Справа № 541/1868/17
Провадження № 1-кп/541/29/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000731 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комишня Миргородського району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , 8 серпня 2017 року, перебуваючи на території колишньої ферми в смт. Комишня, Миргородського району, серед бур`яну виявив близько шестидесяти дикорослих кущів коноплі. Достовірно знаючи, що виявлена ним рослина являється нарковмісною, діючи умисно і усвідомлюючи протиправність своїх дій, зірвав листя та стебла нарковмісної рослини коноплі, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб. В подальшому, ОСОБА_5 , зжавши зірване листя та стебла, поклав їх собі під одяг та з метою подальшого особистого вживання переніс до будинку за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється його мати ОСОБА_4 . Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, помістив зірване листя та стебла рослини коноплі на дах господарського приміщення, на простирадло, яке розмістив за господарським приміщенням, на горище господарського приміщення, на грубу в кімнаті спальні та частину замотав у ганчірку білого кольору, яку зберігав під шторою в кімнаті спальні у будинку за вищевказаною адресою до повного їх висушування. Дані рослини ОСОБА_5 незаконно зберігав за місцем зареєстрованого проживання без мети збуту для особистого вживання.

09.08.2017 року працівниками поліції під час проведення огляду місця події за місцем зареєстрованого проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , з добровільною та невимушеною згодою власника вище зазначеного будинку ОСОБА_4 виявлено та вилучено:

- рослини зеленого кольору у висушеному ;та подрібненому етапі, які відповідно висновку судово-хімічної експертизи № 2421 від 19.08.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 82,398 грам;

- фрагмент полімерної пляшки із нашаруванням речовини бурого кольору, яка відповідно висновку судово-хімічної експертизи № 2428 від 17.08.2017 являється особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0.009 грам, які згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.06.2000 року, віднесені до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, які ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав за місцем зареєстрованого проживання для особистого вживання без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, так як він добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування від наркотичної залежності, на даний час наркотичні засоби не вживає, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому.

Прокурор не висловив заперечень проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Згідно зі ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу та розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ст. 309 ч.1 КК України.

Тому суд, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності повинен з`ясувати: 1) чи вчинила особа злочин, передбачений ст.309 ч.1 КК України; 2) чи звернулася вона до лікувального закладу добровільно, а не примусово, тобто чи мала вона за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин; 3) чи почала особа лікування. Відсутність одної з цих умов, в також незгода винної особи на закриття кримінальної справи виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 309 ч.4 КК України.

Суд вважає, що в ході судового слідства у справі були встановлені всі вказані умови, передбачені ст. 309 ч.4 КК України і зважаючи на викладене, приходить до висновку про доцільність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 309 ч.4 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 як в ході досудового слідства, так і в суді повністю визнавав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України за обставин вказаних в обвинувальному акті, щиро розкаюється у вчиненому. В період з 23.01.2018 року по 28.03.2018 року добровільно, з власної ініціативи пройшов курс стаціонарного лікування від психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання ПАР (каннабіноїди, амфетаміни), синдрому залежності від каннабіноїдів в Комунальному закладі Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання».

Отже, враховуючи що в ході судового провадження у справі були встановлені всі вказані вище умови, передбачені ст. 309 ч.4 КК України, суд приходить до висновку про доцільність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 309 ч.4 КК України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні потерпіла від цих правопорушень ОСОБА_4 відмовилася від обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні відносно неї кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, повідомила, що обвинувачений є її сином, вона повністю примирилася з обвинуваченим, ніяких претензій до нього не має та бажає щоб йому не призначали ніякого покарання, просила закрити кримінальне провадження із зазначених підстав.
Обвинувачений ОСОБА_5 також підтвердив те, що вони примирилися, проти закриття кримінального провадження не заперечував.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення.
Відповідно до положень ст.56 КПК України, на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритись з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених в т.ч. статтею 185 (крадіжка, крім крадіжки, вчиненої організованою групою) якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КПК України син належить до близьких родичів та членів сім`ї.

Крім тверджень потерпілої та обвинуваченого, факт того, що обвинувачений є сином потерпілої підтверджується копією актового запису №14 про народження ОСОБА_5 , складеного виконавчим комітетом Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області 06.04.1999 року, та копією свідоцтва про одруження ОСОБА_4 .

Частиною 4 ст.26 КПК України встановлено, що відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 підлягає закриттю.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 56, 284, 286, 288, 369-372, 477 КПК України, ч. 4 ст. 309 КК України,

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України закрити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.
Речові докази у провадженні:

- речовину рослинного походження зеленого кольору, два фрагменти полімерних пляшок, металеве сито та фрагмент фольги, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області знищити;

- пилосос марки «LG», електричний чайник марки «А-Плюс», стіл зі скляним покриттям чорного кольору, два металеві стільці, три подушки зеленого кольору розміром близько 40 на 60 см, три подушки зеленого кольору розміром близько 60 на 60 см., одну білу подушку, м`яку іграшку «Чебурашка», холодильник марки «Privileg», які направлено до кімнати зберігання речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, - повернути власнику ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1