Справа №468/640/18-к 31.07.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000102, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баштанка Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Привільне Баштанського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000102, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору через невідповідність вимогам КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не погоджується з обґрунтуванням суду щодо невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, а саме загальній засаді забезпечення права на захист.
Зазначає, що в обвинувальному акті від 11.05.2018 р. містяться всі відомості, визначені у ч. 2 ст. 291 КПК України та постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 р. № 5-328кс16, які в ході проведення підготовчого судового засідання ніким із учасників кримінального провадження не оспорювались, а тому посилання суду першої інстанції на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України є необґрунтованим та безпідставним.
З посиланням на п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України стверджує, що суд, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, вийшов за межі підготовчого судового розгляду, оскільки дослідив інші обставини, які не стосуються предмету розгляду на даній стадії, а отже, нормами КПК України не передбачено таку підставу повернення обвинувального акту прокурору, як його невідповідність загальній засаді забезпечення права на захист.
Звертає увагу на те, що в ухвалі суду першої інстанції від 20.06.2018 р. зазначено про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, однак судом не зобов`язано прокурора провести ряд слідчих чи процесуальних дій для усунення зазначених у ній недоліків, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки докази, отримані при проведені процесуальних дій, не визначених в ухвалі про повернення зазначених матеріалів кримінального провадження, згідно з ч. 8 ст. 223 КПК України є недопустимими.
Вважає, що враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо питання з приводу розгляду справи уподовж розумного строку, необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору, порушує право обвинуваченого постати перед судом або невиправданої затримки.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд, дослідивши обвинувальний акт, дійшов висновку про повернення його на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України прокурору через невідповідність вимогам КПК України, а саме загальній засаді забезпечення права на захист, що неможливо усунути в підготовчому провадженні чи судовому розгляді, з огляду на наступне.
З обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що участь захисника для захисту обох обвинувачених в даному кримінальному провадженні є обов`язковою, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 є неповнолітнім, а обвинувачений ОСОБА_7 має вади психічного розвитку. Захисником обох обвинувачених з 20.03.2018 р. призначено адвоката ОСОБА_9 .
При цьому, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», здійснення захисту неповнолітнього і дорослого співучасників злочину одним і тим самим захисником не допускається.
Незважаючи на це, обвинувальний акт був затверджений 11.05.2018 р. відносно неповнолітнього обвинуваченого (щодо якого участь захисника є обов`язковою) та повнолітнього обвинуваченого (щодо якого участь захисника є обов`язковою внаслідок його психічних вад) за участі одного і того ж захисника, а тому такий обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України,

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинувачених, їх захисників, законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Однією з основоположних засад кримінального провадження є забезпечення права на захист на всіх стадіях кримінального провадження, в тому числі і на стадії закінчення досудового розслідування у формі звернення до суду з обвинувальним актом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, зокрема, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;
За вимогами с. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою, та щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, з моменту встановлення цих вад.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 неповнолітній, а обвинувачений ОСОБА_7 має вади психічного розвитку, за такого, участь захисника кожного з них у кримінальному провадженні обов`язкова. З 20.03.2018 р. захисником обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 призначено ОСОБА_9 .

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 27.02.2004 р. «Про застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську діяльність», при розгляді справ про злочини, вчинені неповнолітніми у групі з дорослими особами, має бути реально забезпечено право неповнолітніх на захист і дотримано всіх вимог закону щодо особливостей розгляду справ цієї категорії. Зокрема, є неприпустимим здійснення захисту неповнолітнього і дорослого співучасників злочину одним і тим же захисником.
Неповнолітньому підозрюваному (обвинуваченому) має бути реально забезпечено його право на захист, у тому числі шляхом забезпечення обов`язкової участі захисника. Участь захисника в судовому провадженні під час розгляду кримінального провадження, а також перегляду судових рішень за результатами судового розгляду щодо неповнолітніх має бути забезпечено в судах усіх інстанцій незалежно від стадії судового провадження та суб`єкта оскарження. Докази, отримані внаслідок порушення права неповнолітнього на захист (наприклад, під час здійснення слідчої (розшукової) дії за участю неповнолітнього, але без захисника), є недопустимими, що тягне за собою згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України неможливість їх дослідження або припинення дослідження таких доказів у судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато. Здійснення захисту неповнолітнього і дорослого співучасників злочину одним і тим же захисником є неприпустимим.
Про неможливість здійснення захисту неповнолітнього та дорослого співучасників злочину одним і тим самим захисником зазначається і в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх».

Отже, в даному кримінальному провадженні захисник не може одночасно здійснювати захист інтересів обвинувачених, один з яких є неповнолітньою особою.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції вірно вказав на недолік обвинувального акту, що стосується загальної засади забезпечення права на захист, як на підставу неможливості призначення його до судового розгляду, і обґрунтовано виніс ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, правових підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 291, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000102, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3