Дата документу 25.07.2018
Справа № 334/5027/17
Провадження № 1-кп/334/197/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
представника потерпілої особи ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0003037 від 11.07.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, незаміжньої, маючої середню спеціальну освіту, працюючої у Запорізькому міському територіальному центрі соціального обслуговування, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 15 червня 2017 року, в період часу з 08 години 00 хвилин до 10 години 00 хвилин, як кастелянка дошкільного підрозділу «Запорізький навчально-виховний комплекс № 109», перебуваючи на своєму робочому місці, а саме у групі короткострокового перебування дітей вказаного закладу, розташованого по АДРЕСА_3 , достовірно знаючи про режим та розпорядок дня дітей, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, затіяла сварку з старшою медичною сестрою вказаного закладу ОСОБА_8 , в ході якої висловлювалась в її адресу в грубій нецензурній формі, голосно кричала, погрожувала адміністрації дошкільного підрозділу фізичною розправою, відмовлялась залишити приміщення групи, тим самим тривало порушуючи спокій працівників закладу і його вихованців, ігноруючи існуючі у суспільстві загально визначені правила поведінки і моральності в дитячому оточенні.
Внаслідок поведінки ОСОБА_6 була спричинена істотна шкода суспільним інтересам в частині дошкільної організації перебування дітей, які внаслідок її протиправних дій не могли потрапити до своєї групи, через що було порушено внутрішній розпорядок навчально-виховного комплексу, а також нормальну діяльність закладу.
Дії обвинуваченої ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності.
Суд, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевіривши зібрані на досудовому слідстві докази, на підставі яких ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення, надавши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку.
Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що не визнає своєї вини у вчиненні злочину, який їй інкримінують. Пояснила, що вона працює у дитячому садку №109 кастелянкою, за сумісництвом прачкою. Останнім часом в адміністрації закладу склалося неприязне відношення до неї, зокрема через те, що під час свята винесла для жінки з хворою ногою стільця без дозволу адміністрації, що втручалася і скаржилася адміністрації, що дитину клали спати на клейонці без простирадла. Вранці 15.06.2017 по дорозі на роботу медсестра висловила їй ряд зауважень та претензій щодо її роботи, з чим вона не погоджувалася, оскільки вважала, що виконує роботу належним чином, і просила дати їй допрацювати чотири дні до відпустки, після чого вона звільниться. В продовження цього, коли вона знаходилася на робочому місці в приміщенні групи короткотривалого перебування, де вона в той день працювала за помічника вихователя, вона перевірила чистоту і почала готувати посуд для сніданку. В цей час зайшла медсестра і сказала їй, що продовжувати роботу не потрібно, оскільки відносно її роботи комісія зараз почне перевірку і за виявлені порушення їй прийдеться заплатити штраф 6 тисяч гривень. Такі випадки з іншим працівником вже були, через що вона дуже рознервувалася, розплакалася, розхвилювалася і сказала, що буде чекати комісію, щоб в її присутності все перевіряли. Їй стало погано, у неї почалася істерика, оніміла рука і нога. Прийшла завідуюча, запитала що відбувається. Медсестра хотіла дати їй таблетку, однак завідуюча заборонила. Їй викликали швидку медичну допомогу, лікар на неї також кричав, щоб вона припинила вдавати з себе хвору, образливо називав її, вдарив її рукою в область вуха. Медсестра бригади швидкої допомоги зробила їй два уколи. Потім приїхали поліцейські, заспокоювали її. Поліцейський допоміг їй піднятися і вийти з групи, вони разом пройшли до приміщення роздягальні, а потім поїхали у відділення поліції.
