Провадження № 1-кп/520/206/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2018 року Київський районний суд м.Одеси в складі:

головуючогосудді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі кримінальне провадження № 0002010 від 27.05.2017 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні має дитину 2016 року народження, з вищою освітою, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України

В с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_6 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження при наступних обставинах.

21.05.2017 року близько 22 годин 50 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись на території АЗС «Алькор-Ойл», розташованої за адресою: м. Одеса, вул.Комарова, 3/1, з метою заправки пальним свого автомобіля Chrysler PT Crusier (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), де на ґрунті тривалих неприязних відносин між потерпілим та обвинуваченим під час сварки з потерпілим ОСОБА_5 , долонею та пальцями руки наніс декілька ударів по обличчю потерпілого та декілька разів застосував до потерпілого ОСОБА_5 газовий балончик сльозоточивої та дратівної дії, шляхом розпилення його вмісту в обличчя ОСОБА_5 .Чим обвинувачений умисно спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді хімічних опіків І-ІІ ст. кон`юнктиви склери рогівки обох очей, які згідно висновку експерта №1218 від 22.06.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України,як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданніобвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що досудове слідство по своєму неправдиво відобразило обставини які відбулися між ним та потерпілим. Він визнає свою вину в спричиненні потерпілому встановлених у потерпілого легких тілесних ушкоджень. Хуліганських дій за ч.4 ст.296 КК України він не скоював, тому не визнає пред`явлене обвинувачення.

21.05.2017 року близько 22 годин 50 хвилин він разом з дружиною та маленькою дитиною на своєму автомобілі приїхали на АЗС «Алькор-Ойл», розташовану за адресою: м. Одеса, вул.Комарова, 3/1 з метою заправити автомобіль бензином який закінчувався. Дружина з дитиною були в салоні автомобіля,було вже пізно, дитина хотіла спати, тому плакала, через що вони спішили додому. Він під`їхав на відстані до заправочної колонки так, щоб в шлангу через який заправляють бензин, не залишалися залишки бензину за який він оплачує гроші, але це не сподобалося потерпілому, оскільки залишок бензину з кожної автомашини залишається заправщику автомобілів. Через що, кожен раз на протязі тривалого часу між ним та потерпілим виникали конфлікти під час заправки його автомобіля, конфлікти були тільки саме з заправщиком ОСОБА_5 , з іншими працівниками заправки ніколи і ніде не виникало непорозумінь чи конфліктів. Через що між ними тривалий час є взаємно неприязні стосунки. Потерпілий весь час при спілкування з ним при заправці його автомобіля створював конфліктні ситуації,придумував різні причини щоб йому відмовити в заправці, що би його ущемити та принизити.

Потерпілий відмовився залити в його автомобіль бензин, в грубій формі сказав, що шланг з бензином не дотягне до горловини бака.

З метою захисту прав він разом з дружиною відразу на місці подали письмову скаргу на дії потерпілого про що дружина написала в книзі скарг на АЗС.

Потерпілий своїми діями спровокував його на те, що він знаходячись в збудженому стані два рази один раз долонею, а другий раз пальцями руки вдарив потерпілого по обличчю, а потім два рази розпилив з газового балончика газ в сторону обличчя потерпілого. Потерпілий кричав що вб`є його схватив лопату якою намагався вдарити його, але через те що він ухилився від удару лопатою потерпілий не спричинив йому тілесні ушкодження.

Після чого він не рухаючи автомобіль з місця самостійно заправив свій автомобіль відвіз дружину та свою дитину додому повернувся на АЗС з метою разом з працівниками поліції розібратися в обставинах які відбулися.

На підставі поданої ним скарги через протиправну поведінку потерпілого, що до нього від 21.05.2017 року близько 22 годин 50 хвилин, що відбулося на АЗС «Алькор-Ойл», розташовану за адресою: м. Одеса, вул.Комарова, 3/1 адміністрація підприємства звільнила з роботи потерпілого, тим самим визнавши, що потерпілий, що до нього, допустив порушення правил обслуговування.

Він хворіє через перенесену травму голови, тому кожні шість місяців проходить лікування в лікарні.Він по своєму відреагував на преправильні дії потерпілого про що жаліє.

