Дата документу Справа № 331/110/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/110/18-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/403/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Очамчірі, Республіки Грузія, громадянина Грузії, одруженого, який має неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не є особою щодо якої згідно ст.480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше судимого:
- 14 березня 2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України - до штрафу у розмірі 850 гривень;
- 05 липня 2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 359 КК України до штрафу у розмірі 17000 гривень,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.359 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_9 та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 123000 гривень.
Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 359 КК України, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах провадження; наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий суддя дійшов висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, не відповідають фактичним матеріалам провадження. Так, висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, апелянт вважає хибними, оскільки, на його думку, доказів на підтвердження існування цих ризиків немає. Апелянт зазначає про те, що жоден свідок не давав показань з приводу впливу на нього зі сторони підозрюваного, крім того, не враховано те, що з моменту нібито вчинення підозрюваним ОСОБА_6 злочину, минув майже рік і протягом цього часу подібних випадків не було. А тому, висновок слідчого судді про наявність такого ризику, на думку апелянта, є необґрунтованим припущенням. Це відноситься і до висновку про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, або продовження того, в якому підозрюється. З цього приводу апелянт зазначає, що, продовжити правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , неможливо, у зв`язку з тим, що електронний прилад, який є предметом вказаного кримінального правопорушення, у підозрюваного було вилучено. Факт того, що в провадженні іншого суду є обвинувальний акт відносно підозрюваного ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, як вважає апелянт, не може тягнути ніяких правових наслідків до набрання обвинувальним вироком законної сили, проте, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі послався на вказану обставину. Більш того, слідчий суддя констатував те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, що явно не входить до компетенції слідчого судді. Крім того, в ході обшуку за місцем проживання підозрюваного нічого не вилучено. Ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду повною мірою суперечить матеріалам, доданим до клопотання. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні правопорушення 08 травня 2017 року. За цей час він мав достатньо можливостей реалізації намірів переховатись, чого ним не вчинено ні після вилучення забороненого предмету, ні після численних слідчих дій, ані після обшуку його житла працівниками УСБУ в Запорізькій області 09 лютого 2018 року. Це свідчить про їх відсутність. Також, апелянт вказує про те, що слідчий суддя не врахував наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків родини, знаходження у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та батька пенсійного віку, наявність постійного місця проживання та офіційного працевлаштування.
Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
У клопотанні зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000066, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 серпня 2017 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.359 КК України.
04 квітня 2018 року слідчим УСБУ в Запорізькій області повідомлено ОСОБА_6 про підозру у незаконному придбанні та використанні спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, вчиненому повторно, тобто вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 359 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в квітні-травні 2017 року ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.32 Конституції України, ст.23 Закону України №2657-XII від 02 жовтня 1992 року «Про інформацію», п.7 постанови Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1450 від 27 жовтня 2001 року «Про затвердження Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», п.1 Указу Президента України №256/2001 від 13 квітня 2001 року «Про впорядкування виготовлення, придбання та застосування технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку», відповідно до яких, у власності громадян не можуть перебувати спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, замовниками розроблення, виготовлення та придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації можуть бути СБУ, розвідувальні органи, МВС, Державна податкова адміністрація, Держкомкордон, Управління державної охорони, ДПтС, а також Міноборони в межах, визначених законодавством, повторно придбав та використав спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації.

