Провадження № 1-кп/638/282/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2018 року Дзержинський районний суд м.Харкова в колегіальному складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно даних обвинувального акту ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень- злочинів , передбачених ч.3 ст. 15 - ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 187 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою оскільки вважає, що ті ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу в даний час продовжують існувати.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання , вважають, що прокурором формально зазначено про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому. Вважають, що наявні підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обставин, передбачених ст. 177 КПК України ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з встановленням терміну тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто з метою запобігання спробам: переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Продовжуючи обвинуваченому міру запобіжного заходу тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачений підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та вважає що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає.

Згідно даних матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений обвинувачуюєься у скоєні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, стан здоров`я не перешкоджає перебуванню в місці попереднього ув`язнення.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд приходить до висновку, що при наявності обґрунтованої підозри, та міри покарання, яка йому може загрожувати, обвинувачений можуть переховуватися від суду. Таким чином, суд доходить висновку, що існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.

Також суд врахував практику ЄСПЛ, а саме те, що оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови § 58).

Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, тому що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, а тому, доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб, який відраховувати з 10 вересня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 10 вересня 2018 року, тобто до 08 листопада 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3