Ухвала

16 липня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-7433ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні № 0007195 в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,

встановила:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте наведених положень закону не дотримано. Зокрема, у скарзі не наведено обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали з призначенням нового розгляду в апеляційному суді на підставах, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 412, 413, 414 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.

Прокурор формально посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущених судом, проте не наводить конкретних доводів відповідно до ч. 1 ст. 412 КПКУкраїни, а також не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

Крім того, посилаючись у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, прокурор своїх тверджень належним чином не обґрунтував та не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання з огляду на положення ст. 414 КПК України, які б можна було визнати беззаперечними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України.

Натомість, як вбачається зі змісту скарги, прокурор вказує на те, що судом безпідставно при призначенні покарання було застосовано положення ст. 75 КК України, однак вказане позбавляє можливості встановити дійсну позицію прокурора з чим саме він не погоджується - з видом, розміром призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки чи з порядком його відбування відповідно до положень ст. 75 КК України, на підставі яких засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Окрім того, у касаційній скарзі прокурора йдеться про недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПКУкраїни, натомість відсутня вказівка на конкретні доводи апеляційної скарги прокурора, що залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3