У Х В А Л А
про відкриття апеляційного провадження
07 травня 2018 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , одержавши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000292 за обвинуваченням
ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України,
ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України,
ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в:
Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року ОСОБА_4 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.121 КК України на вісім років позбавлення волі; за ч.2 ст.296 КК України на два роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді позбавлення волі строком вісім років.
До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно із зали суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 постановлено рахувати із моменту його затримання на підставі даного вироку суду.
Цим же вироком:
- ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.121 КК України на вісім років позбавлення волі; за ч.2 ст.296 КК України на два роки позбавлення волі, а на підставі ст.70 цього Кодексу, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі строком вісім років;
- ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.296 КК Україниі на два роки позбавлення волі, а на підставі пунктів "в, е"» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» його звільнено від відбування покарання.
Судом постановлено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 46652 грн. 57 коп. (по 15550 грн. 86 коп. з кожного).
Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь потерпілого матеріальні збитки, пов`язані із похованням ОСОБА_8 , в розмірі 30054 грн. 44 коп., тобто по 15027 грн. 22 коп. з кожного.
Також вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 як компенсацію моральної шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_8 , у розмірі 100000 грн., тобто по 50000 грн. з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 компенсації за моральну шкоду в розмірі 10000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., тобто по 1666 грн. 67 коп. з кожного.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на її користь компенсації за моральну шкоду, завдану смертю чоловіка ОСОБА_8 , в розмірі 100000 грн., тобто по 50000 грн. з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., тобто по 1666 грн. 67 коп. з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 на утримання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю батька, 1275 грн. 38 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто по 637 грн. 69 коп. з кожного.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_2 просить вказаний вирок змінити, виключивши із вироку обставини, що обтяжують вину ОСОБА_2 - тяжкі наслідки, завдані злочином. На підставі ст.69 КК України призначити ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На обгрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що судом не було враховано, що він має на утриманні малолітнього сина. На думку обвинуваченого, ступінь участі ОСОБА_4 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому була вищою, ніж його дії. При цьому, у вироку відсутня мотивація віднесення до обставин, що обтяжують покарання, тяжкі наслідки, завдані злочином.
Захисник-адвокат ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати зазначений вирок та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до ОСОБА_2 .
Так, на думку захисника, вчинення злочину у громадському місці ще не вказує на порушення громадського порядку. При цьому, згідно показів обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтвердили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , саме потерпілий ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 почали безпричинно чіплятись до нього та його дружини, а той в свою чергу покликав своїх друзів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Агресивна поведінка потерпілого ,застосована ним сила та його молодий вік, фізичні дані і відсутність фізичних вад не вказували на безпорадний стан потерпілого. Тому, відсутність особливої зухвалості та виняткового цинізму виключають склад злочину, передбачений ч.2 ст.296 КК України. Захисник також вказує на те, що згідно висновку судово-медичної експертизи №83 від 30.04.2014 року смерть ОСОБА_8 настала внаслідок тілесних ушкоджень , отриманих ним не пізніше 04 годин 12 квітня 2014 року, проте за вироком ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 заподіяли тілесні ушкодження ОСОБА_8 12 квітня 2014 року о 22 год. 45 хв. Проте до цього часу вони не зустрічались та не конфліктували. Вказані обставини, на думку захисника, свідчить про невинуватість ОСОБА_2 . Крім того, 28 листопада 2016 року ОСОБА_2 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, де його дії кваліфіковані лише за ч.2 ст.296 КК України, однак така зміна обвинувачення відбулась із порушенням вимог ст.341 КПК України без погодження такої зміни з прокурором вищого рівня.
Обвинувачений ОСОБА_4 в апеляційній скарзі ставить питання про зміну зазначеного вироку у зв"язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неповним з"ясуванням фактичних обставин справи та визнати ОСОБА_4 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Так, на думку апелянта, покази обвинуваченого ОСОБА_6 суд оцінив односторонньо, без врахування доказів, зібраних на досудовому розслідуванні - показань свідка ОСОБА_14 , протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_15 . При цьому, обвинувачений зазначив, що факт того, що він скочив обома ногами на голову потерпілого, не підтверджено жодними доказами, окрім показів обвинуваченого ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_11 . Окрім того, судом не надано оцінки зміни показань свідка ОСОБА_14 на досудовому слідстві і під час судового розгляду, а також не встановлено, що відбулось з потерпілим у період часу із завершення бійки і до часу його смерті.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить змінити вирок у зв"язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неповним з"ясуванням фактичних обставин справи та визнати ОСОБА_4 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Мотивував свої вимоги апелянт тим, що покази обвинуваченого ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а також протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_15 суд оцінив односторонньо, без врахування доказів, зібраних під час досудового розслідування. Захисник вказала на те, що у вироку суд не обгрунтував чому не слід брати до уваги покази свідка ОСОБА_11 від 13.04.2014 року. При цьому зазначила, що те, що обвинувачений ОСОБА_4 обома ногами скочив на голову потерпілого, не підтверджується жодним доказом, окрім показів обвинуваченого ОСОБА_15 та його дружини, свідка ОСОБА_11 . Захисник звернула увагу на те, що судом не встановлено, що відбулось з потерпілим в період з моменту завершення бійки і до часу його смерті. Апелянт вказала на те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не враховано пом"якшуючих обставин - наявність на утриманні двох малолітніх дітей і хворої матері. Також у вироку неправильно вказано, що ОСОБА_4 неодружений, в той час як до матеріалів додано копію його свідоцтва про шлюб.
Подані апеляційні скарги відповідають вимогам ст.392, 393, 396 КПК України, а тому підлягають до розгляду в апеляційній інстанції.

Керуючись ст. 398 КПК України, суддя,-

у х в а л и в :

Відкрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області.

Копії апеляційної скарги надіслати учасникам судового провадження.

Заперечення на апеляційну скаргу можуть бути подані протягом десяти днів з моменту отримання її копій.

Суддя Апеляційного суду
Рівненської області