Єдиний унікальний номер 722/1269/18
Номер провадження 1-в/722/133/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника

виправної колонії: ОСОБА_4

та засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, одруженого, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просив замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі посилаючись на те, що під час відбування покарання він досяг необхідного ступеня виправлення, сумлінно відноситься до роботи та не допускає порушень режиму утримання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та зазначив, що винуватість у вчинених злочинах не визнає, вважає постановлений відносно нього вирок сфальсифікованим. Відбуваючи покарання він допускав порушення режиму утримання та нетактовну поведінку з персоналом установи у відповідь на їхні неповажні дії по відношенню до нього. Під час прибуття до СВК він одразу ж був працевлаштований, однак неофіційно, тому відомості про виконану ним роботу відсутні у відповідній довідці, наданій адміністрацією установи.

Під час виступу в судових дебатах засуджений безпричинно залишив зал судового засідання, не висловивши свою думку до кінця.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечувала, вказуючи що відношення до праці та режиму відбування покарання засудженого ОСОБА_5 не були сумлінними, свою винуватість у вчинених злочинах останній не визнає, стоїть на обліку як особа, схильна до самогубства, а тому вважає, що він залишається бути небезпечним для суспільства та не може відбувати покарання у виді обмеження волі.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечував та зазначив, що він є безпосереднім начальником відділення, в якому засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання. Засуджений ОСОБА_5 лише з квітня 2018 року почав ставати на шлях виправлення, намагається робити для себе певні висновки. До цього часу, засуджений ОСОБА_5 характеризувався з негативної сторони, порушував режим відбування покарання, допускав нетактовну поведінку з персоналом установи. Вважає, що застосування до засудженого ст.82 КК України на даний час є передчасним.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2011 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.06.2012 року за ч.3 ст.15 ст.152 ч.1, ст.186 ч.1, ст.152 ч.4, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 25.06.2010 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24.02.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року), у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 25.06.2010 року по 19.06.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 01.07.2023 року.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 , із врахуванням зарахованого судом строку попереднього ув`язнення, відбув 10 років 02 місяці 23 дні позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом. Невідбутий засудженим строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання становить 04 роки 09 місяців 07 днів.

Із досліджених судом матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 25.06.2010 року. За час перебування в слідчому ізоляторі міста Київ характеризувався негативно. За порушення вимог режиму утримання в 10 випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Не заохочувався.
До державної установи «Сокирянська виправна колонія (67)» прибув 16.07.2012 року.
По прибуттю до установи бажання працювати взагалі не виявляв, до будь-якої суспільно-корисної праці не залучався і з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався. Лише з грудня 2012 року був працевлаштований робітником на низькокваліфікованих ручних роботах. Поставлені змінні завдання та обсяги робіт виконував, однак потребував постійного контролю за якістю їх виконання.
З липня 2014 року по лютий 2015 року та в період з серпня 2015 року по червень 2016 року, а також у період січня-лютого і у червні-вересні 2017 року бажання працювати засуджений взагалі не виявляв, до будь-якої суспільно-корисної праці не залучався і з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.
З липня 2016 року по грудень 2016 року був працевлаштований днювальним відділення. До виконання своїх обов`язків та поставлених завдань відносився безвідповідально та потребував постійного контролю за якістю їх виконання. В результаті неналежного виконання своїх обов`язків, в січні 2017 року був знятий з посади днювального відділення.
З жовтня 2017 року по даний час працевлаштований робітником з комплексного обслуговування будинків. Поставлені перед ним завдання та обсяги робіт намагається виконувати.
За весь період відбування покарання засуджений п`ять раз був етапований до лікувальних закладів при установах виконання покарань. Під час перебування в даних установах порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
Під час відбування покарання в установі за порушення вимог режиму відбування покарання засуджений двічі був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має одне заохочення.
По відношенню до персоналу установи тактовний, їх законні вимоги виконує. Роботи з благоустрою установи виконує. По відношенню до засуджених вживчивий, не конфліктний. Товаришує із засудженими різної спрямованості. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, намагається робити відповідні висновки. За характером засуджений неврівноважений, йому притаманні такі риси, як непередбачуваність, мінливість настрою, схильність до імпульсивних вчинків під впливом настрою або моменту.
Відповідно до статті 110 та 112 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки та передачі (під час відбування покарання мав 2 тривалих та 3 короткострокових побачення, отримав 18 посилок та 4 передач). Взаємовідносини із рідними добрі.
Подавав заяву на участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія» та здобув спеціальність «Електрогазозварник» у навчальному центрі, який функціонує при установі, однак заняття відвідував неохоче та лише під контролем.
Засуджений перебуває на профілактичному обліку в установі, як особа схильна до самогубства, а також відноситься до категорії осіб відторгнутих загалом.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, а саме: характеристиками засудженого ОСОБА_5 ; довідкою про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 ; довідкою відділу організації та нормування праці СВК №267 від 14.09.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.
Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить періодична оцінка ступеня виправлення засуджених.

Відповідно до атестаційних листів засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 як:
-період з 12.07.2012 року по 10.01.2013 року «не став на шлях виправлення»;
-період з 12.07.2013 року по 16.01.2014 року «не став на шлях виправлення»;
-період з 16.01.2014 року по 23.07.2014 року «не став на шлях виправлення»;
-період з 23.07.2014 року по 15.01.2015 року «не став на шлях виправлення»;
-станом на 22.01.2016 року «не став на шлях виправлення»;
-станом на 18.01.2017 року «не став на шлях виправлення»;
-станом на 20.10.2017 року «не став на шлях виправлення»;
-станом на 19.03.2018 року «дотримується вимог режиму».
Згідно протоколів засідання комісії Сокирянської виправної колонії №67 від 31.03.2016 року та від 12.07.2018 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації та в клопотанні перед судом про застосування ст.82 КК України як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення та не стала на шлях виправлення відповідно.
Суд погоджується з таким висновком комісії СВК з огляду на таке.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається, законодавець в якості критеріїв оцінки виправлення засудженого вказує на беззаперечне дотримання засудженим режиму відбування покарання, сумлінне ставлення до праці, яке полягає у систематичному виконанні норм виробітку та прагненні здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня.

Бездоганна поведінка засудженого під час відбування покарання повинна проявлятися у виконанні засудженим всіх засобів виправлення, що у своїй сукупності створило б йому позитивну характеристику, за наслідками чого, до нього було би застосовано відповідні заходи заохочення з боку адміністрації установи.

Така поведінка засудженого має бути зразковою для інших осіб, які відбувають порання та повинна стимулювати їх до позитивних змін.

З досліджених судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 25.06.2010 року.
За весь час відбування покарання засуджений в 12 випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності за вчинення різного роду порушень режиму.
На протязі 2012-2017 років засуджений практично не працював, хоча був забезпечений адміністрацією установи, із врахуванням стану його здоров`я, легкою роботою. Зокрема, засуджений ОСОБА_5 перебував на посаді днювального відділення, проте у зв`язку з несумлінним та безвідповідальним відношенням до покладених на нього обов`язків був звільнений з даної посади.
Працевлаштування засудженого та виконання ним робіт лише з жовтня 2017 року не може свідчити про його сумлінне відношення до праці.
Доводи засудженого щодо виконання ним робіт «неофіційно», тобто, без відповідних відміток в табелях обліку робочого часу суд не бере до уваги, оскільки ці доводи нічим не підтверджені та спростовуються матеріалами особової справи засудженого.
Окрім цього, згідно матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку установи як особа, схильна до самогубства, у зв`язку з неодноразовими випадками спричинення собі членоушкодження.

Враховуючи встановлені обставини та наведені норми закону, характеризуючі дані про особу засудженого, його несумлінне відношення до праці, встановленого режиму, байдуже відношення до виховних заходів, які проводяться у відділенні, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, винуватість у вчиненні якого не визнав та не проявляє будь-якого розкаяння у вчиненому, характер вчиненого ним злочину, значний термін невідбутого ним покарання, а також значний період зарахованого йому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, який складає майже 2 роки, що в свою чергу вже є певною пільгою, застосованою до нього Державою, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 лише стає на шлях виправлення, а тому застосування відносно нього ст.82 КК України є передчасним.

Керуючись ст.ст. 6, 65 ч.2, 126 ч.4 КВК України, ст.ст. 61, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини порання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: