили предмети для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножі, металеві труби, ланцюги, молоток і озброїлись ними, після чого направились до місця тимчасового проживання групи осіб ромської національності (поселення), у лісопосадку, що розташована неподалік перехрестя вулиць Трускавецька та Тролейбусна на межі м.Львова та с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, зі сторони с.Сокільники.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та расової дискримінації, самоутвердження себе за рахунок приниження осіб ромської національності, нехтуючи загальнолюдськими правилами поведінки та моралі, протиставляючи себе суспільству та іншим громадянам, перебуваючи у вказаному тимчасовому поселенні ромів (циган), виявляючи особливу зухвалість, шляхом завдання ударів руками, ногами, та з використанням ножів, металевих труб, ланцюгів і молотка, протягом тривалого часу руйнували тимчасові шатри для нічлігу останніх, незважаючи на численні вимоги жителів поселення про припинення їх хуліганських дій, супроводжували свої дії нецензурною лайкою та закликами щодо переселення, завдавали тілесні ушкодження проживаючим у зазначеному поселенні ромам, а саме ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , після чого з місця вчинення злочину втекли.

Внаслідок вчинення хуліганських дій неповнолітнім ОСОБА_6 в групі з переліченими особами було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , внаслідок яких останній помер на місці події, та знищено шатри і інше майно жителів поселення.

23 червня 2018 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, яке на думку колегії суддів відповідає вимогам ст.184 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 та ст.492 КПК України, вірно ухвалив рішення про задоволення клопотання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання вартою.
При цьому, слідчий суддя належним чином мотивував своє рішення, вказавши, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, зокрема:протоколом огляду місця події від 24 червня 2018 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , заявами ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та протоколами допитів неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_16 , сукупність яких є достатньою для підтвердження причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання обрання запобіжного заходу слідчий суддя в повній мірі врахував дані про особу-підозрюваного, встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється неповнолітня особа, що супроводжувався явною зухвалістю до правових норм, суспільства та расової дискримінації, нехтуючи загальнолюдськими правилами поведінки та моралі, з застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, що призвело до смерті потерпілого та завдання тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості решті потерпілим, в тому числі малолітній дитині, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, та зробив обґрунтований висновок про доведеність слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливість переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, інших неповнолітніх обвинувачених та свідків, серед яких є неповнолітні, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, знищити чи спотворити речові докази, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді районного суду, що обрання ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків й попередити ризикам, встановленим ч.1 ст. 177 КПК України, та в силу положень ч.4 ст.183 КПК України обґрунтовано не визначив розмір застави.
Зважаючи на викладене, твердження апелянтів про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Слідчий суддя дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З огляду на наведене, твердження апелянтів про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також неврахування обставин, передбачених ст.178 КПК України, є безпідставними та не підлягають до задоволення.
Покликання підозрюваного та його захисника на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується позитивно, перебуває на утриманні батьків, це обставини, які враховуються при вирішенні питання застосування запобіжного заходу, такі були оцінені слідчим суддею, однак, на переконання колегії суддів апеляційного суду, не можуть бути безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 червня 2018 року, якою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, його апеляційну скаргу та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4