Справа № 645/4132/17
Провадження № 1-кп/645/181/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000809 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 20.09.2017 року Первомайським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років обмеження волі, звільнений з Державної пенітенціарної служби України Ігренський ВЦ УДПтСУ у Дніпропетровської області (№133) від відбування покарання 18.07.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпро від 10.05.2018 року на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , 28 березня 2017 року, приблизно об 11 годині, знаходився біля кіоску, розташованого поблизу виходу зі станції метро «Палац спорту» у м. Харкові, де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_4 , з якою був раніше знайомий, вирішив заволодіти майном потерпілої. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , попрохав потерпілу дати йому її мобільний телефон та грошові кошти в сумі 900 грн., які пообіцяв повернути цього ж дня ввечері, але які не збирався повертати. Потерпіла, введена в оману, не усвідомлюючи того, що ОСОБА_5 не має наміру повертати її речі віддала останньому свій мобільний телефон «Samsung Galaxy J700H" (іmеі: НОМЕР_1 ), вартість якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 6154 від 24.04.2017 року становить 2500 грн. та грошові кошти в сумі 900 грн.. Після отримання мобільного телефону та грошей від потерпілої, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник. Протягом двох тижнів ОСОБА_5 уникав зустрічей та телефонних розмов з потерпілою. Майно та грошові кошти потерпілої, яким він заволодів не повернув та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, а саме: мобільний телефон заклав у ломбард, грошові кошти витратив на власні потреби. Злочинними діями ОСОБА_5 потерпілій була спричинена матеріальна шкода на суму 3400 грн..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що дійсно 28 березня 2017 року він знаходився біля кіоску поблизу станції метро «Палац спорту» у м. Харкові, де працювала його знайома ОСОБА_6 . В той день у нього був день народження та він попрохав останню дати йому до вечора її мобільний телефон та грошові кошти в сумі 900 грн., які пообіцяв повернути цього ж дня ввечері, але наміру повертати майно потерпілій, не мав. ОСОБА_4 , введена в оману, передала йому грошові кошти та мобільний телефон, після чого він грошові кошти витратив на власні потреби, а мобільний телефон заклав у ломбард, грошові кошти від чого витратив також на власні потреби. Мобільний телефон та грошові кошти не повернув потерпілій до теперішнього часу. Також обвинувачений пояснив, що ОСОБА_4 намагалася з ним зв`язатися по телефону та намагалася зустрітися з ним, але він уникав зустрічей та розмов з нею, та тільки через декілька днів в телефонній розмові повідомив їй, що її мобільний телефон він заклав у ломбард, а гроші потратив на власні потреби.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила фактичні обставини по справі, та пояснила, що дійсно була раніше знайома з ОСОБА_5 , у неї були романтичні стосунки з останнім, вона повністю йому довіряла. 28 березня 2017 року, ОСОБА_5 прийшов до неї та повідомив, що у нього день народження та попрохав дати йому її мобільний телефон та грошові кошти в сумі 900 грн., пообіцявши, що ввечері цього ж дня, поверне їй мобільний телефон та грошові кошти, на що вона погодилася. Але ні ввечері, ні до теперішнього часу мобільний телефон та грошові кошти не повернуті їй. Вона намагалася зв`язатися з ОСОБА_5 , але він уникав з нею зустрічей та телефонних розмов. Та тільки через декілька днів вона змогла через друзів зв`язатися з ОСОБА_5 , який повідомив їй, що він гроші витратив, а мобільний телефон заклав у ломбард.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі потерпіла, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є умисним злочином невеликої тяжкості, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, думку потерпілої, яка просила не позбавляти свободи обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкцій статті, яка передбачає відповідальність за вчинене та вважає можливим застосувати ст. 75 КК України, так як виправлення ОСОБА_5 можливо без відбування покарання.

В порядку ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 , то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, оскільки судом встановлено, що саме обвинуваченим завдано матеріальну шкоду потерпілій, то вона підлягає стягненню в сумі 3400 грн..

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що від дій ОСОБА_5 , потерпіла безумовно зазнала страждань у зв`язку з вчиненням відносно неї злочину. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з втратою майна. Через вчинений злочин, у потерпілої змінився нормальний життєвий уклад, в результаті чого їй необхідно було відвідувати правоохоронні та судові органи.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає на відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 2000 грн..

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначаються рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
У практиці Європейським судом з прав людини щодо дотримання положень п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було «законним», зокрема з дотриманням «процедури, встановленої законом».
Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язанням, строк дії якого сплив. Клопотання про обрання запобіжного заходу до суду не надходило. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Судові витрати по справі суд стягує з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання строком на 2 (два) роки, якщо протягом зазначеного строку останнійне вчинить нового злочину.

В порядку ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 2 п. 2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса витрати на проведення судово товарознавчої експертизи № 6154 від 25.04.2017 року у кримінальному провадженні № 0000809 в сумі 297 грн..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 3400 грн., та відшкодування моральної шкоди 2000 грн..

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , до набрання вироком суду законної сили, немає.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1