Додатково пояснила, що з розпорядком і режимом роботи закладу та групи, в якій працювала, знайома. Вихователь цієї групи приймає дітей на вулиці, а з 08-30 год. до 09-00 год. діти повинні заходити в приміщення групи на сніданок. Коли прийшла на роботу, діти з вихователем були на вулиці і в приміщення групи не заходили. Пояснити, як довго вона чекала приходу комісії, не може, вона не могла себе опанувати і не контролювала час. В кімнату, де вона сиділа, періодично заходили працівники дитячого садка, адміністрація. Словесного конфлікту у неї ні з ким не було, про те, що вона повинна покинути робоче місце і перейти в інше приміщення, їй ніхто з працівників закладу не пояснював. Лише поліцейський запропонував їй вийти з кімнати, допоміг підвестися і дійти до іншого приміщення. Ніяких хуліганських дій, направлених на порушення роботи закладу, режиму дня дітей вона не вчиняла і наміру такого не мала. Через нервове напруження з нею сталася істерика, вона себе дуже погано почувала і потребувала медичної допомоги. Просила виправдати її.
Представник дошкільного підрозділу «Запорізький навчально-виховний комплекс № 109» (далі ЗНВК №109) ОСОБА_7 , яка є заступником директора, в судовому засіданні пояснила, що 15.06.2017 стався конфлікт між старшою медсестрою закладу ОСОБА_8 і ОСОБА_6 в приміщенні групи короткотривалого перебування. ОСОБА_6 працювала кастелянкою, по сумісництву прачкою, а з ранку і до 13.00 год. 15.06.2017 виконувала обов`язки помічника вихователя у групі короткотривалого перебування на період тимчасово відсутнього працівника, що передбачено її посадовими обов`язками.
Про конфліктну ситуацію її повідомила по телефону ОСОБА_8 15.06.2017 приблизно о 07.50 год. Вона на таксі терміново приїхала на роботу і зайшла в приміщення групи короткотривалого перебування. В кутку кімнати сиділа ОСОБА_6 , яка побачивши її, почала плакати, кричати, говорити що їй погано і просити викликати швидку медичну допомогу. На прохання заспокоїтися ОСОБА_6 не реагувала, вела себе неадекватно, лаялась, відмовлялася залишати приміщення групи. Директор закладу викликала швидку медичну допомогу, бригада приїхала приблизно о 09.00 год. Лікар, оглянувши ОСОБА_6 , сказав, що в неї просто істерика, серцевого нападу немає, порадив викликати співробітників поліції. ОСОБА_6 надали медичну допомогу, їй зробили заспокійливий укол, директору видали довідку, що у ОСОБА_6 був істеричний напад. Приблизно о 09.20 год. приїхали співробітники патрульної поліції, які умовили ОСОБА_9 вийти з приміщення групи короткотривалого перебування дітей. Вона вийшла присіла на стільчик біля роздягальні.
Конфлікт між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 почався в групі короткотривалого перебування дітей, крім них там нікого не було. Вихователь даної групи перебувала на вулиці, де приймала дітей від батьків. Далі конфлікт продовжився, ОСОБА_6 відмовлялася залишати приміщення даної групи, а за розпорядком дня діти повинні були вже приступити до сніданку, тому дітей помістили в сусідню групу, спільно з дітьми ясельної групи. Таким чином, до сніданку вони приступили трохи пізніше. Це порушило розпорядок дня дітей. Крім того, дана ясельна група перебувала поруч з групою, в якій ОСОБА_6 голосно кричала, і діти могли все це чути, що могло негативно позначитися на їхньому психологічному стані і налякати їх. Батьки, які приводили вранці дітей, бачили поліцейську машину, та у зв`язку з конфліктом, що стався, висловлювали побоювання за життя дітей. Приблизно о 10.00 10.20 год. ОСОБА_6 в супроводі співробітників поліції покинула територію дошкільного закладу, дошкільна установа повернулася до нормального розпорядку та функціонування. 16.06.2017 року ОСОБА_6 була звільнена з роботи за власним бажанням.