Справа № 308/5201/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000951 від 10.05.2018 р. про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, українця, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 19.03.2018 року, приблизно о 20-00 годині, перебуваючи в приміщенні приватного житлового будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих стосунків з громадянкою ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс не менше двох ударів затиснутою в кулак рукою та обутою ногою в область обличчя та тулубу ОСОБА_4 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді садна та синців шкірних покривах обличчя та тулубу, які згідно висновку експерта №158 від 19.04.2018 виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини, вкладаються в час події, яка відбулася 19.03.2018, і які згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення від 09 травня 2018 року укладеною між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 471, 473, ч.5 ст. 474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням з прокурором, 08.05.2018 року ОСОБА_5 була висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України. Підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та не мати будь-якого роду конфлікту з потерпілою ОСОБА_4 .. При цьому ОСОБА_5 погоджуються на призначення покарання за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України у вигляді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.
Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 згодні. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди про примирення, згідно ст.ст. 473, 474, 476, 394, 424 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення від 09.05.2018 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про примирення обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України визнав повністю.
Потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити угоду про примирення, укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 , вважає що дана угода укладена відповідно до норм КПК.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, як умисне легке тілесне ушкодження - вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про примирення від 09.05.2018 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, в якому обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, є злочином невеликої тяжкості.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України - угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
При вирішенні питання про відповідність угоди про примирення від 09.05.2018 року вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_5 може сприяти покарання у виді громадських робіт і призначає узгоджене сторонами угоди про примирення покарання: за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України у вигляді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.
З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 09 травня 2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 про примирення відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про примирення від 09 травня 2018 року, укладену між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України у вигляді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1