Постанова
Іменем України
4 жовтня 2018 р.

м. Київ
справа № 212/9686/15-к
провадження № 51-529км17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002190 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.263 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 11 травня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього ряд обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання.
Прийняте рішення щодо речових доказів та судових витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він на початку серпня 2015 року, перебуваючи на пляжі, розташованому на мікрорайоні Доманський в Тернівському районі міста Кривого Рогу на землі знайшов пістолет марки «ZORAKI» калібру 9 мм, тим самим незаконно придбав вогнепальну зброю та в подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу у салоні власного автомобіля марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 до 9 серпня 2015 року.

Крім того, 9 серпня 2015 року близько 2 години ОСОБА_6 знаходячись у салоні власного автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поруч з кафе «Малина» по вул. Булди, буд.4 в Жовтневому районі міста Кривий Ріг, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, умисно здійснив один постріл у коліно правої ноги ОСОБА_7 та вкусив його за палець лівої руки, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів.
Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 29 серпня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишив без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подає
У касаційній скарзі з доповненнями прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує, що всупереч положенням ч.2 ст.419 КПК України, апеляційний суд не проаналізував та не перевірив усі зазначені в апеляційній скарзі засудженого доводи щодо незаконності та необґрунтованості вироку місцевого суду. Також посилається і на те, що на час апеляційного перегляду вироку минули строки давності притягнення засудженого до відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що залишилось поза увагою апеляційного суду.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 просив задовольнити касаційну скаргу з викладених в ній підстав.
Мотиви суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до положень ч.2 ст.418 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду стосовно законності й обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати вимогам ст.ст.370, 419 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Однак цих законодавчих вимог апеляційний суд не дотримався.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_6 , не погодившись з вироком суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та відсутність у його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Зокрема, ОСОБА_6 наполягав на тому, що не мав наміру умисно заподіяти тілесні ушкодження потерпілому, а наніс їх обороняючись від нападу. Вважав, що підтвердженням його версії подій є дані, що містяться у висновках судово-медичних експертиз про наявність у нього середнього ступеня тяжкості та легких тілесних ушкоджень, які могли виникнути при механізмі, який ОСОБА_6 зазначав в ході проведення слідчого експерименту, а також дані щодо пошкодження його автомобіля, які містяться у висновку автотоварознавчої експертизи. Вказав і на те, що у показаннях допитаних у суді осіб наявні істотні суперечності щодо обставин події. Неврахування таких даних, на думку ОСОБА_6 , призвело до неповноти судового розгляду та істотно вплинуло на висновки суду про його винуватість у вчиненні злочину.
Слід зауважити, що зазначені висновки експертів були долучені до матеріалів кримінального провадження у суді першої інстанції за клопотанням прокурора, який просив дослідити їх разом з іншими документами. Проте жодної оцінки цим експертним висновкам суд не надав, мотиви їх неврахування у вироку не зазначив.
Отже, на обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений зазначив конкретні аргументи щодо незаконності та необґрунтованості вироку місцевого суду, які підлягали обов`язковій ретельній перевірці під час апеляційного розгляду.
Аналіз зазначених в апеляційній скарзі обставин має істотне значення для з`ясування всіх обставин кримінального провадження та вирішення питання про наявність у діях засудженого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Однак суд апеляційної інстанції з достатньою повнотою не перевірив доводи засудженого, вичерпних, аргументованих та конкретних відповідей на них не дав, не провів ретельного аналізу і оцінки обставин, на які він посилався. Колегія суддів апеляційного суду зосередилась виключно на висновках, викладених у вироку, обґрунтованих мотивів залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі не навела, обмежилась формальною вказівкою на те, що доводи засудженого спростовуються матеріалами кримінального провадження та висновками суду, викладеними у вироку.
За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й обґрунтованою, а допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону у силу положень ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними.
З урахуванням зазначеного, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст.ст.370, 419 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного перегляду слід повно та всебічно перевірити доводи поданих на вирок апеляційних скарг, і в залежності від встановленого, постановити рішення, яке буде відповідати вимогам закону.
Вирішення питання про застосування положень ст.49 КК України та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, є передчасним з огляду на те, що апеляційний суд має перевірити наявність у діях останнього складу цього злочину. А тому касаційна скарга прокурора у цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017р.), Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3