Справа № 341/1112/18
Провадження № 11-кп/4808/47/18
Категорія ст. 287 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000334 за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2018 року, згідно якої

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження № 0000334 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, - закрито.

Речові докази: світлокопії документів, виготовлені з матеріалів кримінального провадження № 0000209 про обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України залишено при матеріалах даного кримінального провадження.

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Мотивує такі вимоги тим, що вважає ухвалу суду незаконною з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що в порушення вимог закону суд не встановив, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення та не навів доказів, якими підтверджується його вина у інкримінованому злочині, не навів доказів, на підставі яких робить висновок, що після вчинення злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним та особа перестала бути суспільно небезпечною. При цьому, суд не врахував, що від кримінальної відповідальності може бути звільнена тільки особа, яка вчинила кримінальне правопорушення. Посилається на те, що за відсутності визначення в ухвалі конкретної підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності, до особи не підлягає застосуванню ст. 48 КК України. Вважає рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності незаконним та несправедливим, оскільки таке суперечить загальним принципам застосування інституту відповідальності особи за скоєне протиправне діяння.

Від захисника ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора, де він просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає, що при винесенні ухвали судом дотримано всіх норм процесуального закону. При цьому, враховано думку потерпілих, позицію прокурора. Вказує, що обвинувачений визнав свою вину та щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяні збитки та усунув заподіяну шкоду, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на утриманні малолітня дочка, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Щодо зміни обстановки зазначає, що ОСОБА_8 влаштувався на роботу після вчинення злочину і це вказано в ухвалі суду. Вважає, що оскільки визначені кримінальним законом (ст. 48 КК України) умови виконано та їх правдивість ні у кого з учасників процесу не викликає сумнівів, суд правильно вважав наявними всі підстави для задоволення клопотання ОСОБА_8 і звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та закриття щодо нього кримінального провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

18 червня 2015 року близько 15 години ОСОБА_8 разом з своїм знайомим ОСОБА_9 на автомобілі марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить жительці м. Бурштин Івано-Франківської області ОСОБА_12 та перебував у законному володінні ОСОБА_8 , прибули на дачу останнього, що у с. Коростовичі Галицького району Івано-Франківської області. Перебуваючи на вказаній дачі, вони обоє з нагоди успішної здачі ОСОБА_8 іспиту в Івано-Франківській філії університету «Україна» та захисту ОСОБА_9 дипломної роботи розпивали алкогольні напої, споживши удвох 0,5 л пляшку привезеного із собою самогону і три баночки слабоалкогольного напою «Бірмікс».

Після спільного розпивання алкогольних напоїв, цього ж дня, близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вирішили поїхати на автомобілі «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до магазину у с. Коростовичі Галицького району, щоб придбати мінеральну воду. Перед початком руху ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, попросив свого товариша ОСОБА_8 , щоб той дозволив йому сісти за кермо автомобіля та проїхатись до магазину.

ОСОБА_8 , завідомо знаючи, що ОСОБА_9 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи у порушення вимог пункту 1.5 та підпункту «г» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, дозволив ОСОБА_9 сісти за кермо зазначеного вище транспортного засобу, після чого вони обоє поїхали з дачного масиву у напрямку торгового закладу с. Коростовичі Галицького району.

При цьому, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» реєстраційний № НОМЕР_1 , рухаючись з ОСОБА_8 по вул. Б. Хмельницького у с. Коростовичі Галицького району Івано-Франківської області у напрямку від дачних ділянок до м. Бурштин Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку, яка склалася (покриття проїзної частини ґрунтово-щебеневе), не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням і виїхав на праве узбіччя, де вчинив зіткнення із двома мотоблоками марки «Зубр» під керуванням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які рухались у попутному напрямку один за одним по правому узбіччі дороги.

У результаті порушення ОСОБА_9 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій мотоблока марки «Зубр» ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки з фрагментарними переломами 4, 5-го ребер справа, ускладненої правобічним гемопневмотораксом та дихальною недостатністю ІІ ступеня, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент спричинення, а водій мотоблока марки «Зубр» ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у виді закритих переломів обох кісток лівої гомілки зі зміщенням відламків, закритої травми грудної клітки та її органів, хребта з переломами ІХ-ХІІ ребер зліва, ХІІ ребра справа, забоєм лівої легені, переломами поперечних відростків 12-го грудного, 3-го поперекового хребців зліва та суглобового відростка 12-го грудного хребця, без порушення функції тазових органів та кінцівок, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент спричинення.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив допуск до керування транспортним засобом особу, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд першої інстанції у ухвалі зазначив, що на час розгляду провадження в суді змінилася обстановка вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 повністю відшкодував потерпілим заподіяну шкоду. Крім того, під час судового провадження встановлено, що обвинувачений злочин вчинив вперше, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, влаштувався на роботу, де також характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, після вчинення злочину пройшов тривалий час, більше трьох років, нові злочини не вчиняв. Злочин, вчинений ним, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Наступна поведінка його - законослухняна. Вважав, що протягом часу, який передував розгляду кримінального провадження в суді, обстановка, яка оточувала особу ОСОБА_8 на момент вчинення злочину - змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і унеможливлює вчинення даною особою нового злочину. Після вчинення даного злочину обстановка змінилася таким чином, що ОСОБА_8 перестав бути суспільно небезпечною особою внаслідок такої зміни обстановки. Дійшов висновку, під час судового провадження встановлені законні підстави, передбачені ст. 48 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285, 286 КПК України, для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за її участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за її відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у них, просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважають її безпідставною, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно із приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Неухильне дотримання передбачених законом вимог є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Рішення в кримінальному провадженні має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин правопорушення, під час якого не може надаватися перевага правовій позиції сторони захисту чи сторони обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КПК України у мотивувальній частині ухвали зазначається суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається, встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Проте, суд першої інстанції при постановлені судового рішення про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження знехтував вказаними вимогами закону, що призвело до істотного порушення вимог діючого кримінального законодавства.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до приписів ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки є правом, а не обов`язком суду, який вирішує питання про застосування ст. 48 КК України у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру й ступеня суспільної небезпечності злочину, тяжкості заподіяної ним шкоди, часу, який сплив з часу вчинення забороненого КК діяння, важливості і значущості обставин, які свідчать про зміну обстановки.

Зміна обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи, і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь.

Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною, необхідно розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь у майбутньому.

Перевіряючи доводи прокурора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції у оскарженій ухвалі належними чином не зробив категоричного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачувався, не встановив спосіб вчинення злочину, а саме як відбувся допуск до керування та не навів доводів, що обвинувачений є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 287 КК України, не зробив висновку про правильність кваліфікацій його дій саме за ст. ст. 287 КК України, не навів доказів, якими підтверджується його вина у інкримінованому злочині, не навів переконливих мотивів з посиланням на докази щодо наявності наведених у ст. 48 КК України умов, не вказав конкретної підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, обґрунтувань того, в чому полягала зміна обстановки на час кримінального провадження, і які конкретно наслідки потягла ця зміна вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Суд апеляційної інстанції визнає вищенаведені порушення істотними.

Відповідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Оскільки наведених вище вимог не було дотримано, а в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, не входять істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. ст. 7, 370 КПК України, ст. 372 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції вважає, що, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 20 КПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

При новому розгляді суду першої інстанції здійснити судове провадження згідно з вимогами розділу 4 КПК України в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 410, 412, 415, 419, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ст. 287 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3