АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1127/18 Справа № 209/3594/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001996 від 15 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)20 листопада 2017 року Дніпровським
районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 317 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році»;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на нього обв`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Крім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні та визначено долю речових доказів.
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень за наступних обставин.

22.10.2017 року у вечірній час доби ОСОБА_7 , перебував біля СЗШ №40 по пр. Наддніпрянському, 3 у м. Кам`янське, де побачив 3 металеві, віконні решітки, які були розташовані біля майстерні СЗШ №40, та у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме майна СЗШ №40. Надалі, реалізовуючи свій злочинний намір, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що він своїми діями скоює безоплатне вилучення чужого майна, яке йому не належить, ОСОБА_7 , по черзі взяв 3 металеві решітки, які знаходились біля майстерні СЗШ №40, та таємно, шляхом вільного доступу викрав дані металеві решітки, чим спричинив матеріальної шкоди КЗ «СЗШ№40» КМР, розмір якої становить 1764,00 гривень. Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 07.11.2017 року, приблизно о 11.00 годині ОСОБА_7 повторно разом із ОСОБА_8 перебували біля СЗШ №40 по пр-ту Наддніпрянському, 3 у м. Кам`янське, де побачили металеву віконну решітку, яка була розташована біля майстерні СЗШ №40, та у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме: майна СЗШ №40. Із цією метою, вступивши у попередню змову із ОСОБА_8 , чітко розподілили між собою ролі, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів, цілком усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що вони своїми діями скоюють безоплатне вилучення чужого майна, яке їм не належить, таємно, шляхом вільного доступу викрали дану металеву решітку, чим спричинили матеріальної шкоди КЗ «СЗШ№40» КМР, розмір якої становить 588,00 гривень. Викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

В апеляції прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини провадження та кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на нього обв`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Виключити з вироку посилання на судимість ОСОБА_7 від 20 листопада 2017 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що суд у вироку посилався на судимість ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ч. 3 ст. 88 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, що підтримує обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив постановити ухвалу, якою вирок суду першої інстанції змінити та виключити посилання на судимість обвинуваченого ОСОБА_7 , доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку захисника, який також не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в частині що стосується обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій прокурором не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 листопада 2017 року до позбавлення волі строком на 3 роки та звільнений від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Обґрунтовуючи необхідність скасування вироку, прокурор посилається на те, що суд необґрунтовано у вироку посилався на вказану судимість, оскільки в силу вимог ч. 3 ст. 88 КК України ОСОБА_7 як особа, що звільнена від відбування покарання, є такою, що судимості не має.
Між тим, з оскаржуваного вироку вбачається, що вказана судимість не врахована судом в якості даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також в якості обставини, що обтяжує покарання.
Таким чином, з огляду на те, що зазначення судимості у резолютивній частині жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, а також на призначене йому покарання, колегія суддів вважає, що підстави для її виключення з вироку відсутні.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_7 , яке зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року, відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: