Номер провадження: 11-сс/785/1313/18
Номер справи місцевого суду: 501/3679/14-к, 1-кс/501/243/18
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 01.08.2018 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000304 від 04.04.2018 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29 вересня 2018, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Судак Автономної Республіки Крим, громадянина України, одруженого, працюючого по найму, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3,4 ст.190 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Чорноморського

ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000304 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3,4 ст.190 КК України, за наступних обставин. В 2013 році, більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_9 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вступила в попередню злочинну змову з ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 та для реалізації своїх злочинних намірів, 13.08.2013, заснувала Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Діамант», (), яке зареєструвала за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, буд. №118, відповідно до довідки АА№897171 з Єдиного реєстру підприємств та організацій України, ТОВ «БК Діамант» було відкрито вид діяльності за КВЕД-2010 «41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель».
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , який відповідно до протоколу зборів засновників ТОВ «БК Діамант», наказу №1 ТОВ «БК Діамант» обраний на посаду директора ТОВ «БК Діамант», займав посаду директора ТОВ «БК Діамант» в період з 14.08.2013 по 14.10.2014, ОСОБА_11 , який з 14.08.2013 по 14.10.2014 займав посаду заступника директора ТОВ «БК Діамант», а відповідно до протоколу зборів засновників ТОВ «БК Діамант» обраний на посаду директора ТОВ «БК Діамант», займав посаду директора ТОВ «БК Діамант» в період з 14.10.2014 по 20.07.2017, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що для будівництва багатоквартирного багатоповерхового будинку І-ІІІ категорії складності, відповідно до ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції від 19.04.2014, «Порядку виконання підготовчих робіт», затвердженого постановою «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, в редакції від 31.12.2013, встановлено декларативний принцип на отримання права на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт, що належать до І-ІІІ категорії складності, та відповідно до яких, замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт, розуміючи, що ТОВ «БК Діамант» не має дозвільних документів на початок будівництва багатоквартирного багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Міська, 18/11, почали рекламну компанію ТОВ «Будівельна компанія Діамант» в засобах масової інформації, щодо будівництва багатоквартирного багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та продаж квартир у вказаному будинку за низькими цінами.
З метою введення в оману громадян, які бажають придбати квартири, для надання вигляду законності будівництва будинку, підприємством ТОВ «БК Діамант» перед майбутніми покупцями, 16.08.2013 директор ТОВ «БК Діамант» ОСОБА_12 , не маючи наміру набувати у власність земельну ділянку, уклав договір оренди землі, з правом викупу, з власником земельної ділянки, площею 0,25га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Міська, 18/11 - ОСОБА_13 , відповідно до якого орендодавець - ОСОБА_13 передала в оренду ТОВ «БК Діамант» вищевказану земельну ділянку, а орендар ТОВ «БК Діамант», в свою чергу зобов`язано своєчасно сплачувати орендну плату в розмірі 25628,22 гривень за місяць з урахуванням індексації, та за умови повного розрахунку у розмірі 307538,65 гривень, майно земельна ділянка переходить у власність ТОВ «БК Діамант».
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, з метою введення громадян, які бажають придбати квартири, в оману, для надання вигляду законності будівництва будинку підприємством ТОВ «БК Діамант» перед майбутніми покупцями, для отримання, потребуючих для надання їм на ознайомлення документів, що нібито надають право на будівництво, 11.10.2013, ОСОБА_12 , будучи директором ТОВ «БК Діамант», уклав договір №11/10/13 від 11.10.2013 з ТОВ «БФ КМП «Моноліт», на розробку проектної документації «Трьох поверхового, 2х секційного, 52х квартирного житлового будинку з мансардним поверхом», за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Міська, 18/11, однак за відсутністю фінансування, зі сторони замовника - ТОВ «БК Діамант», проектування об`єкта було зупинено, однак передпроектна документація, розроблена ТОВ «БФ КМП «Моноліт», яку ОСОБА_12 під час її розробки отримав для узгодження, в подальшому була використана ним в рекламній компанії ТОВ «БК Діамант».
13.05.2014 за вхідним № 3821/14 до інспекції ДАБК в Одеській області, надійшла декларація про початок виконання підготовчих робіт будівництва житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , подана від імені власника земельної ділянки - ОСОБА_13 , в якості «замовника», та зареєстрована інспекцією ДАБК в Одеській області 14.05.2017 за №ОД53. Відповідно до висновка експерта №382п від 21.10.2015, текст «Столярова» у декларації про початок виконання підготовчих робіт, яка зареєстрована у інспекції ДАБК в Одеській області 13.05.2014 за вх. №3821/14, виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції від 19.04.2014, зареєстрована декларація про початок виконання підготовчих робіт не дає права на виконання будівельних робіт. Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції від 19.04.2014, виконувати будівельні роботи, підключати об`єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації декларації про початок будівельних робіт забороняється.
Директор ТОВ «БК Діамант» ОСОБА_12 умови договору з ОСОБА_13 , не виконав, орендну плату за вищевказану земельну ділянку не сплачував, чим порушив умови договору, однак для залучення громадян, які бажають придбати у власність житло, ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , не маючи права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_13 на праві приватної власності та проектної документації будівництва, технічного нагляду за будівництвом, зареєстрованої відповідно до вимог Закону України «Про містобудівну діяльність» декларації про початок будівельних робіт, достовірно знаючи, що не мають реальної можливості завершити будівництво, з метою надання своїм діям вигляду законності, щодо продажу майнових прав на квартири, перед особами які придбали або бажають придбати майнові права на квартири в ТОВ «БК Діамант», почали будівництво багатоповерхового будинку на вищевказаній земельній ділянці.
Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_12 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 4 ст.190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
24.04.2018 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

25.04.2018 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області задоволено клопотання слідчого Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , узгоджене із прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_14 , про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_7 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 01.08.2018 року задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_15 у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 2380000 (два мільйони триста вісімдесят тисяч) гривень.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_15 запобіжний захід у виді домашнього арешту. В апеляційній скарзі захисник зазначає, що слідчий суддя не дослідив всі обставини справи та виніс ухвалу про обрання запобіжного заходу, без наявності обґрунтованості підозри та ризиків, що ОСОБА_12 може переховуватися від слідства та суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах кримінального провадження обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним низки тяжких та особливо тяжкого злочинів проти власності; можливістю порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, спроб переховуватися від органу досудового розслідування або суду; перешкоджати кримінальному провадженню.

В сукупності з зазначеним, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється та дані про особу підозрюваного, та існуючи ризики, про які зазначено в клопотанні слідчого.
З викладеного убачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та зазначені в клопотанні слідчого, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом інкримінування підозрюваному заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Захисник в апеляційній скарзі та під час судового розгляду не оскаржував ухвалу слідчого судді в частині встановлення факту існування обґрунтованої підозри.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Зважаючи на суспільний інтерес, який полягає в захисті великої кількості потерпілих, у заволодінні грошових коштів шахрайським шляхом підозрюється ОСОБА_12 , який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування, підозрюваному ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Більш того, апеляційний суд наголошує, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст. 199 КПК України.

Крім того, апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_15 оголошено про підозру у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину направленого проти власності, зокрема у заволодінні шахрайським шляхом грошовими коштами 17 потерпілих на загальну суму 3901443 (три мільйони дев`ятсот одна тисяча чотириста сорок трьох) гривень, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому існування обґрунтованої підозри колегія суддів вважає встановленою.

Що стосується ризиків можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню, то апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний після ініціювання потерпілими кримінального провадження та будучи обізнаним про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, покинув постійне місце проживання та тривалий час перебував за межами міста Одеси, а отримавши повідомлення про підозру не вжив заходів щодо явки до органу досудового розслідування.
Доводи сторони захисту, що ОСОБА_12 не переховувався від органу досудового розслідування та не отримував поштою повідомлення про підозру спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема квитанціями про направлення поштового відправлення з повідомленням про підозру за останнім відомим слідству місцем його проживання, де на даний час проживає його мати, що фактично не було спростовано стороною захисту.
Твердження захисника про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а саме те, що він одружений та жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності не спростовують викладені в ухвалі слідчого судді висновки щодо існування реальних ризиків, а обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення не дає переконання у тому, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків, в тому числі і з урахуванням підозри у шахрайському заволодінні грошовими коштами великої кількості потерпілих у сумі майже 4000000 мільйона гривень.
Що стосується доводів сторони захисту про можливість обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в житлі, яке було орендоване його дружиною в м. Чорноморську, то вони апеляційним судом не приймаються, оскільки наданий договір оренди житла, який був укладений напередодні апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді, не посвідчений у встановленому законом порядку, що викликає обґрунтовані сумніви про можливість проживання підозрюваного за вказаною адресою.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. В той же час, у разі виникнення реальних підстав, які будуть вказувати на неможливість утримання підозрюваного під вартою, сторона захисту вправі ініціювати питання про зміну запобіжного заходу.

Що стосується доводів захисників про непомірність розміру застави майновому стану підозрюваного, колегія суддів враховує положення ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини згідно яких уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Таким чином, беручи до уваги наявність вищезазначених ризиків, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_12 , розмір збитків, завданих 17 фізичним особам на суму 2380000 грн., колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного у даному кримінальному провадженні є застава, яка дорівнює сумі спричинених збитків.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 01.08.2018 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000304 від 04.04.2018 року залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 01.08.2018 року, якою в кримінальному провадженні №0000304 від 04.04.2018 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3