Провадження № 11-кп/792/472/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 681/1689/17 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, засудженого вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 року за ч.1 ст.213 КК України до сплати штрафу в сумі 25500 грн. (ухвалою Полонського районного суду від 21 вересня 2017 року розстрочено сплату штрафу на 12 місяців),

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджено вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 року за ч.1 ст.213 КК України до сплати штрафу в сумі 25500 грн. (ухвалою Полонського районного суду від 21 вересня 2017 року розстрочено сплату штрафу на 12 місяців).
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_8 після ухвалення вироку Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області від 04 травня 2018 року, але до повного відбуття покарання, призначеного за ним, знову вчинив умисний злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку з чим, відповідно до п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія до нього не застосовується.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою звільнити ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію в 2016 році».

Свої вимоги аргументує тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалою Шепетівського міськрайоного суду від 02 травня 2018 року, ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Туму, на думку захисника, звільнена від кримінальної відповідальності особа вважається такою, що не має судимості.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що згідно з довідкою служби у справах дітей Полонської РДА від 21.11.2017 року відомості про позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 у службі відсутні, а з копій свідоцтв про народження убачається, що ОСОБА_8 є батьком двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з чим його підзахисний підпадає під дію п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який не заперечив щодо її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

При вирішенні питання про застосування амністії щодо конкретної особи необхідно з`ясовувати чи не поширюються на неї обмеження щодо застосування амністії, визначені ст.9 ЗУ "Про амністію в 2016 році» та ст.4 "Про застосування амністії в Україні", а також визначити статтю Закону України "Про амністію в 2016 році", якою передбачено відповідний критерій для застосування амністії щодо цієї особи.

Так, відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення, місцевий суд відмовив засудженому у задоволенні його клопотання на підставі прямої заборони, передбаченої п. «а» ст.9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», яка виключає застосування даного інституту до осіб, які до повного відбуття покарання вчинили новий умисний злочин.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що суперечить фактичним обставинам справи.

Зокрема, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_8 після його засудження вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 року за ч.1 ст.213 КК України до сплати штрафу в сумі 25500 грн. до повного відбуття призначеного покарання вчинив умисний злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, за який ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 02 травня 2018 року був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ОСОБА_8 є батьком неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Згідно довідки, виданої службою у справах дітей Полонської районної державної адміністрації від 21.11.2017 року, ОСОБА_8 не позбавлений батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Аналіз вище наведених фактичних обставин свідчить про те, що ОСОБА_8 , будучи звільненим від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, та маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей щодо яких не позбавлений батьківських прав, відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Посилання в ухвалі суду на заборону застосування амністії до ОСОБА_8 на підставі приписів п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» є помилковим, оскільки вимоги цього пункту стосуються осіб засуджених за вчинення нових умисних злочинів. В той час як ОСОБА_8 , будучи звільнений від кримінальної відповідальності, вважається особою, яка не має судимості, тобто такою, яка злочин не вчиняла.

Заборона застосування амністії до ОСОБА_8 була б правомірною у випадку вчинення останнім під час відбуття покарання нового умисного злочину, за який його було б засуджено.

За таких обставин ухвала суду стосовно ОСОБА_8 не може залишатись в силі і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з ухваленням нової ухвали судом апеляційної інстанції.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_8 задовольнити та звільнити його від відбування покарання призначеного вироком Стакоростянтинівського районного суду від 04 травня 2017 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, на підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2