Він вибачився перед потерпілим за свої дії, кається в тому що скоїв злочин що до потерпілого, просить суд його строго не карати. Просить суд справедливо кваліфікувати його дії.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у спричиненні потерпілому легких
тілесних ушкоджень його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що в період скоєння злочину відносно нього він працював оператором на АЗС «Алькор-Ойл», розташованої за адресою: м. Одеса, вул.Комарова, 3/1. Тривалий період часу, біля двох років, він знає обвинуваченого,який систематично приїжджає заправляти свій автомобіль. Між ними давно виникли особисті неприязні стосунки в процесі заправки автомобіля обвинуваченого. Обвинувачений неодноразово заправляючи свій автомобіль в його присутності ставив свій автомобіль на деякій відстані від колонки, про що він кожен раз робив ОСОБА_7 зауваження, що не можна заправляти автомобіль на такій відстані на якій ставить автомобіль обвинувачений при здійсненні заправки автомобіля бензином. На цьому ґрунті між ними кожен раз відбувалися словесні суперечки, яка повторювалась останнім часом не менше п`яти разів. Він обслуговав за день близько 500 машин, тільки ОСОБА_8 ставив автомобіль всупереч правил як він вважає.

21.05.2017 року близько 22 годин 50 хвилин ОСОБА_6 приїхав на своєму автомобілі за на АЗС «Алькор-Ойл», зупинив автомобіль на відстані від колонкиі хотів заправити свій автомобіль тримаючи натягнутим шланг через який проводиться заправка автомобіля бензином. Він не був згоден з обвинуваченим таким способом заправити автомобіль обвинуваченого тому відмовив обвинуваченому проводити заправку бензином автомобіля обвинуваченого, так як він не мав можливості стояти біля автомобіля обвинуваченого під час заправки автомобіля тримаючи шланг і по правилам таким чином не можна проводити заправку автомобілів. ОСОБА_7 це не сподобалось. Після чого він сказав, щоб ОСОБА_7 заправляв свій автомобіль самостійно і пішов заправляти інший автомобіль. Обвинувачений обізлившись на нього, підбіг до нього, почав говорити що буде скаржитись на нього, вдарив його, після чого дістав газовий балончик і почав бризкати йому в обличчя, наздоганяв його, наносив йому удари в обличчя і бризкав з балончика йому в очі, від чого він отримав опіки очей другого ступеню. Також вдарив його декілька разів кулаком та долонею. З місця події його забрала швидка медична допомога.

В результаті цієї події за скаргою обвинуваченого за те що він не заправив автомобіль обвинуваченого його звільнили з роботи.

До обвинуваченого ОСОБА_7 він претензій не має, оскільки йому відшкодована шкода. Він вважає, що обвинувачений має бути притягнений до кримінальної відповідальності на підставі поданої ним в поліцію письмової заяви про спричинення йому тілесних ушкоджень, які встановлені судовою медичною експертизою. Просить суд не позбавляти обвинуваченого волі, призначити покарання не зв`язане з позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 являється її чоловіком. Потерпілого вона знає давно, оскільки вона неодноразово з чоловіком приїжджала на заправку «Алькор-Ойл» заправити автомобіль, де між її чоловіком і потерпілим неодноразово виникали конфлікти тому, що потерпілий відмовлявся заправляти їх автомобіль, мотивуючи тим, що її чоловік далеко від колонки паркує автомобіль, тому ОСОБА_7 , коли потерпілий відмовлявся заправляти їх автомобіль, вимушений був самостійно заправляти бензином їх автомобіль. При спілкуванні з потерпілим під час заправки їх автомобіля потерпілий часто їм грубив, проявляючи до них своєю поведінкою неповагу. Були випадки коли потерпілий, як заправщик автомобіля, знаходячись на роботі, заправляючи їх автомобіль,будучи злим на них бив по криші їх автомобіля,а ключем який вони йому передавали відкривав замок в заправочний бак автомобіля і повертаючи їм ключі грубо поводячись з ними, кидав їм ключі в салон автомобіля, в результаті чого брелок сигналізації, який знаходився на ключах, розбився. Тому між її чоловіком та потерпілим, з вини потерпілого, задовго ще до 21.05.2017 року склалися неприязні стосунки.

21.05.2017 року близько 22 годин 50 хвилин вона разом з ОСОБА_6 та маленькою дитиною приїхали на своєму автомобілі за на АЗС «Алькор-Ойл» з метою заправити автомобіль так як закінчувався бензин, була пізня година вони спішили додому необхідно було ложити спати дитину яка плакала в салоні автомобіля. В той же час потерпілий знов відмовився заправляти їх автомобіль, придумавши причину відмови сказав, що вони далеко припаркувались, заправочний шланг буде в натяжку, тому він не буде заправляти їх автомашину. Через відказ потерпілого від обслуговування їх автомобіля по заправці автомобіля ОСОБА_7 , з метою захисту прав, підійшов до каси підприємства і попросив у касира книгу скарг, яку приніс в салон автомобіля і надав їй, щоб вона написала скаргу на потерпілого, який з надуманих підстав їм відмовив в обслуговування по заправці автомобіля, що вже неодноразово повторялося саме потерпілим що до них. А в той же час інші працівники АЗС таких протиправних дій щодо них ніколи не допускали.

Коли вона писала скаргу на потерпілого 21.05.2017 року то потерпілий у грубій формі відповів їй і відмовився назвати своє прізвище. Тоді у книзі скарг вона побачила багато скарг інших людей на неадекватну поведінку потерпілого, як заправщика ОСОБА_5 , який в грубій формі розмовляв з ними провокував її чолові на дії з метою захисту своїх прав.

Вона особисто бачила із салону автомобіля, що в ході конфлікту між потерпілим і ОСОБА_7 , її чоловік розпиляв у сторону потерпілого якийсь засіб, а потерпілий бив ОСОБА_7 лопатою наносячи удари і кричав що вб`є чоловіка. Вважає, що у потерпілого було неприязне відношення до ОСОБА_6 .

ЇЇ чоловік говорив їй, та вона це бачила сама, що через відмову потерпілого обслужити їх автомобіль було видно, що потерпілий погано безпричинно відноситься до них, тому у чоловіка виникла особиста неприязнь до потерпілого, який умисно створював з ними конфліктні ситуації.

Вона викликала поліцію з метою захисту від потерпілого.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він працює охоронцем. 21.05.2017 року близько 23 годин з автозаправки надійшов виклик. Він з напарником прибув на місце, де він побачив, що між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт, у потерпілого була в руках лопата, а у обвинуваченого був газовий балончик, вони штовхалися між собою. Сварка між ними виникла тому, що потерпілий не хотів заправляти бензином автомобіль обвинуваченого, не хотів підтягнути заправочний шланг, а обвинувачений не хотів під`їхати ближче до заправки. Потерпілий і обвинувачений між собою лаялися на підвищених тонах, він став між ними, щоб не було бійки. Потім обвинувачений поїхав з місця, а потерпілого забрала швидка медична допомога. Коли на місце приїхала поліція, то не було ні обвинуваченого, ні потерпілого. Через деякий час обвинувачений повернувся на заправку, вибачався, сказав, що він погарячкував, потерпілого в той час на заправці не було.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона 21.05.2017 року ввечері працювала касиром на заправці «Алькор-Ойл». Обвинувачений приїхав на заправку, поставив машину на відстані від заправочної колонки і хотів заправити бензином свій автомобіль, . потерпілий відмовився заправляти автомобіль обвинуваченого,а обвинувачений підійшов до каси і попросив книгу скарг, вона спитала його для чого, але він не відповів їй взяв книгу скарг і пішов до своєї автомашини. Потім вона побачила, що обвинувачений підійшов до 4-ї колонки, де потерпілий заправляв машину. Обвинувачений почав щось говорити потерпілому, замахнувся на нього рукою, потерпілий підняв обличчя і обвинувачений чимось приснув в обличчя потерпілому, потерпілий схопився руками за очі, так було кілька разів, тому вона викликала охорону. Також викликали швидку медичну допомогу, яка забрала потерпілого.

Свідок ОСОБА_12 пояснила 21.05.2017 року вона приїхала на заправку «Алькор-Ойл», поставила автомобіль біля середньої колонки з метою заправки. Вона бачила, що в автомобілі обвинуваченого знаходиться жінка та дитина. Вона побачила, що у потерпілого червоне обличчя, а обвинувачений приснув з балончика потерпілому в обличчя. Потім потерпілий відійшов схватив лопату якою замахувався на обвинуваченого і кричав.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 21.05.2017 року він приїхав на заправку «Алькор-Ойл» заправити маршрутний автобус. Він прибув до заправки раніше ніж обвинувачений. Він бачив, що приїхав обвинувачений, поставив автомобіль на відстані від колонки. Потерпілий відмовився заправляти автомобіль обвинуваченого.

