Справа № 461/2751/18
Провадження № 1-кс/461/5970/18
УХВАЛА

28.09.2018 року. м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суд м. Львова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

заявник звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність начальника другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення прокурором прокуратури області ОСОБА_5 , директором Львівського територіального управління НАБ України ОСОБА_6 , суддями Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , секретарем Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_10 , начальником Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області до ЄРДР покликаючись на те, що 06.03.2018 року Генеральному прокурору України надіслана заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України. Відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР внесені не були, інформація про розгляд заяви відсутня. Просить суд зобов`язати уповноважену особу внести відомості до ЄРДР.

В судові засідання призначенні на 30.07.2018, 08.08.2018, 17.08.2018, 14.09.2018, 28.09.2018 року ОСОБА_3 не прибув, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи /а.с. 28,29,31,34,37./

У зв`язку з неодноразовою неявкою скаржника до суду на розгляд скарги, вважаю за можливе та необхідне розглянути таку у відсутності скаржника. При цьому, слід взяти до уваги те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Представник прокуратури Львівської області до суду не з`явився, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що в задоволені скарги слід відмовити.

Суддею встановлено, що 06.03.2018 року ОСОБА_3 до Генерального прокурора України скеровано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яку було прийнято та зареєстровано. У вказаній заяві заявник просив внести інформацію, викладену у заяві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати досудове слідство за ознаками ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України.

Відповідно до листа прокуратури Львівської області від 20.03.2018 року, ОСОБА_3 надано відповідь про те, що прокуратурою Львівської області розглянуто його звернення від 06.03.2018 року щодо внесення відомостей до ЄРДР стосовно працівників поліції ГУ НП у Львівській області, прокуратури Львівської області, суддів Миколаївського районного суду Львівської області, директора Львівського територіального управління НАБУ, які на його думку вчинили кримінальне правопорушення. Зазначено, що відомості зазначені заявником у заявах не містять об`єктивних і достовірних даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення зазначеними працівниками.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Дана норма КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженою наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведена правова позиція також закріплена у Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, вважає, що обставини, викладені скаржником у заявах про злочини, не є такими, що свідчать про вчинення кримінальних правопорушень працівниками прокуратури Львівської області та прокуратури м. Львова, відтак невнесення відомостей до ЄРДР вважається судом правомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Тому, слідчий суддя не наділений повноваженнями вносити відомості в ЄДРСР, скасовувати повідомлення органів досудового розслідування та відшкодовувати моральну шкоду.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки скарга містить посилання та вимоги відносно особи яка не уповноважена до вирішення питань, поставлених у скарзі, а у повідомленнях ОСОБА_3 про кримінальні правопорушення відсутні достатні відомості, які можуть свідчити про вчинення відповідними особами кримінального правопорушення, відсутні достатні дані, що вказували на наявність ознак складу кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 бездіяльність начальника другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .