Справа № 148/15/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження № 0000067 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Клебань, Тульчинський район, Вінницька область, не одруженого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, не військовозобов`язаного, який проживає без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 04.04.2018 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26.07.2018, за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ; захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
У період часу з 10:40 год. по 11:25 11.01.2017, маючи процесуальний статус свідка, перебуваючи в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області, розташованого за адресою: вул. Соборна, 6, м. Вінниця, під час судового розгляду кримінального провадження № 0000749, внесеного до ЄРДР 06.05.2018, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (судова справа №148/490/16-к), будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ст.. 384 КК України, склавши присягу свідка, діючи умисно, з метою штучного створення доказів захисту, надав колегії суддів Апеляційного суду Вінницької області (суддям ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) неправдиві показання про достовірно відомі йому обставини вчиненого 06.12.2015 ОСОБА_6 злочину, які не відповідають дійсності.

Зокрема, ОСОБА_3 надав Апеляційному суду Вінницької області завідомо неправдиві покази про те, що в ніч на 06.12.2015 він був свідком побиття потерпілого, при цьому, він бачив хлопця, який стояв, схилившись над лавкою неподалік від кінотеатру, до якого підійшли двоє (один нижчого зросту, другий вищого). Вищий наносив удари потерпілому, був одягнений в куртку пуховик чорного кольору з літерами на спині. Інша особа, була одягнена в куртку з капюшоном, зазначивши, що, в чому був одягнений потерпілий, пояснити не може. Вказав, що розмежувати даних осіб він не може, і щоб ОСОБА_6 наносив удари потерпілому він не бачив.

Проте, на стадії досудового розслідування при неодноразовому допиті ОСОБА_3 в якості свідка, в тому числі з використанням відео фіксації, останній надавав чіткі пояснення про характерний опис одягу, який збігався з описом одягу всіх учасників досліджуваної події, а саме: у червоному капюшоні був потерпілий ОСОБА_10 , у синій куртці ОСОБА_11 , а в шкіряній куртці ОСОБА_6 , крім того, свідок пояснював, що коли в грудні 2015 року, точної дати він не пам`ятає, він проходив під ранок по вулиці Леніна, м. Тульчина біля собору, на протилежній стороні вулиці, біля кінотеатру, він побачив, як опершись на лавку стояв невідомий чоловік, в темній шкіряній куртці, світлих джинсах, до нього зі сторони клубу «Фагот» підійшли ще два невідомі чоловіки, один з яких був одягнений у синю куртку, а інший в темну із червоним капюшоном на голові. Дане місце добре освітлювалось, тому він розрізняв кольори. Хлопець, який стояв біля лавки, яким являвся ОСОБА_6 , підійшов до того, що був у червоному капюшоні і наніс йому удари в обличчя, той впав, тоді він почав наносити удари руками і ногами лежачому на землі хлопцю, при цьому, третій стояв в стороні, потім вони пішли за кінотеатр.

Аналогічні покази ОСОБА_3 надав і при проведенні слідчого експерименту.

Такі ж обставини скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення встановлено і Тульчинським районним судом під час судового провадження, за наслідками якого ухвалено вирок від 26.09.2016, згідно якого ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, під час проведення якого ОСОБА_3 надавались ідентичні покази до наданих ним під час досудового розслідування.