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона працює на посаді старшої медичної сестри в дошкільному підрозділі ЗНВК №109. Відповідно до своїх обов`язків вечором 14.06.2017 перевірила якість прибирання в групі, де працювала ОСОБА_6 і зробила їй зауваження. Вранці наступного дня по дорозі до дитячого садка вона зустріла ОСОБА_6 , запитала про причини, з яких останнім часом надходять скарги на її роботу, на що та відповіла, що у неї все добре. Коли зайшли в приміщення дитячого садка, вона ще раз вказала ОСОБА_6 на необхідність невідкладно належним чином прибрати в групі, поки діти будуть на вулиці. Приблизно через 15 хвилин спустилась на перший поверх і почула, що ОСОБА_10 з`ясовувала стосунки з вихователем ОСОБА_11 . Вона попросила припинити це, та разом з ОСОБА_6 зайшла в групу короткочасного перебування, і сказала їй виконати вказівку і належним чином прибрати у групі. У відповідь почула грубу лайку, після чого ОСОБА_9 чашкою завдала їй удар по голові. У відповідь свідок її відштовхнула, після чого ОСОБА_6 схопила її за кофту і почала тягти, порвавши її одяг. Коли це сталося, в групі короткотривалого перебування нікого не було, вихователь групи в цей час перебувала на вулиці, де приймала дітей від батьків. У цієї групи дещо інший режим, вони пізніше інших дітей заходять в групу і пізніше інших снідають. Свідок вирвалася і побігла за допомогою в приймальню директора, так як ОСОБА_9 вела себе неадекватно. Разом з директором вони спустилася в групу короткотривалого перебування, де знаходилася ОСОБА_6 . Директор залишилася, а вона пішла робити заплановані щеплення дітям. Їй відомо, що директор викликала для ОСОБА_6 швидку медичну допомогу, так як ОСОБА_6 скаржилася їй на сердечний приступ і просила директора викликати їй швидку медичну допомогу.
В цей час вона з лікарем-педіатром зробили щеплення дітям, лікар-педіатр залишила заклад, а потім приїхала швидка допомога, поліція.
Діти зазначеної групи під час конфлікту з ОСОБА_9 перебували на вулиці, а в подальшому вихователь завів їх в ясельну групу, так як вони повинні були за розпорядком вже снідати, а в їхній групі перебувала ОСОБА_6 , до якої викликали швидку медичну допомогу.
Працівники поліції вивели ОСОБА_6 з приміщення групи, після чого конфлікт припинився. Конфлікт розпочався о 7.45 год. і тривав майже дві години. Пізніше з дочкою ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , яка прийшла забрати матір з роботи, у неї також стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 спричинила їй тілесне ушкодження. Згідно медичних документів, тілесних ушкоджень ОСОБА_6 їй спричинено не було.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що працює вихователем в дошкільному підрозділі ЗНВК №109. Вранці 15.06.2017 вона знаходилася на вулиці на майданчику та приймала дітей, чула розмову з приводу прибирання між ОСОБА_6 і медсестрою ОСОБА_8 , коли ті проходили повз неї. Поки заспокоювали ОСОБА_6 , вирішувалося питання, де нагодувати дітей цієї групи сніданком. Пізніше до неї в групу завели дітей групи короткотривалого перебування, пояснивши що в приміщенні групи знаходиться ОСОБА_6 , яка погано себе почуває і до неї приїхала швидка медична допомога. На першому поверсі знаходиться дві групи, однак вирішили дітей для сніданку завести в її групу, розташовану на другому поверсі, щоб діти не могли нічого бачити та чути. Про конфлікт між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 чула зі слів працівників закладу. Дітей в її групу привели приблизно на 40 хвилин. 30 дітей з чого це в цей час діти повинні були обідати і обід змістився на годину
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона працює в дошкільному підрозділі ЗНВК №109 музичним керівником, конфлікту між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , який відбувся в приміщенні групи короткотривалого перебування, вона не бачила. Знаходилася в цей час в сусідній групі на першому поверсі. Почувши крики, нецензурну лайку в сусідній групі, направилась туди. Побачила ОСОБА_8 в сльозах і розгнівану ОСОБА_6 . Потім прийшла завідуюча, всіх скликала. ОСОБА_6 кричала, що їй погано і просила викликати швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, її поведінка стала ще більш неадекватною. ОСОБА_6 вибачатися перед ОСОБА_8 не захотіла, тому медсестра вирішила викликати поліцію. Дітей в групі при цьому не було. Оскільки весь цей конфлікт відбувався на початку восьмої години ранку, то на вулиці ці крики чули діти і батьки, які їх приводили.
