№1-кп/760/1700/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000420 від 08.05.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Припутні, Ічнянського району, Чернігівської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, -

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

У ОСОБА_2 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном коштами іншої особи під приводом продажу їй квартири АДРЕСА_3 , яка відповідно до наявної інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на праві власності не реєструвалось, водночас згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_7 на підставі рішення суду 752/22087/13-ц, виданого 29.11.2016 Голосіївським районним судом м. Києва.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном коштами іншої особи під приводом продажу їй квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 у невстановлений розслідуванням час і місці, при невстановлених розслідуванням обставинах надав невстановленій розслідуванням особі чоловічої статі на ім`я ОСОБА_8 дві фотокартки розміром 4 см * 6 см із зображенням власного обличчя для забезпечення подальшого їх вклеювання у паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 із анкетними даними ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розуміючи при цьому, що він таким не являється, а даний документ ОСОБА_2 мав використати в подальшому під час укладання протиправного правочину, пов`язаного із відчуженням даного нерухомого майна на користь третьої особи. В подальшому, ОСОБА_2 у невстановлений розслідуванням час, місці та обставинах зустрівся із невстановленою розслідуванням особою від якої отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 із анкетними даними ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вже була вклеєна попередньо надана фотокартка із зображенням його обличчя, а даний паспорт ОСОБА_2 мав в подальшому використати під час реалізації злочинного умислу, направленого на заволодіння шляхом обману чужим майном коштами іншої особи під приводом продажу їй квартири АДРЕСА_3 .
Таким чином, ОСОБА_2 , своїми вищеописаними діями вчинив пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_2 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном коштами іншої особи під приводом продажу їй квартири АДРЕСА_3 , що відповідно до наявної інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на праві власності не реєструвалось, водночас згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_7 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2016 (752/22087/13-ц).
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном - коштами іншої особи під приводом продажу їй квартири АДРЕСА_3 , у невстановлений розслідуванням час, місці та обставинах зустрівся із невстановленою розслідуванням особою від якої отримав оригінали підроблених документів, що нібито посвідчували право власності ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_3 , зокрема: Договір купівлі-продажу від 14.08.1996 року, згідно до істотних умов якого громадянин ОСОБА_11 відчужив, а громадянин ОСОБА_9 набув право власності на квартиру АДРЕСА_4 ; Інформаційну довідку КВ-2018 № 957 від 04.05.2018, що начебто видало Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відповідно до якої квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого ТБПБ «Українська біржа» 14.08.1996 року № 1/1408-527, що не відповідало дійсності.
08.05.2018 ОСОБА_2 , вдаючи із себе ОСОБА_10 , приблизно о 16 годині 00 хвилин, за попередньою домовленістю із покупцем прибув до офісу приватного нотаріусу КМНО ОСОБА_12 , що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , з метою відчуження квартири АДРЕСА_3 на користь покупця ОСОБА_5 , із якою познайомився у невстановлений розслідуванням час, місці та при невстановлених розслідуванням обставинах.

Перебуваючи у офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_12 ОСОБА_2 , продовжуючи свій злочинний умисел та вдаючи із себе ОСОБА_10 , перед підписанням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , пред`явив приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_12 та покупцю ОСОБА_5 заздалегідь підготовлені документи, що посвідчують його особу, право власності на вказану квартиру, що містять ознаки підробки, серед яких були: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 із анкетними даними ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Договір купівлі-продажу від 14.08.1996 року, згідно істотних умов якого громадянин ОСОБА_11 відчужив, а громадянин ОСОБА_9 набув право власності на квартиру АДРЕСА_4 ; Інформаційну довідку КВ-2018 № 957 від 04.05.2018, що начебто видало Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відповідно до якої квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу № 1/1408-527 посвідченого 14.08.1996 року ТБПБ «Українська біржа».

Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14 5516 (И-2018) від 08.05.2018 встановлено, що квартира АДРЕСА_3 на праві власності не реєструвалась.

Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14 5506 (И-2018) від 08.05.2018 встановлено, що згідно реєстру заяв КП КМР «КМ БТІ» замовлень на виготовлення інформаційної довідки КВ-2018 № 957 від 04.05.2018 до бюро не надходило, у зв`язку з чим така довідка не виготовлялась та не видавалась.

Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2016 (752/22087/13-ц).