Отже, ОСОБА_3 , перебуваючи в Апеляційному суді Вінницької області надав завідомо неправдиві покази про обставини скоєння кримінального правопорушення, які підлягали встановленню Апеляційним судом під час ухвалення у справі нового вироку від 19.10.2016, тим самим створивши штучні докази захисту ОСОБА_6 від пред`явленого йому обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, не визнав повністю і суду надав показання, що в Тульчинському районному суді він під час розгляду кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України говорив не правдиві покази, а в Апеляційному суді Вінницької області правдиві. В загальному визнав факт надання не правдивих показів, однак вину в інкримінованому злочині не визнав, оскільки покази давав не по своїй волі, а йому погрожували слідчий та інші.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.01.2017, згідно якої суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_12 під час апеляційного розгляду дав показання, які перекручують обставини і фактичні дані, що мають доказове значення по справі, усвідомлюючи їх неправдивість, бажаючи щоб суд сприймав їх як правдиві, а дії ОСОБА_12 спрямовані на виправдання ОСОБА_6 , який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України;
- вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.09.2016, згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним в якості свідка у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (судова справа №148/490/16-к) дав суду показання, що його було запрошено в якості статиста на слідчий експеримент, який проходив біля кінотеатру м. Тульчина, під час якого ОСОБА_13 розповідав про обставини події, що з ним стались. Під час слідчого експерименту, він повідомив слідчого, що був свідком схожої бійки, тому його допитали в якості свідка. В судовому засіданні ОСОБА_3 показав, що в грудні місяці 2015, точної дати він не пам`ятає, десь приблизно під ранок, він проходив по вулиці Леніна м. Тульчина, біля Собору. На протилежній стороні вулиці, біля кінотеатру, він побачив, як опершись на лавку стояв невідомий чоловік, в темній шкіряній куртці, світлих джинсах. До нього зі сторони клубу «Фагот» підішли ще два невідомих чоловіка, один з яких був одягнений в синю куртку, а інший в темну із червоним капюшоном на голові. Дане місце добре освітлювалось, тому він розрізняв кольори. Хлопець, який стояв біля лавки, підійшов до того, що був в червоному капюшоні і наніс йому два удари в обличчя, той впав. Тоді він почав наносити удари руками і ногами лежачому на землі хлопцю. Наніс він близько 10 ударів. При цьому, третій стояв в стороні. Тоді той, що наносив удари і той, що стояв в стороні пішли за кінотеатр, а він пішов по своїх справах. В обличчя, він тих хлопців не може впізнати.
- вироком Апеляційного суду Вінницької області від 11.01.2017, згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним в якості свідка у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, надав суду показання про те, що в ніч на 06.12.2015 він був свідком побиття потерпілого, при цьому, він бачив хлопця, який стояв, схилившись над лавкою неподалік від кінотеатру, до якого підійшли двоє (один нижчого зросту, другий вищого). Вищий наносив удари потерпілому, був одягнений в куртку пуховик чорного кольору з літерами на спині. Інша особа, була одягнена в куртку з капюшоном, зазначивши, що, в чому був одягнений потерпілий, пояснити не може. Вказав, що розмежувати даних осіб він не може, і що ОСОБА_6 наносив удари потерпілому він не бачив;

- протоколами прослуховування аудіо записів від 11.11.2017;

Судом враховано, що при дослідженні письмових доказів, в сторін не виникло сумнівів щодо їх належності та допустимості.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вони в повній мірі спростовують позицію обвинуваченого щодо не визнання своєї вини, а позиція обвинуваченого є лише способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочин, що також підтверджується показами останнього, який підтвердив факт надання неправдивих показів.
Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у завідомо неправдивих показаннях свідка, поєднаних із штучним створенням доказів захисту у справі з обвинуваченням у тяжкому злочині, в судовому засіданні доведена в повному обсязі, тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 384 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, а також обсяг і характер вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки.
Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.
Також, не встановлено судом обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Враховуючи фактичні обставини справи, а також особу обвинуваченого, суд вважає, що, у відповідності до ст. 50, 65 КК України, достатньою та необхідною мірою покарання для нього буде призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції встановленої ч. 2 ст. 384 КК України, яке обвинувачений повинен відбувати. Суд вважає, що саме таке покарання сприятиме виправленню обвинуваченого, запобіганню вчинення ним нових злочинів, а також є співмірним з вчиненим злочином.
Призначаючи покарання, суд також враховує, що обвинуваченого ОСОБА_3 04.04.2018 засуджено вироком Тульчинського районного суду Вінницької області та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26.07.2018, за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_3 ухвалено відраховувати з моменту його затримання - з 23.10.2017.
Приймаючи до уваги, що інкримінований злочин ОСОБА_3 вчинено до постановлення вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2018 та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 26.07.2018, за якими його засуджено до вказаного вище покарання, остаточне покарання йому слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, зарахувавши у строк відбуття покарання відбуте покарання за попереднім вироком.
Також, суд вважає, що відсутні підстави для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання даним вироком законної сили, оскільки він відбуває покарання за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2018.
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 384 КК України, ст. 368- 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, з врахуванням вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2018 та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 26.07.2018, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, та остаточне покарання призначити у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу, встановленого попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2018, а саме: з моменту його затримання - з 23.10.2017, зарахувавши строк відбуття покарання за попереднім вироком у строк відбуття остаточно призначеного покарання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати, оскільки він відбуває покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2018.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Також, копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Суддя