Допитаний в якості свідка лікар виїзної бригади підстанції ШМД Дніпровського району ОСОБА_15 пояснив, що літнього дня 2017 року, дату не пам`ятає, вранці їх бригада отримала виклик, що у дошкільному закладі №109 жінці стало погано з серцем. Прибувши за викликом, він пройшов в приміщення групи дитячого садка, де сиділа на стільчику ОСОБА_6 , разом з нею в кімнаті були медсестра та лікар-педіатр, які стояли поряд. Оглянувши ОСОБА_6 , він встановив, що сердечного приступу у неї не було, вона перебувала в стані істерики. Скарга у неї була одна відпадають руки, однак він не знає такого захворювання. Тут він дізнався зі слів медсестри дошкільного закладу про конфлікт, який стався між нею і ОСОБА_6 , після якого ОСОБА_6 показалося, що з нею трапився сердечний приступ. У ОСОБА_6 був підвищений тиск, медсестра бригади швидкої медичної допомоги зробила їй укол магнезії, яка знімає такий стан емоційних проявів. А оскільки ОСОБА_6 продовжувала вести себе неадекватно, тобто сиділа і «грала роль істерики», за його порадою викликали поліцію. Застосування фізичного впливу до ОСОБА_6 заперечив. На виклику бригада була приблизно 20-30 хвилин, поки не приїхала поліція. Весь цей час інших осіб, дітей в кімнаті не було.
Допитаний в якості свідка поліцейський роти № 1 батальйону № 3 УПП в м. Запоріжжі ДПП НП України ОСОБА_16 пояснив, що влітку 2017 року, точну дату не пам`ятає, під час його чергування надійшов виклик про те, що в дитячому садку № 109 працівник дитячого садка побила медичну сестру. Приїхавши на виклик, вони побачили машину швидкої допомоги. Їх зустріла завідуюча, пояснила ситуацію та провела до кімнати, де знаходилася ОСОБА_6 . Крім них в кімнаті знаходилася ще вихователька. Дітей в приміщенні не було. Зі слів завідуючої, дітей вивели з групи, оскільки ОСОБА_6 при дітях почала кричати. ОСОБА_6 кричала, просила не зачіпати її, на зауваження та прохання заспокоїтися, не реагувала. Він спілкувався з ОСОБА_6 , намагався її заспокоїти. Допоміг вийти з приміщення групи до роздягальні, продовжував з нею розмовляти, поки вона не прийшла в себе. Потім приїхала її дочка, у неї з медсестрою зав`язався конфлікт, ОСОБА_6 в цей час знаходилася разом з ним. Через деякий час вони поїхали у відділення поліції. Назвати точний час перебування за цим викликом не може.
Допитаний в якості свідка поліцейський роти № 1 батальйону № 3 УПП в м. Запоріжжі ДПП НП України ОСОБА_17 пояснив, що він 15.06.2017 року заступив на чергування з ОСОБА_16 . Приблизно о 09 годині ранку надійшов виклик, що в приміщенні дитячого садка перебуває жінка, яка веде себе не зовсім адекватно. Коли вони прибули до закладу, завідуюча дитячого садка повідомила їм, що між ОСОБА_6 і медичною сестрою дошкільного закладу стався конфлікт. Направляючись в кімнату, де знаходилася ОСОБА_6 , вони зустріли лікаря швидкої медичної допомоги, який повідомив що необхідну медичну допомогу він надав. В кімнаті, куди провела їх завідуюча, виявили заплакану жінку, яка сиділа в кутку кімнати на стільчику, витиралася хустинкою. Коли він почав запитувати в неї, що сталося, вона почала плакати та кричати, щоб її не зачіпали, скаржитися, що лікар вдарив її. Приблизно через 10 хвилин він вийшов на вулицю, щоб викликати ще один наряд поліції, коли повернувся, то ОСОБА_6 була вже в іншому приміщенні. В приміщеннях, де знаходилася ОСОБА_6 , протягом всього часу їх перебування в закладі, дітей не було. Коли вони залишали дитячий заклад, діти вже після прийому їжі гуляли на вулиці. Точний час перебування за викликом не пам`ятає, але з урахуванням часу, поки чекали приїзду другого патрульного автомобіля, поки припинили конфлікт між дочкою ОСОБА_6 і медсестрою, спілкувалися із завідуючою, пройшло біля години.