Таким чином, ОСОБА_2 використав завідомо підроблені документи, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_2 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном коштами іншої особи під приводом продажу їй квартири АДРЕСА_3 , що відповідно до наявної інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на праві власності не реєструвалось, водночас згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_7 на підставі рішення суду, серія та номер 752/22087/13-ц, виданого 29.11.2016 Голосіївським районним судом м. Києва.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном - коштами іншої особи під приводом продажу їй квартири АДРЕСА_3 , у невстановлений розслідуванням час, місці та обставинах зустрівся із невстановленою розслідуванням особою від якої отримав оригінали підроблених документів, що нібито посвідчували право власності ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_3 , зокрема: Договір купівлі-продажу від 14.08.1996 року, згідно до істотних умов якого громадянин ОСОБА_11 відчужив, а громадянин ОСОБА_9 набув право власності на квартиру АДРЕСА_4 ; Інформаційну довідку КВ-2018 № 957 від 04.05.2018, що начебто видало Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відповідно до якої квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого ТБПБ «Українська біржа» 14.08.1996 року № 1/1408-527, що не відповідало дійсності.
08.05.2018 ОСОБА_2 , вдаючи із себе ОСОБА_10 , приблизно о 16 годині 00 хвилин, за попередньою домовленістю із покупцем прибув до офісу приватного нотаріусу КМНО ОСОБА_12 , що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , з метою відчуження квартири АДРЕСА_3 на користь покупця ОСОБА_5 , із якою познайомився у невстановлений розслідуванням час, місці та при невстановлених розслідуванням обставинах.

Перебуваючи у офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_12 ОСОБА_2 , продовжуючи свій злочинний умисел та вдаючи із себе ОСОБА_10 , перед підписанням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , пред`явив приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_12 та покупцю ОСОБА_5 заздалегідь підготовлені документи, що посвідчують його особу, право власності на вказану квартиру та містять ознаки підробки, серед яких були: паспорт громадянин України серії НОМЕР_1 із анкетними даними ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Договір купівлі-продажу від 14.08.1996 року, згідно до істотних умов якого громадянин ОСОБА_11 відчужив, а громадянин ОСОБА_9 набув право власності на квартиру АДРЕСА_4 ; Інформаційну довідку КВ-2018 № 957 від 04.05.2018, що начебто видало Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відповідно до якої квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу № 1/1408-527 посвідченого 14.08.1996 року ТБПБ «Українська біржа».

Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14 5516 (И-2018) від 08.05.2018 встановлено, що квартира АДРЕСА_3 на праві власності не реєструвалась.

Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14 5506 (И-2018) від 08.05.2018 встановлено, що згідно реєстру заяв КП КМР «КМ БТІ» замовлень на виготовлення інформаційної довідки КВ-2018 № 957 від 04.05.2018 до бюро не надходило, у зв`язку з чим така довідка не виготовлялась та не видавалась.

Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 на підставі рішення рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2016 (752/22087/13-ц).

Реалізуючи свій злочинний умисел, 08.05.2018, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 , перебуваючи в офісі № 72 приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_12 , що розташований по АДРЕСА_6 підписали Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 , видаючи себе за ОСОБА_10 , відчужив, а ОСОБА_5 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 підписала вказану угоду, будучи впевненою в дійсності правоустановлюючих документів на нерухоме майно та паспорту на ім`я ОСОБА_10 , після чого мав відбутись розрахунок, а саме сплата ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , який продовжував вдавати із себе ОСОБА_10 , грошових коштів в сумі 18 000 доларів США, (згідно з офіційним курсом НБУ станом на 08.05.2018 становить 473 220 гривень), в результаті чого ОСОБА_2 виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном у великих розмірах шляхом обману, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 було укладено угоду про визнання винуватості, зі змісту якої вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень і зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в цих діяннях, і під час судового провадження.

Крім того, під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_2 узгодили йому міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_2 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_2 вказував, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Враховуючи вищевикладене, суд переконався, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим може бути затверджена.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, а кримінальні правопорушення, які вчинив обвинувачений ОСОБА_2 згідно ст.12 КК України один із них відноситься до категорії тяжких.
Як убачається зі змісту наданої суду угоди про визнання винуватості від 27.06.2018 року, вона відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_2 визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст.15 ч. 3 ст.190 КК України і зрозумів, роз`яснені судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують, має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_2 усвідомив наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ч.1 ст.314, ч.4 ст.469, ст.ст.472, 473 ч.2, п.п.1, 3, 4 ч.4 ст.474, ст.475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 червня 2018 року у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000420 від 08.05.2018 року, укладену між прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 .

Визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України штраф у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (тисяча сімсот гривень);

- за ч. 4 ст. 358 КК України арешт строком на 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання та роботи і періодично з`являтися в цей орган для реєстрації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким була затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суддя: ОСОБА_1