Справа № 145/582/16-к
Провадження №11-кп/772/502/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25 січня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середньо-технічна, одружений, на вихованні неповнолітня дитина, раніше судимий: 22.02.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим не відбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Київ від 22.02.2017 року остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком 5 років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 11.11.2015 року біля 12 год. в АДРЕСА_2 під час словесної суперечки із ОСОБА_10 навмисно наніс останній один удар кулаком в голову, внаслідок чого ОСОБА_10 упала на землю. ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, наніс безліч ударів руками та ногами по різним частинам тіла останній і таким чином спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: перелому 6-го ребра по середній пахвинній лінії, струсу головного мозку, синців та саден на обличчі, синців на правій руці та грудях, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що підтверджується висновком експерта №119 від 04.12.2015 року.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, просить скасувати оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, незаконного звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості. Вказує, що обвинувачений, раніше судимий, схильний до вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних із спричиненням тілесних ушкоджень, в даному кримінальному провадженні він їх завдав жінці, яка фізично слабша за нього та яка не могла чинити опір.
Заслухавши прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на доказах, які повно і всебічно перевірені в судовому засіданні, зокрема, показаннях потерпілої, свідків та інших доказів, які суд першої інстанції дослідив в сукупності та дав вірну юридично-правову оцінку діям обвинуваченого, визначив кваліфікацію його протиправних дій за ч.1 ст.122 КК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Згідно пункту 4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.2 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Доводи, наведені у апеляційній скарзі прокурора щодо призначення покарання, звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість, - колегія суддів вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченому покарання за ч.1 ст.122 КК України в мінімальних межах, передбачених санкцією цієї статті, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який одружений на вихованні знаходиться неповнолітня дитина, на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставину що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, визнавши ОСОБА_8 винуватим у вчиненні середньої тяжкості злочину, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.ст.50, 65 КК України, без законних підстав застосував до обвинуваченого положення ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на що обґрунтовано послався в апеляційній скарзі прокурор.
Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.
Згідно абзацу 2 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Постановляючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції не обґрунтував своє рішення про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Колегія суддів вважає, що всі наведені судом першої інстанції дані про особу обвинуваченого та обставина, яка пом`якшує покарання, яка була врахована судом при призначенні покарання, у даному конкретному випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Між тим, вирішуючи питання про застосування ст.75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Так, судом першої інстанції не надано належної оцінки, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у сфері суспільних відносин, які забезпечують охорону здоров`я особи, та вказаний злочин характеризується підвищеною суспільною небезпекою, так обвинувачений наніс тілесні ушкодження жінці, яка фізично слабша за нього та в силу своєї фізіології не може чинити опір, крім того, ОСОБА_8 на початку конфлікту позбавив потерпілу можливості пересуватися, а отже уникнути побиття шляхом втечі.
Обвинувачений ОСОБА_8 схильний до вчинення кримінальних правопорушень у тому числі насильницьких тобто тих, що пов`язані на спричинення значних тілесних ушкоджень, що підтверджується вищенаведеними обставинами, так і вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2017 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.121 КК України.
Враховуючи вищенаведені обставини, думку потерпілої ОСОБА_11 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора (підтверджується її заявою) звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 із застосуванням статті 75 КК України від відбування призначеного йому судом першої інстанції покарання з випробуванням, колегія суддів вважає необґрунтованим, з огляду на що оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання, неправильного звільнення обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового вироку.
Що стосується вироку Дніпровського районного суду м. Київ від 22.02.2017 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.121 КК України його слід виконувати самостійно.
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб визнаних винним у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 скоїв злочин 11.11.2015 року, тобто до набрання сили Законом України «Про амністію у 2016 році».
Інкримінований обвинуваченому злочин за ч.1 ст.122 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.
Згідно матеріалів кримінального провадження у обвинуваченого на утриманні є неповнолітня донька ОСОБА_12 2008 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Зазначені обставини вказують на те, що на обвинуваченого поширюється дія п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», і він є суб`єктом амністії.
Враховуючи вищенаведені обставини обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року слід звільнити від відбування призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420 КПК України, Закон України «Про амністію у 2016 році» суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25 січня 2018 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, неправильного звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України скасувати.
ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
Клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.
Згідно ч.4 ст.70 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: (підпис)
Згідно з оригіналом