Справа № 761/2931/18
Провадження № 1-кс/761/2201/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0009089 від 14.08.2015 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Донецьк, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні № 0009089 від 14.08.2015 року.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_6 діючи умисно, 10 січня 2015 року, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством місці реалізувала страховий поліс за серійним номером № АІ 5938303 страхувальнику з номерним знаком НОМЕР_1 , «MERCEDES BENZ» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , VOLKSWAGEN TRANSPORTER» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , «DAEWOO LANOS» з державним номерним знаком НОМЕР_4 , «Chevrolet AVEO» з державним номерним знаком НОМЕР_5 , «ВАЗ 21063» з державним номерним знаком НОМЕР_6 , «GEELY EMGAND» з державним номерним знаком НОМЕР_7 , «ВАЗ 21063» з державним номерним знаком НОМЕР_8 , «OPEL INSIGNIA» з державним номерним знаком НОМЕР_9 , «GEELY EMGAND» з державним номерним знаком НОМЕР_10 , «VOLKSWAGEN TOURAN» з держаним номерним знаком НОМЕР_11 , «SUZUKI» JIMMY» з державним номерним знаком НОМЕР_12 відповідно, на загальну суму 20 852,7 гривень, однак отримані кошти від страхувальників на рахунок чи касу ТДВ «СТ «Домінанта» не внесла, а розпорядилась ними на власний розсуд, а всього ОСОБА_6 привласнила кошти в сумі 20 852,7 гривень, завдавши Товариству матеріальної шкоди на зазначену суму. В подальшому, ОСОБА_6 аналогічним шляхом в період часу з 01 лютого по 12 липня 2015 року продовжувала реалізовувати отримані страхові поліси, привласнюючи страхові платежі, що загалом склало 1 701 101, 49 гривень.
30.09.2015 року ОСОБА_6 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч..1, 3 ст. 191 КК України. 09.11.2015 року на підставі ст.279 КПК України ОСОБА_6 змінено повідомлення про підозру на ч. 5 ст. 191 КК України.
09.11.2015 року ОСОБА_6 на підставі ч.2 ст. 281 КПК України оголошено у розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.
Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 31.01.2018 року надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_6 .
В клопотанні слідчого також зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, з підстав зазначених у ньому та просили його задовольнити.
Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою з урахуванням відсутності обґрунтованості підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрювана у судовому засіданні підтримала захисника та просила застосувати відносно неї запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Слідчий суддя вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009089 від 14.08.2015 року за підозрою ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
30.09.2015 року ОСОБА_6 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч..1, 3 ст. 191 КК України. 09.11.2015 року на підставі ст.279 КПК України ОСОБА_6 змінено повідомлення про підозру на ч. 5 ст. 191 КК України.
09.11.2015 року ОСОБА_6 на підставі ч.2 ст. 281 КПК України оголошено у розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.
Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 31.01.2018 року надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком ймовірними.
Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 може вчинити дії з метою переховування, що підтверджено рапортами оперативних працівників, а також тим, що остання зареєстрована на тимчасово окупованій території.
Водночас, слідчим та прокурором не надано вагомих доказів на підтвердження ризиків, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати досудовому розслідуванню.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.
Відповідно до ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, якщо прокурор доведе, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню або його повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Інкримінований підозрюваному злочин передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі понад зазначений строк.
Водночас, відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, відсутність у нього судимостей.
Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0009089 від 14.08.2015 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на неї такі обов`язки:

- не залишати приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв наступної доби;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії даної ухвали встановити по 31 червня 2018 року включно, але в межах строку досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1