Справа № 373/356/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/716/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 25.06.2018
УХВАЛА
Іменем України

25 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24.04.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перегонівка Обухівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, вдівця, із середньою освітою, пенсіонера, раніше несудимого, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України:періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 16 жовтня 2017 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAY ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із причіпом марки «ПГМФ 8302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автошляху Переяслав-Хмельницький Ташань в напрямку м.Переяслав-Хмельницького Київської області, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив злочинну необережність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого на відстані 81 м від повороту на с.Тарасівка Переяслав-Хмельницького району Київської області не впорався із керуванням автомобіля, перетнувши смугу зустрічного руху, виїхав на ліве по ходу руху грунтове узбіччя, з`їхав у кювет, де допустив зіткнення із деревом.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «HYUNDAY ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, пасажирка ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у реанімаційному відділенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, малолітній пасажир ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, малолітній пасажир ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , та спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості ОСОБА_15 .

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить його скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В обґрунтуванні вказує, що суд, у порушення норм Закону, засудив ОСОБА_7 за ч. З ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнив від відбування покарання, як основного так і додаткового покарання з випробуванням, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до уникнення обвинуваченим додаткового покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами та призначив покарання, яке явно не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину через м`якість.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, що підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих та представника потерпілих, які поклались на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеність висунутого обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинуваченого сторонами в апеляційному порядку не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи, суд призначив ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, та на підставі ст.75 КК України суд звільнив засудженого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

За змістом ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, тобто відповідно до вимог вказаної статті звільнення від відбування покарання застосовується лише щодо основного покарання.

Суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, будь яких застережень щодо звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання у вироку не зазначив.

Більш того, в мотивувальній частині вироку суд вказав, що призначає ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.3 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

За таких обставин, доводи прокурора про те, що суд звільнив ОСОБА_7 , на підставі ст.75 КК України від відбування як основного так і додаткового покарання не ґрунтується на матеріалах справи, вимогах закону і є безпідставними.

Неправильного застосування кримінального закону чи істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а вирок необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24.04.2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: