АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/761/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №640/3019/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника власника майна - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року, якою задоволено частково клопотання слідчого з ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000032 від 13.02.2018 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року задоволено частково клопотання слідчого з ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню 0000032 від 13.02.2018 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене 26.03.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , а саме на чорнові записи та носії електронної інформації, указаного в ухвалі слідчого судді (а.с. 100). Строк арешту арештованого майна, жорстких дисків, ноутбука та відео-реєстратора, указаних в ухвалі, встановлено 1 місяць до 16.05.2018 року.

Місцем зберігання арештованого майна визначено відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.

В іншій частині у задоволення клопотання відмовлено. Зобов`язано старшого слідчого з ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_8 негайно повернути власнику майна- ОСОБА_9 , тимчасово вилучене 26.03.2018 під час проведення обшуку у нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 майно, указане в ухвалі (а.с. 100-101).

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні Прокуратури Харківської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року про часткове задоволення клопотання слідчого та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначив наступне. Вилучені під час проведених обшуків документи щодо господарської діяльності ФОП ОСОБА_9 , підпадають під визначення речових доказів, так як містять у собі відомості, які можуть бути використані як доказ у вказаному кримінальному провадженні. Тому, вважає, що арешт необхідно накласти на все майно, відповідно до списку у клопотанні слідчого.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника власника майна, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000032 від 13.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.212 КК України, за фактом ненарахування ФОП ОСОБА_10 заробітної плати працівникам та несплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб на суму 864 000 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів в значних розмірах.

12.04.2018 слідчий з ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_8 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуків, 26.03.2018 року, майно за адресою: АДРЕСА_1 . В клопотанні слідчий зазначає, що при проведенні оперативних заходів було виявлено та вилучено речі та документи, які належать ФОП ОСОБА_9 . Вилучені речі, предмети та документи підтверджують факт здійснення протиправної діяльності ФОП ОСОБА_9 та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. З метою збереження речових доказів, просив накласти арешт на вказані речі та документи.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року частково задоволено клопотання слідчого з ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню 0000032 від 13.02.2018 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене 26.03.2018 майно, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , а саме на чорнові записи та носії електронної інформації, указаного в ухвалі слідчого судді (а.с. 100). Строк арешту арештованого майна, жорстких дисків, ноутбука та відео-реєстратора, указаних в ухвалі, встановлено 1 місяць до 16.05.2018 року.

Місцем зберігання арештованого майна визначено відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.

В іншій частині у задоволення клопотання відмовлено. Зобов`язано старшого слідчого з ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_8 негайно повернути власнику майна- ОСОБА_9 , тимчасово вилучене 26.03.2018 під час проведення обшуку у нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 майно, указане в ухвалі слідчого судді (а.с. 100-101).

Приймаючи рішення про накладення арешту на чорнові записи та носії електронної інформації, суд першої інстанції мотивував тим, що слідчим доведено наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212 КК України, а тимчасово вилучене, під час проведення 26.03.2018 обшуку, майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України на ньому можуть міститься відомості чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження. Для збереження доказової інформації вважав необхідним накласти арешт на вказане майно. Відмовляючи в накладенні арешту на вилучені в ході проведення обшуку документи фінансово-господарської діяльності, слідчий суддя мотивував тим, що слідчим не доведено, що вказане майно може містити дані про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав накладення арешту на вилучені в ході проведення обшуку документи фінансово-господарської діяльності. Слідчий суддя вказав, що слідчим не доведено, що вказане майно може містити дані про факти чи обставини, які встановлюються під час кримінального провадження, оскільки слідчим, у клопотанні, не доведені правові підстави для арешту майна, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження.
В клопотанні слідчий не конкретизує яка саме документація вилучена в ході обшуку, а вказана лише кількість аркушів вилучених документів та не зазначені назви документів на час їх складання, що об`єктивно позбавляє можливості надання судження щодо доцільності такого арешту для досягнення дієвості кримінального провадження у відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України та унеможливлює доведення слідчим того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи.

Згідно п.п 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Однак слідчим в судовому засіданні суду першої інстанції не доведено існування таких обставин, а клопотання слідчого в цій частині не відповідає вищезазначеним нормам закону.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2, 3 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.

Оскільки слідчим не надано суду доказів того, що вилучені в ході проведення обшуку документи фінансово-господарської діяльності можуть містити дані про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, не вказані необхідні для арешту відомості відносно вилучених документів, то слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні клопотання слідчого в цій частині необхідно відмовити. За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки вони не спростовують висновки ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.

Доводи апеляційної скарги повторюють доводи клопотання слідчого, яким була дана належна оцінка слідчим суддею.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Харківської області ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий-

Судді-