Справа № 591/4412/18
Провадження № 1-кс/591/3273/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 23 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що він звернувся до органів прокуратури 23 липня 2018 року з заявою про вчинені на його думку злочини працівниками поліції та прокурорами щодо неналежного здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000047. Оскільки відомості по його заяві до ЄРДР внесені не були, просив суд зобов`язати прокурора вчинити ці дії.
Прокурор заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це безпідставністю та необгрунтованістю вимог.

Слідчий суддя, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_3 звернувся до органів прокуратури 23 липня 2018 року з заявою про вчинені на його думку наведені злочини.
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокурора відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята в прокуратурі Сумської області та зареєстрована в цій установі.
Відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, чого не спростовано сторонами.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думки злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що хоча воно формально і назване заявником заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення працівниками поліції та прокурорами кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті норм КК України, на які посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності згаданих осіб, що могли б свідчити про вчинення ними злочинів, а наводяться обставини виконання ними своїх безпосередніх процесуальних обов`язків, пов`язаних з розслідуванням кримінального провадження та здійснення процесуального керівництва в ньому, у разі незгоди з якими законом передбачений певний порядок їх оскарження.

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними ним статтями, а в ній заявник виключно наводить (перераховує) дії правоохоронців, з якими він не згоден.

Сам же по собі факт вчинення чи невчинення якихось дій в межах кримінального провадження уповноваженою особою, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом процесуальної діяльності слідчого чи прокурора, незгода з якими може бути вирішена наприклад в порядку ст. 303 КПК України або в порядку ст. 77 КПК України.

Іншими словами заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями (бездіяльністю) правоохоронців, для оскарження яких законом чітко визначений певний порядок, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони є злочинними.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих сторонами матеріалів.

Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 23 липня 2018 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1