Дата документу Справа № 313/590/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/182/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/590/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000077, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше засудженого:
1) 15.05.2005 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 186 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст. 105 КК України від відбування покарання звільнено із застосуванням заходів виховного характеру передачі під нагляд матері ОСОБА_9 ;
2) 28.12.2011 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 п. 2, 3 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Знятий з обліку Веселівського РВ КВІ 09.09.2013 року на підставі вироку Веселівського районного суду від 25.04.2013 року;
3) 25.04.2013 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Веселівського районного суду від 28.12.2011 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 7 місяців. Звільнено 29.12.2015 року з Бердянської ВК Запорізької області № 77 за ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 21.12.2015 року умовно-достроково, невідбутий строк 11 місяців 4 дні,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

встановила:

вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку визначено 1 рік.
В зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (в кримінально-виконавчій інспекції);
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи або навчання;
а також додатково покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язок, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчою інспекцією).
Контроль за поведінкою ОСОБА_7 покладено на орган з питань пробації за місцем проживання останнього.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Веселівського міжрайонного управління водного господарства 4 987,55 грн. на відшкодування майнової шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

Згідно вироку суду першої інстанції, 25.03.2017 року приблизно о 08.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості поблизу автодороги с. Чкалове с. Зелений Гай Веселівського району Запорізької області, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, за допомогою лопати викопав яму до місця залягання в землі кабелю ТБЗ 4х4х1.2, після чого з допомогою пилки по металу роз`єднав та руками витягнув із землі 18 метрів кабелю ТБЗ 4х4х1.2, вагою 7 кг, вартістю 805,00 грн., з розрахунку 115,00 грн. за 1 кг, що перебуває на балансі Веселівського міжрайонного водного господарства, чим завдав Веселівському МУВГ матеріальних збитків на вказану суму.
27.03.2017 року приблизно о 08.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості поблизу автодороги с. Чкалове с. Зелений Гай Веселівського району Запорізької області, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, за допомогою лопати викопав яму до місця залягання в землі кабелю ТБЗ 4х4х1.2, після чого з допомогою пилки по металу роз`єднав та руками витягнув 28 метрів кабелю ТБЗ 4х4х1.2, вагою 10 кг, вартістю 1150,00 грн. з розрахунку 115,00 грн. за 1 кг, що перебуває на балансі Веселівського МУВГ, чим завдав Веселівському МУВГ матеріальних збитків на вказану суму.
29.03.2017 року приблизно о 08.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості поблизу автодороги с. Чкалове с. Зелений Гай Веселівського району Запорізької області, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, за допомогою лопати викопав яму до місця залягання в землі кабелю ТБЗ 4х4х1.2, після чого за допомогою пилки по металу роз`єднав та руками витягнув із землі 32 метри кабелю ТБЗ 4х4х1.2, вагою 13 кг, вартістю 1 495,00 грн. з розрахунку 115,00 грн. за 1 кг, що перебуває на балансі Веселівського МУВГ, чим завдав Веселівському МУВГ матеріальних збитків на вказану суму.
31.03.2017 року приблизно об 11.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості поблизу автодороги с. Чкалове с. Зелений Гай Веселівського району Запорізької області, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, за допомогою лопати викопав яму до місця залягання в землі кабелю ТБЗ 4х4х1.2, після чого за допомогою пилки по металу роз`єднав та руками витягнув із землі 41,76 метри кабелю ТБЗ 4х4х1.2, вагою 13,370 кг, вартістю 1 537,55 грн., з розрахунку 115,00 грн. за 1 кг, що перебуває на балансі Веселівського МУВГ, чим завдав Веселівському МУВГ матеріальних збитків на вказану суму.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 , не оспорюючи обставини кримінального провадження та доведеність вини, вважає, що вирок відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особі обвинуваченого. Вважає, що суд першої інстанції в повній мірі не врахував те, що ОСОБА_7 вчинив 4 окремих правопорушення, має дві непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, раніше до нього вже застосовувалась ст. 75 КК України, але він відповідних висновків не робив та знову ставав на шлях вчинення злочинів, шкоду потерпілій стороні взагалі не відшкодував. Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, суд першої інстанції визнав в якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів, незважаючи на те, що попередня судимість врахована при кваліфікації злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознакою повторності. Також суд взагалі не мотивував призначення ОСОБА_7 покарання саме у вигляді найсуворішого виду покарання позбавлення волі. Вважає, що з урахуванням того, що обвинувачений щиро покаявся, відсутність обтяжуючих обставин буде достатнім для виправлення обвинуваченого призначення менш суворого покарання у вигляді арешту, але який підлягає реальному виконанню.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та звільнення від покарання скасувати; виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обтяжуючу обставину, відповідно до ст. 67 КК України «рецидив злочинів» та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, думку потерпілого.

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обтяжуючою покарання обставиною, судом визнано рецидив злочинів.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений вчинив чотири окремих правопорушення, має дві непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, шкода потерпілій стороні не відшкодована, а також те, що до обвинуваченого вже раніше застосовувалась ст. 75 КК України, є слушними, однак, з огляду на дискреційні повноваження суду та принцип верховенства права, вони не можуть бути достатньо вагомими для скасування прийнятого судом рішення, оскільки призначене покарання видається цілком справедливим.

Отже, остаточний висновок суду щодо виду та розміру покарання ОСОБА_7 , а також можливість звільнення від його відбування з встановленим терміном випробування та покладенням на нього обов`язків, за законом про кримінальну відповідальність, можна визнати достатньо обґрунтованим.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі, межі якого визначив, керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Доводи прокурора щодо безпідставного врахування судом першої інстанції в якості обтяжуючої обставини рецидиву злочинів є необґрунтованими, оскільки ця обставина була вказана і в обвинувальному акті.

Інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4