В И Р О К
іменем України

25 вересня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000519 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краматорськ Донецької області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, працює вантажником виробничого відділу ТОВ "С-Транс", зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично на час судового розгляду проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

21 серпня 2018 року близько 05:30 години ОСОБА_4 перебував у вагоні електропотягу "Савинці-Харків" на залізничній станції "Зідьки" Зміївського району Харківської області, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що пасажир цього ж вагону ОСОБА_5 спала, переконався, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, із сумки ОСОБА_5 таємно викрав мобільний телефон "LENOVO S-920", б/в, у робочому стані, вартістю 1560 грн 00 к., та грошові кошти у сумі 200 грн 00 к., чим потерпілій ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 1760 грн 00 к.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто злочин, передбачений частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.
Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав себе винним у вчиненні крадіжки за вказаних вище обставин, за яких він під час слідування на роботу в електропотязі "Савинці-Харків" в районі зупинки "Зідьки" таємно викрав мобільний телефон та 200 грн. із сумки ОСОБА_5 , яка в цей час спала на сидінні напроти нього.

Того ж дня його знайшли працівники поліції, яким він зізнався у крадіжці та видав телефон і 100 грн. В подальшому він зустрів потерпілу та повернув їй ще 100 грн.

У вчиненій крадіжці щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену кримінальним законом відповідальність, просив взяти до уваги, що матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі і потерпіла до нього претензій не має.

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винним у таємному викраденні чужого майна, та його дії належить кваліфікувати за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості;

- обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілій шляхом повернення викраденого майна та відсутність з боку потерпілої претензій до обвинуваченого, про що вона подала відповідні заяви (а. п. 22, 30);

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу винного, який раніше не судимий (а. п. 40), на обліку в психіатричному кабінеті не перебував (а. п. 45); одружений, має двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно (а. п. 41, 42, 44), має постійне місце роботи, де також характеризується позитивно (а. п. 43, 46-51).

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді штрафу в межах розмірів, передбачених частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (а. п. 36-39).

Відповідно до статей 118, 122, 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого належить стягнути на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 858 грн 00 к. (а. п. 31).

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у злочині, передбаченому частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 00 к. на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта на проведення судової експертизи.

Речові докази: мобільний телефон "LENOVO S-920" та грошові кошти у сумі 100 грн 00 к., що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - вважати їй повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1