Згідно тексту письмової заяви потерпілого ОСОБА_5 від 22.05.2017 року, поданої начальнику Київського відділу поліції м.Одеси ГУНП в Одеській області видно, що потерпілий звернувся до правоохоронного органу поліції про скоєння що до нього правопорушення обвинуваченим в виді спричинення йому як потерпілому обвинуваченим тілесних ушкоджень 21.05.2017 року на території АЗС по вул.Комарова,3/1 в м.Одесі.

Згідно тексту протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення поданої ОСОБА_5 від 27.05.2017 року вхідний № 1711749 Київського відділу поліції м.Одеси ГУНП в Одеській області видно, що потерпілий звернувся до правоохоронного органу поліції про скоєння що до нього правопорушення обвинуваченим в виді спричинення потерпілому обвинуваченим тілесних ушкоджень 21.05.2017 року на території АЗС «Алькор Ойл» в м.Одесі по вул.Комарова 31/1.

Згідно витягу з кримінального провадження видно, що 27.05.2017 року в 21 год. 02 хв. до єдиного реєстру досудового розслідування Київського відділу поліції м.Одеси ГУНП в Одеській області було внесена заява ОСОБА_5 з фабулою правової кваліфікації зач.1 ст.125 КК Укаїни щодо обставин правопорушення що до нього про те, що 27.05.2017 року до чергової частини Київського відділу поліції м.Одеси ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 який просить прийняти заходи до обвинуваченого який 21.05.2017 року близько 23 годин за адресом вул.Комрова 3/1 в м.Одесі наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження та застосував газ.

Згідно тексту письмового витягу з кримінального провадження наданого суду як доказ вказано, що 27.05.2017 року в 21год.02хв. до єдиного реєстру досудового розслідування Київського відділу поліції м.Одеси ГУНП в Одеській області було було подано письмову заяву ОСОБА_5 з фабулою правової кваліфікації за ч.4 ст.296 КК Укаїни щодо скоєння обвинуваченим хуліганськиї дій.

Згідно тексту постанови про визнання потерпілим від 30.05.2017 року складеної слідчим СВ Київського ВП в м.Одесі видно, що досудовим слідством встановлено,що обвинувачений наніс потерпілому тілесні ушкодження шляхом застосування до потерпілого газового балончика дратівної дії та при викладених обставинах визнаний потерпілим по кримінальному провадженню за ч.1 ст.125 КК України.

Згідно тексту постанови про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 14 липня 2017 року складеної слідчим СВ Київського ВП в м.Одесі по кримінальному провадженню № 0002010 видно, що досудовим слідством змінено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення,зареєстровану в Єдиному реєстрідосудвих розслідувань з ч.1 ст125 КК України на ч.4 ст.296 КК України.

Згідно досліджених текстів письмових витягів з кримінального провадження наданого суду як доказ видно,що 27.05.2017 року в 21год.02хв. до єдиного реєстру досудового розслідування Київського відділу поліції м.Одеси ГУНП в Одеській області досудовим слідством одночасно зареєстровано дві заяви потерпілого про скоєння щодо нього злочину однією і тою ж особою ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України та за ч.4 ст. 296 КК України, а в той же час в матеріалах справи відсутня заява потерпілого ОСОБА_14 в тексті якої було б вказано,що він просить притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

Відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з місця події відображеним на DVD-R диску.
Згідно висновку судмедексперта Депертаменту охорони здоровя Одеської обладміністрації КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №1218 від 22.06.2017 року у ОСОБА_5 встановлені тілесні ушкодження: хімічні опіки 1-11 стадії конюктивні склери рогівки очей.Хімічні опіки рогівки склери обох очей утворилися внаслідок дії леткої хімічної речовини подразнювальної дії,якою міг бути газ із газового балончика. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя,а мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб,за чим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З`ясовуючи обставини та перевіряючи їх доказами, на які сторона обвинувачення посилался, як на підтвердження обвинувачення, суд приходить до наступного.

