Справа № 303/1844/18
Номер рядка стат. звіту - 48
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2018 року за № 0000147 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки с.Залужжя Мукачівського району, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, громадянки України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст. 366 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 наказом начальника відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації № 817к від 31.08.2010 року призначена на посаду завідувача Залужанського дошкільного навчального закладу, і як службова особа, відповідальна за організацію роботи даного закладу, була наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в її обов`язки входило здійснювати підбір педагогічних кадрів, призначати та звільняти з роботи працівників цього закладу, планувати, координувати і контролювати їх роботу.
31.08.2017 року ОСОБА_3 як службова особа, умисно усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи своє службове становище, склала та видала завідомо неправдивий наказ № 7 к/тр по Залужанському дошкільному навчальному закладу (ДНЗ), в який внесла завідомо неправдиві відомості, що ОСОБА_5 звільнена з посади психолога Залужанського ДНЗ за власним бажанням на підставі її заяви, і цей наказ затвердила своїм особистим підписом та скріпила печаткою Залужанського ДНЗ та подала його до Мукачівської районної державної адміністрації. При цьому ОСОБА_3 було достовірно відомо, що ОСОБА_5 не подавала заяву про її звільнення з посади психолога Залужанського ДНЗ.
Також ОСОБА_3 , як завідувач Залужанського дошкільного навчального закладу (ДНЗ) і службова особа, відповідальна за організацію роботи даного закладу та наділена організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, в обов`язки якої входило

Стр. 2 із 3
здійснювати підбір педагогічних кадрів, призначати та звільняти з роботи працівників цього закладу, планувати, координувати і контролювати їх роботу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи своє службове становище, умисно видала завідомо неправдивий наказ № 7 к/тр про звільнення ОСОБА_5 з посади психолога Залужанського ДНЗ за власним бажанням, з метою влаштувати на звільнене робоче місце іншу людину, хоча таку заяву ОСОБА_5 не подавала.
Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.366 КК України, визнала повністю, показала, що в кінці серпня 2017 року вона зателефонувала ОСОБА_5 та запитала її чи та не бажає звільнитися, оскільки працює на посаді психолога за сумісництвом, сказала ОСОБА_5 , що у такому випадку треба подати заяву, ОСОБА_5 заяву пообіцяла передати, але не передала. Усвідомлює, що без письмової заяви ОСОБА_5 вона не мала права видати наказ про звільнення. Щиро розкаюється у вчиненному.
Крім того, обвинувачена заявила клопотання про звільнення її від призначеного судом покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підтвердження цього надала копії свідоцтв про народження дітей.
Потерпіла ОСОБА_5 показала, що працювала у дитячому садочку в с.Залужжя за сумісництвом і їй на початку вересня 2017 року зателефонувала завідувач цього закладу ОСОБА_3 і сказала щоб вона написала заяву про звільнення, потім вона дізналася, що вже звільнена. 07 лютого 2018 року вона дізналася про звільнення, однак заяву на звільнення не писала. На початку вересня 2017 року ОСОБА_3 просила написати заяву заднім числом, а саме 31 серпня 2017 року.
Крім цього, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.366 КК України, доведена наступними належними, достатніми і допустимими доказами:
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.03.2018 року;
- описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 05.03.2018 року;
- протоколом огляду документів від 06.03.2018 року;
- наказами з кадрових питань Залужанського дошкільного навчального закладу Залужанської сільської ради;
- журналом вхідної кореспонденції від 02.01.2016 року;
- трудовою книжкою ОСОБА_11 ;
- наказом завідувача Залужанського ДНЗ ОСОБА_3 від 01.02.2017 року про прийняття ОСОБА_12 на посаду психолога Залужанського ДНЗ на період перебування ОСОБА_5 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до дня фактичного виходу її на роботу;
- наказом завідувача Залужанського ДНЗ ОСОБА_3 від 31.08.2017 року про звільнення ОСОБА_5 з посади психолога Залужанського ДНЗ за власним бажанням;
- копією книги наказів Залужанського ДНЗ від 22.05.2017 року;
- наказом завідувача Залужанського ДНЗ ОСОБА_3 від 24.02.2015 року про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_5 ;
- наказом завідувача Залужанського ДНЗ ОСОБА_3 від 01.09.2017 року про переведення ОСОБА_12 на посаду психолога Залужанського ДНЗ на постійне місце роботи.
Заслухавши доводи прокурора, захисника, представника потерпілої, допитавши обвинувачену, потерпілу, дослідивши письмові докази, які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у справі, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст. 366 КК України, незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів та службове підроблення, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів є повністю доведеною.

Стр. 3 із 3
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшую покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
При визначенні виду і розміру покарання суд враховує всі обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а також дані, які характеризують особу обвинуваченої : за місцем проживання та роботи ОСОБА_3 характеризуються позитивно, на обліку психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, згідно досудової доповіді наданої суду органом пробації, - ризик вчинення ОСОБА_3 повторно кримінального правопорушення оцінюється, як середній, ризик небезпеки для суспільства, оцінюється також як середній, вона є раніше не судимою, тому суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для її виправлення і попередження нових злочинів слід обрати покарання в межах санкцій частин статті, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу.
Обвинувачена ОСОБА_3 є суб`єктом амністії згідно із Законом України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIIІ від 22.12.2016 р., оскільки підпадає під дію п. «в» ст. 1 цього закону - як особа, яка непозбавлена батьківських прав та має дітей, яким не виповнилося 18 років.
Підстав, які б перешкоджали застосуванню акта амністії відносно ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальних витрат немає. Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.86 КК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворими призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного за даним вироком, на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1