Справа № 703/2240/18
УХВАЛА
12 липня 2018 року слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участі слідчого Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , особи, у володінні якої перебуває майно ОСОБА_4 розглянувши в залі суду в м. Сміла клопотання слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту, -
встановив:
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що автомобіль, на який він просить накласти арешт, речовим доказом по кримінальному провадженню не визнано та на даний час будь-яких яких експертиз по ньому проводити не планується.
Особа, у володіння якої перебуває майно ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання. Вказав, що транспортний засіб на даний час знаходиться на майданчику Смілянського ВП ГУНП, а погодні умови призведуть до його пошкодження, крім того, зазначив, що має вагітну дружину, яку потрібно возити до лікаря, тому автомобіль йому необхідний для потреб сім`ї.
Заслухавши пояснення слідчого, особу, у володінні якої перебуває майно, вивчивши та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року №223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані:
- сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону;
- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів;
- зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора;
Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 , являється ОСОБА_7 .
Однак, відповідно до Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 7 лютого 2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
З матеріалів клопотання вбачається, що підозра в скоєнні кримінального правопорушення не пред`явлена, за таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність слідчим підстав викладених у клопотанні та під час судового розгляду справи.
Крім того, згідно копії протоколу огляду місця події від 7 липня 2018 року, в ході проведення огляду автомобіль «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений. Транспортний засіб поміщено на майданчик Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Однак, як вбачається з матеріалів клопотання слідчий, в порушення вимог ст. 171 КПК України звернувся з клопотанням про накладення арешту лише 9 липня 2018 року.
Окрім того, як зазначив слідчий в ході розгляду клопотання, спірний транспортний засіб не визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом та з ним не планується проводити будь-яких експертиз.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 , є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 170, 171, 372 КПК України, Узагальненням судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 7 лютого 2014 року, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року №223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», -
У задоволенні клопотання слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, особами, які не були присутніми під час розгляду справи протягом п`яти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи Апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1