З досліджених судом письмових доказів встановлено наступне.
Згідно рапорту поліцейського роти № 1 батальйону № 3 УПП в м. Запоріжжі ДПП НП України ОСОБА_17 , 15.06.2017 під час патрулювання о 09-15 год. вони отримали повідомлення про те, що у дитячому садку №109 сталася бійка між співробітниками, ОСОБА_6 нанесла удар медсестрі ОСОБА_8 . Було викликано швидку медичну допомогу, а ОСОБА_6 запрошено до Дніпровського ВП для написання заяви.
Згідно рапорту, 15.06.2017 о 09.14 год. з Центральної підстанції швидкої медичної допомоги надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.06.2017 о 09.14 год. у дитячому садочку №109 співробітниця побила медсестру (а.с.102).
О 09.25 год. до Дніпровського ВП зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_18 про те, що 15.06.2017 о 09.25 год. в ЗНВК №109 в дошкільному відділенні виник конфлікт між прибиральницею та медсестрою, в ході чого прибиральниця вдарила медсестру, а потім у неї почалася істерика, вона кричить, погрожує всім та відмовляється покинути приміщення (а.с.103).
ОСОБА_8 звернулася до поліції 15.06.2017 о 18.51 год. із заявою про те, що 15.06.2017 о 07.50 год. на роботі її побила відома особа (а.с. 104).
16.06.2017 до ЄРДР за №0002662 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень у вигляді садна в області мочки лівої вушної раковини громадянкою ОСОБА_12 , що мало місце о 10.20 год. 15.06.2017.
В рамках розслідування кримінального провадження №0002662 від 16.06.2017 за ч.1 ст. 125 КК України постановою прокурора від 11.07.2017 виділено матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, на підставі чого внесено відомості до ЄРДР за №0003037 від 11.07.2017 (а.с. 99-101).
Згідно протоколу огляду місця події від 11.07.2017, слідчим було оглянуто територію дошкільного підрозділу НВК №109, приміщення групи короткострокового перебування дітей, на додаток до чого складено фото таблицю. Під час огляду обстановка в приміщеннях не порушена, нічого не вилучалось (а.с.114-118).
Наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради від 08.10.2012 №525, на підставі рішення Запорізької міської ради від 26.06.2012 №27, відкрито дошкільне відділення в Запорізькому навчально-виховному комплексі №109 (а.с.121).
Директором ЗНВК № 109 ОСОБА_18 затверджено орієнтовний режим дня для дітей 4-го року життя на літній період 2017 року групи 6-годинного перебування, згідно якого з 06.30 до 08.10 здійснюється ранковий прийом, з 08.20 до 08.50 сніданок (а.с.122).
Наказом № 78-к від 04.12.2015 ОСОБА_6 прийнята на роботу на посаду кастелянки дошкільного підрозділу ЗНВК № 109 (а.с. 123, 124).
За сумісництвом ОСОБА_6 виконувала роботу машиніста по ремонту і прання білизни, що підтверджується наказом №93-зп від 07.12.2015 про встановлення доплат праці за сумісництво, наказом про сумісництво на 2015-2016 навчальний рік №04-к від 19.01.2016, наказом №15-зп від 11.02.2016 про встановлення доплат праці за сумісництво (а.с.125-127).
