Ухвала

18 червня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-6123ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року щодо нього,

встановила:

Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 травня 2018 року касаційну скаргу засудженого, у зв`язку з недотриманням вимог статей 427, 436 та 438 КПК України залишено без руху і надано п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

У вказаній ухвалі суду, поміж іншого, наголошувалося на тому, що ОСОБА_4 у касаційній скарзі не наводив правового обґрунтування незаконності рішень судів першої й апеляційної інстанцій відповідно до статей 412-414 КПК України.

Також засудженому було вказано про те, що у касаційній скарзі відсутня вимога із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

У межах наданого судом строку ОСОБА_4 надіслав до касаційного суду уточнену касаційну скаргу, при цьому, зазначені в ухвалі суду від 14 травня 2018 року недоліки в повному обсязі не усунув.

Із змісту уточненої касаційної скарги засудженого, так і не вбачається,у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень відповідно до статей 412-414 КПК України, також ОСОБА_4 не вказує на підстави для їх зміни або скасування (які вказані в ч. 1 ст. 438 КПК України та про які наголошувалось останньому в ухвалі касаційного суду).

Крім того, як вбачається зі змісту уточненої скарги, засуджений заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, також не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Крім цього, засуджений у прохальній частині скарги просить скасувати оскаржувані судові рішення і закрити кримінальне провадження, однак він не наводить конкретних підстав для закриття кримінального провадження, передбачених у ст. 284 КПК України, а також не обґрунтовує належним чином своїх доводів у цій частині.

Згідно із ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року щодо нього разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5