Суд перевірив доводи обвинуваченого про те, що він не здійснював хуліганських дій щодо потерпілого, що на грунті тривалих взаємних неприязних стосунків між ними, він спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження,дослідивши покази потерпілого який підтвердив покази обвинуваченого,покази свідка ОСОБА_8 яка також підтвердила покази обвинуваченого, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, перевіривши доводи захисника,доводи прокурора, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не надано документів, не надано достатніх об`єктивних відомостей чи інформації, в яких були б належні та допустимі докази які б свідчили про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
До таких висновків суд прийшов виходячи з наступного.

Органом досудового розслідування, в обвинувальному акті, яким пред`явлено обвинувачення ОСОБА_6 , вказано про те, що 21.05.2017 року близько 22 годин 50 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в громадському місці на території АЗС «Алькор-Ойл», розташованої за адресою: м. Одеса, вул.Комарова, 3/1, використовуючи малозначний привід, отримавши зауваження працівника вказаної АЗС ОСОБА_5 щодо неправильного паркування ОСОБА_6 автомобіля Chrysler PT Crusier (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) біля бензоколонки для заправлення пальним, з хуліганських мотивів та з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 застосував до потерпілого ОСОБА_5 газовий балон сльозоточивої та дратівної дії шляхом неодноразового розпилення його вмісту в обличчя ОСОБА_5 .

Після чого, не реагуючи на зауваження сторонніх осіб щодо припинення своїх протиправних дій, грубо порушуючи громадський порядок, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_6 неодноразово, наздоганяв по території вказаної АЗС потерпілого ОСОБА_5 , який намагався ухилитися від протиправних дій ОСОБА_6 та продовжуючи свої хуліганські дії, знущаючись над потерпілим, розпилював вміст струменевого газового балону в обличчя потерпілого ОСОБА_5 , супроводжуючи це неодноразовим нанесенням ударів руками в область голови потерпілого, завдаючи при цьому потерпілому фізичного болю, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді хімічних опіків І-ІІ ст. кон`юнктиви склери рогівки обох очей, які згідно висновку експерта №1218 від 22.06.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченогоч.4 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Нормами ч.1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, покладається на прокурора.

При цьому, згідно з вимогами ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом досліджені всі докази надані суду, з метою забезпечення об`єктивного, усестороннього та повного розгляду справи по суті, враховуючи вимоги положення ст.410 КПК України про те, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:

1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій на підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та справедливого судового рішення;

2)необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, було розглянуто та вирішено по суті всі клопотання учасників процесу, досліджені всі документи надані суду як докази, були викликані в судове засідання та допитані всі свідки, які були заявлені прокурором та обвинуваченим.

Під час судового розгляду даної справи судом, всі клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів та вчинення інших процесуальних дій, для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення судом були задоволені.

Судом при розгляді справи було прийнято до уваги та враховано, що згідно ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом; що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами провадження та віднесені до повноважень суду.

Суд враховує, що згідно роз`яснень, зазначених в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» (далі - Постанова) хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до п. 5 вищевказаної Постанови за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.01.2013 № 223-192/0/4-13 Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм матеріального права щодо кваліфікації хуліганства при відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.

Згідно чинного законодавства України кримінальна відповідальність за хуліганські дії настає у випадку,якщо вони вчинені способами,що грубо порушують громадський порядок, характеризуються особливою зухвалістю і винятковим цинізмом.

Із встановлених в судовому засіданні обставин правопорушення скоєного обвинуваченим дії обвинуваченого ОСОБА_6 , як вважає суд,не відзначаються особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, дії обвинуваченого як вважає суд не поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та не сопроводжувалися особливою зухвалістю.

Згідно з досліджених судом доказів,показань потерпілого,обвинуваченого в судовому засіданні встановлено,що дії обвинуваченого не були одночасно поєднані з грубим порушенням громадського порядку і такі дії обвинуваченого не виражали явну неповагу до суспільства. Тому враховуючи всі обставини вчиненого злочину обвинуваченим,що протиправні дії обвинуваченого, як вважає суд, були фактично спровоковані неправильними діями потерпілого,з яким у обвинуваченого тривалий час на протязі двох років були взаємні особисті неприязні стосунки.

Тому враховуючи спрямованість умислу обвинуваченого на скоєння злочину,мотивзлочину, що вчинення злочину було скоєно на основі особистих взаємних неприязних стосунки, свідчить про те,що обвинувачний скоїв злочин не з хуліганських спонукань,а з мотиву особистих неприязних стосунків, через неправильні дії потерпілого, через що необхідно дії обвинуваченого перекваліфікувати за статтею КК України що передбачає відповідальність за злочин проти особи.

