Провадження № 1-кс/344/5615/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000060 від 21.02.2017, -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2018р. слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування клопотання покликався на те, 17 листопада 2009 року згідно договору купівлі-продажу укладеного між повіреним потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та продавцем ОСОБА_8 , було придбано земельну ділянку, загальною площею 0,09 га, яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , вказана земельна ділянка, яка належала на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_6 протиправно вибула із його власності та незаконно, всупереч установленому законом порядку, була оформлена на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із своїм батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , будучи об`єднаними єдиним спільним умислом, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, завідомо знаючи, що земельна ділянка вже не належить ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення, виготовили дублікат буцімто втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0512, без відома потерпілого ОСОБА_6 .

В подальшому 15 червня 2017 року ОСОБА_5 , діючи умисно, від імені ОСОБА_8 , з метою шахрайського заволодіння вказаним нерухомим майном, на підставі нотаріально завіреної довіреності, повторно уклав договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки зі своїм батьком ОСОБА_5 , з якими перебував у злочинній змові, внаслідок чого земельна ділянка, загальною площею 0,09 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0512, протиправно перейшла у власність останнього, тим самим потерпілому ОСОБА_6 , було завдано майнову шкоду в сумі 500 000 грн.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний клопотання просили суд відмовити у задоволенні даного клопотання.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що 09.08.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, не одружений, раніше не судимий.

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які містяться протоколі допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколі допиту свідка ОСОБА_9 , договорах купівлі-продажу нерухомого майна, витязі з Державного реєстру правочині та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 відповідно до

ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, санкція статті якої передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років та він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину; - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , підозрюючись у заволодінні чужим майном шляхом обману, (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, може знову вчинити новий корисливий злочин.

Вирішуючи дане клопотання враховую, що наявні докази про вчинення ОСОБА_5 зазначеного злочину є вагомими, а також те, що підозрюваний неодружений, раніше несудимий.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак суд вважає за доцільне заборонити ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22:00 год. до 07:00 год. терміном 60 днів тобто до 08 жовтня 2018 року, з покладенням на нього додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 22:00 год. по 07:00 год. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 08 жовтня 2018 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення. Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , а контроль за її виконанням покласти на Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 20 серпня 2018 року.