Так, ОСОБА_6 , будучи притягнутим 12 квітня 2017 року до кримінальної відповідальності за вчинення 28 січня 2017 року злочину, передбаченого ч.1 ст. 359 КК України, діючи повторно, приблизно у квітні-травні 2017 року, більш точна дата органом досудовою розслідування не встановлена, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та, передбачаючи настання шкідливих наслідків, з метою особистого збагачення, використовуючи всесвітню мережу «Інтернет», у невстановленої органом досудового розслідування особи, повторно придбав пристрій перехоплення кодів автомобільних сигналізацій, зовні схожий на брелок дистанційного керування автомобільної сигналізації з двостороннім зв`язком, сірого кольору, з написами на лицевій стороні «Scher-Кhan Magicar», який відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ № 77/3 від 08 серпня 2017 року, відноситься до спеціальних технічних засобів для негласного отримання інформації, а саме: до спеціальних технічних засобів для негласного проникнення або обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи. 08 травня 2017 року ОСОБА_6 , попередньо ознайомившись з технічними характеристиками та функціональними можливостями зазначеного пристрою для негласного отримання інформації, володіючи достатньою інформацією про належність відповідних пристроїв перехоплення кодів автомобільних сигналізацій до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, прибув в район супермаркету «Сільпо», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.64. Після цього ОСОБА_6 , діючи умисно та бажаючи отримати можливість вільного доступу до салону заздалегідь невизначеного чужого автомобіля, шляхом натиснення кнопок «I», «IV», «IV», - здійснив ввімкнення зазначеного спеціального технічною засобу негласного отримання інформації, при цьому відбулась звукова індикація брелока шляхом подання монотонного звукового сигналу (протягом, приблизно, 2 сек.) та над схемним малюнком автомобіля почав світитися світлодіод синього кольору та проблискувати світлодіод зеленого кольору. Після його ввімкнення та короткочасного натиснення кнопки «I» ОСОБА_6 перевів його у режим «сканування» кодових носилок для їх перехоплення, тим самим розпочавши використання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації.

08 травня 2017 року приблизно о 14-00 годині ОСОБА_6 , продовжуючи виконання свого злочинного плану, звернув увагу на автомобіль «AUDI A-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , який зупинився на стоянці супермаркета «Сільпо» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.64. Під час постановки ОСОБА_11 свого автомобіля на сигналізацію ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з використанням зазначеного спеціального технічною засобу негласного отримання інформації, перехопив кодову посилку сигналізації ОСОБА_10 , що підтвердилось засвіченням світлодіоду синього кольору із спрацюванням вібрації брелоку.

Продовжуючи виконання свого злочинного плану ОСОБА_6 , шляхом натискання на вказаному брелоку кнопки «II», подав команду (сигнал) на базовий блок сигналізацїі автомобіля «AUDI А-6» реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідну кодову посилку, змусивши базовий блок виконати зазначену команду та відкрити двері цього автомобіля. Одразу після проникнення до салону автомобіля «AUDI A-6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 був затриманий співробітниками поліції, а спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації у формі брелока автомобільної сигналізації з написом «Scher-Khan Magicar» вилучений.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 359 КК України.

Заслухавши доповідь судді; захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.359 КК України.
Обґрунтованість підозри ніким не оспорюється.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що існують ризики того, що підозрюваний, будучи громадянином іншої держави, може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду; може здійснювати безпосередній вплив на свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; іншим чином перешкодити кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин та злочин проти власності.
Крім того, існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується і тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Не зменшують зазначених ризиків і обставини, на які посилається захисник, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 має родину, на утриманні двох неповнолітніх дітей та батька пенсійного віку, має постійне місце проживання та офіційно працевлаштований, оскільки, згідно з матеріалами провадження, не зважаючи на ці обставини, підозрюваний ОСОБА_6 раніше вчиняв умисні кримінальні правопорушення, за що його було неодноразово засуджено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
При цьому слідчий суддя не вирішував наперед питання щодо доведеності вини підозрюваного у вищевказаному кримінальному правопорушенні, що спростовує доводи захисника з цього приводу.
Також слідчий суддя, відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України, обґрунтовано визначив розмір застави.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_8 , правильність висновків слідчого судді не спростовують.
Доводи захисника стосовно того, що факт наявності іншого кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_6 , яке на теперішній час перебуває на розгляді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, не може мати ніяких правових наслідків, є непереконливими, до того ж, висновки слідчого судді ґрунтуються не лише на вказаній обставині.
Колегія суддів вважає, що факт того, що кримінальне правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , вчинено, згідно з наданими матеріалами провадження, у період судового розгляду іншого кримінального провадження відносно нього - про аналогічне кримінальне правопорушення, а також те, що на цей час ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, а саме, у викраденні чужого майна з салону автомобілю, є підтвердженням існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Як встановлено при апеляційному розгляді, досудове розслідування на даний час закінчено та 20 квітня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.359 КК України направлено до суду.
В подальшому, в т.ч. у випадку зменшення встановлених ризиків, питання щодо запобіжного заходу має вирішуватися судом, у провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження у встановленому законом порядку.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_9 та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням права застави у розмірі 123000 гривень, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3