Виходячи із положень презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зокрема, в силу ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, за якими ніхто не зобов`заний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, або такі дії особи мають бути перекваліфіковані на фактичне скоєне правопорушення, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом в межах предьявленого обвинувачення та положення ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо права особи на свободу та особисту недоторканість, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки зазначені в обвинувальному акті обставини щодо вчинення обвинуваченим грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, так як органами досудового слідства обвинувачення в цій частині не конкретизовано, не доведено, зокрема, в чому полягають хуліганські мотиви дій обвинуваченого та вказане обвинувачення спростовується показами свідків, потерпілого,обвинуваченого які в судовому засіданні показали, що обвинувачений, та потерпілий були між собою знайомі та перебували в неприязних відносинах.

Враховуючи зазначене, а також такі суттєві обставини, що обвинувачений та потерпілий були між собою знайомі, до вчинення кримінального правопорушення, перебували в особистих неприязних стосунках, поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка потерпілого, у якого з обвинуваченим виник словесний конфлікт в процесі якого обвинувачений спричив потерплому тілесні ушкодження, суд приходить до висновку, що тілесні ушкодження заподіяні потерпілому на грунті неприязних стосунків, тому дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати з ч. 4 ст. 296 КК України на ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно до вимог ст.368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити такі питання :чи мало місце діяння,у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчинені цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення;
На підставі викладеного, суд приходить до висновків, що в ході судового розгляду за наслідками перевірки зібраних по справі доказів, обвинувачення пред`явлене ОСОБА_15 зач. 4 ст. 296 КК України в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, оскільки жодних доказів, з достовірністю підтверджуючих про факти та обставини скоєння зазначеного правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_15 , прокурором суду не було надано достовірних та об`єктивних доказів.

Суд вважає, що в діях обвинуваченого, які проявилися в умисному спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, наявний склад злочину передбачений ч.1 ст.125 КК України, тому саме за цією статтею необхідно кваліфікувати дії ОСОБА_15 перекваліфікувавши пред`явлене досудовим слідством обвинувачення з ч.4 ст.296 КК України.

Суд вважає можливим здійснити таку перекваліфікацію враховуючи, що при таких обставинах права обвинуваченої особи порушені не будуть через те, що покарання за ч.1 ст.125 КК України не є більше суровим, ніж покарання за ч.4 ст.296 КК України.

Враховуючи, що обов`язок щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, передбачених ст.62 Конституції України та положенням ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, поєднуються з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, відповідно до якого - ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом передбачених ст.17 ч.2 КПК України, суд приходить до висновку, що досудовим слідством не доведено, про те, що обвинувачений скоїв злочин передбачений за ч.4 ст.296 КК України.
До вказаного висновку суд приходить виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі» Бочаров проти України від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року) в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом»(див. рішення від 18.01.1978 року у справі» Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних презумпцій, щодо фактів ( див. рішення у справі »Салман проти Туреччини)».

Суд, дотримуючись принципу змагальності сторін передбаченого ч.7, ст.22 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, дослідивши надані докази, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що під час судового провадження не здобуто та не надано суду безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Враховуючи викладене, суд перекваліфіковує дії обвинуваченого з ч.4 ст.296 КК України на ч.1 ст.125 КК України і кваліфікує як умисне легке тілесне ушкодження.

При визначенні покарання суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також суд враховує, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України судом вважає вчинення злочину вперше.

Обставини, які обтяжують покарання за скоєння злочину, передбачені ст.67 КК України судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи характер суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, враховуючи особу обвинуваченого, який одружений, має сім`ю, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України в виді штрафу в дохід держави.

Письмові докази зберігати в суді в матеріалах кримінального провадження.
Долю речові доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК УкраїниDVD-Rдиск звідеозаписами зберігати в суді в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись, ст.62 Конституції України,ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст.ст.17,84-87,91-96,98-102,368,370,374-376 КПК України, суд,

З а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, в розмірі 50 (п`ятдесять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень, в дохід держави.

Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу.

Письмові документи, долучені у якості речових доказів зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ DVD-Rдиск звідеозаписами зберігати в суді в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно вручити засудженому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1