Згідно наказу про встановлення доплат праці технічним працівникам на 2016-2017 навчальний рік №65-зп від 01.09.2016, ОСОБА_6 займала посаду машиніста з ремонту та прання білизни, і їй було встановлено доплату праці за виконання по сумісництву обов`язків на 0,5 ставки ПСП (прибиральник службових приміщень) згідно із заявою від 31.08.2016, що також підтверджується тарифікаційним списком молодшого обслуговуючого персоналу на 01.01.2017 (а.с.128, 129).
З посадовими інструкціями кастелянки і машиніста по ремонту і прання білизни, якими передбачено підпорядкування в тому числі старшій медичній сестрі, а також обов`язок у разі виробничої необхідності замінювати відсутнього в групі помічника вихователя, ОСОБА_6 була ознайомлена 07.12.2015 (а.с. 130-137).
Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ЗНВК № 109 на 2016-2017 навчальний рік затверджені на зборах трудового колективу 31.08.2016 і узгоджені директором ОСОБА_18 наказом №250 (а.с.138-144). Правила визначають основні обов`язки працівників дошкільного відділення ЗНВК, в тому числі виконувати вимоги медичного персоналу, пов`язані з охороною і зміцненням здоров`я дітей, основні обов`язки працівників, що обіймають посади, не пов`язані з педагогічною діяльністю, серед яких обов`язок дотримуватися режиму роботи та дисципліни праці, відповідальність за порушення трудової дисципліни.
Згідно наказу №64-к від 16.06.2017 ОСОБА_6 була звільнена з посади кастелянки 16.06.2017 за власним бажанням (а.с.146).
Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_6 не встановлено суспільно небезпечних дій з мотивів явної неповаги до суспільства, які б грубо порушували громадський порядок, що супроводжувалися особливою зухвалістю.
З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_6 15.06.2017, в період часу з 07.45 год. і приблизно до 10.00 год. перебувала на своєму робочому місці, а саме у групі короткотривалого перебування дітей дошкільного підрозділу ЗНВК №109, у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього помічника вихователя.
15.06.2017 о 07.45 год., коли ОСОБА_8 і ОСОБА_6 вдвох знаходилися в приміщенні групи короткотривалого перебування, між ними розпочалася сварка. З пояснень свідка ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 , підтверджених показаннями свідка ОСОБА_13 , вбачається, що конфлікт виник з приводу зауважень старшої медичної сестри щодо неналежного виконання ОСОБА_6 її посадових обов`язків. Зі слів ОСОБА_8 , в ході сварки ОСОБА_6 висловлювалась на її адресу в грубій нецензурній формі, вдарила та порвала одяг. Вказані обставини іншими доказами не підтверджуються, застосування насильства до ОСОБА_8 та спричинення їй пошкоджень здоров`я та/або майна ОСОБА_6 не інкримінується. Показання свідка ОСОБА_14 , що вона перебуваючи в приміщенні іншої групи, на початку восьмої години ранку, почула крики і нецензурну лайку під час конфлікту між ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , прибігла на ці крики в групу і побачила там ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з усіма іншими доказами у справі.
Суд вважає не доведеним, що після 08.00 год. тривала сварка між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , в ході якої ОСОБА_6 висловлювалася в її адресу в грубій нецензурній формі, оскільки з показань ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вбачається, що о 07.50 год. ОСОБА_8 вже залишила приміщення групи, повідомивши про конфлікт по телефону заступника директора ОСОБА_7 і безпосередньо директора закладу. Спустившись з директором в групу короткотривалого перебування, ОСОБА_8 зразу пішла робити заплановані щеплення дітям, по завершенню чого вона знаходилася в кімнаті з ОСОБА_6 вже під час перебування там лікаря швидкої допомоги. Свідки не пояснювали, що ОСОБА_6 в цей час висловлювалася на адресу ОСОБА_8 в грубій нецензурній формі.
Також ОСОБА_6 інкримінується вчинення хуліганських дій, які полягали в тому, що вона погрожувала адміністрації дошкільного підрозділу фізичною розправою. Такі доводи обвинувачення ОСОБА_6 заперечуються і в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшли, оскільки ні зміст обвинувального акту, ні досліджені судом письмові документи, пояснення представника дошкільного підрозділу ЗНВК №109 та свідків не містять відомостей про те, що ОСОБА_6 будь-кому з адміністрації закладу висловлювала погрози фізичною розправою, і які саме.
Щодо таких дій ОСОБА_6 , як відмова залишити приміщення групи, суд дійшов висновку, що вони не можуть кваліфікуватися як хуліганські, тобто вчинені з умислом на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю.
Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_6 у вказаний час знаходилася на своєму робочому місці в приміщенні групи короткотривалого перебування. Її не відсторонили від роботи, в її діях адміністрація не встановила порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку. З показань свідків вбачається, що фактично пропозиція залишити приміщення групи була зумовлена тим, що ОСОБА_6 з 08.00 год. перебувала в стані істерики, яку не могла самостійно припинити, а з 08.30 год. діти вже повинні були заходити в з вулиці в групу. З проханням надати їй заспокійливі ліки або викликати швидку допомогу, вона звернулася вже о 08.00 год. Невідкладну медичну допомогу ОСОБА_6 , направлену, зі слів лікаря, на зняття її стану емоційних проявів, було надано біля 09.00 год., після чого через 20-30 хвилин вона змогла заспокоїтись і припинила такі дії, за допомогою і в супроводі поліцейського залишила приміщення групи і перемістилася до роздягальні, після чого її дії, інкриміновані як хуліганські, припинилися.
Не підтверджується дослідженими судом доказами і те, що своїми діями ОСОБА_6 порушувала спокій вихованців закладу і загально визначені правила поведінки і моральності в дитячому оточенні, оскільки з пояснень представника потерпілої особи і всіх свідків вбачається, що конфліктна ситуація відбувалася не в присутності дітей, адміністрацією закладу було вжито заходи для запобігання цьому. Пояснення свідка ОСОБА_14 про те, що весь конфлікт з ОСОБА_6 відбувався на початку восьмої години ранку, а тому крики ОСОБА_6 чули діти і батьки, які їх приводили, і які знаходилися на вулиці, є припущенням, яке не узгоджується з іншими доказами у справі. Висловлені з приводу цього припущення заступника директора, що діти знаходячись в інших приміщеннях закладу, могли чути крики ОСОБА_6 , також не можуть бути покладені в основу обвинувачення.
Аналізуючи усі наведені вище обставини, суд приходить до переконання, що прокурором не доведено та в суду відсутні достатні, беззаперечні докази, які б доводили склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, в діях ОСОБА_6 .
Основним безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 296 КК України, є громадський порядок. Його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека. Аналіз диспозиції ст.296 КК України свідчить, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.
Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.
Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.1 ст.296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 КУпАП. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
З огляду на встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність того, що поведінка ОСОБА_6 була зумовлена умислом на грубе порушення громадського порядку, та направлена на порушення внутрішнього розпорядку навчально-виховного комплексу та діяльності закладу в цілому.
В пред`явленому ОСОБА_6 обвинуваченні не міститься конкретних даних щодо обсягу і тривалості такого порушення, крім загальних ознак хуліганства, не наведені дії, які вчиняла ОСОБА_6 , що містять в собі ознаки особливої зухвалості та свідчать про наявність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
Таким чином, в ході судового розгляду не встановлено в діях ОСОБА_6 суб`єктивної та об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, оцінивши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
Частиною 2 ст. 17 КПК України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно до ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
В п.3 ч.1 ст.373 КПК України вказано, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо в діянні обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 296 КК України слід визнати невинуватою та виправдати, оскільки в її діях відсутній склад кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та виправдати за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1