Дата документу Справа № 316/301/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/901/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 316/301/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2018, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодніпровка Кам`янсько Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, постійного місця мешкання не має, раніше судимого:
- 30.07.2010 року Енергодарським міським судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 05.06.2012 року Енергодарським міським судом за ч.1 ст.185 КК України до 8 місяців 2 днів позбавлення волі;
- 23.05.2013 року Енергодарським міським судом за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 18.03.2016 року з Оріховської ВК № 88 на підставі ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.03.2016 р. в зв`язку з врахуванням Закону України «Про внесення змін до КК України по удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього затримання в строк покарання», судимість не знята та не погашена,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту фактичного затримання з 08 лютого 2017 року.
На підставі абз. 1, 2 ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 час перебування у Вільнянській установі відбуття покарань № 11 УДПтС Запорізької області в межах даного кримінального провадження за період з 08 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року включно (до дня набрання чинності Закону України № 2046-VІІІ від 18 травня 2017 року) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З 21 червня 2017 року по день виконання цього вироку, на підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 2046-VІІІ від 18 травня 2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення чи відбуття покарання за попереднім вироком за один день позбавлення волі, призначеного цим вироком.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 460,00 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 07 лютого 2017 року о 01 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , під час спільного розпиття спиртних напоїв, діючи з раптово виниклим умислом, з корисливих мотивів, повторно, таємно заволодів майном, яке належить ОСОБА_10 спричинивши своїми діями потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 560 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на суворість вироку суду першої інстанції. Вважає, що судом не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме добровільна видача викраденого майна, його щире каяття та визнання вини. Також апелянт просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини та обставини кримінального провадження вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, через м`якість. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання недостатньо враховано суспільну небезпеку та обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, які обтяжують його вину. Так судом першої інстанції не враховано попередні судимості обвинуваченого, остання з яких не знята та не погашена, наявність обтяжуючої обставини рецидив злочину. Відсутність добровільного відшкодування шкоди та неповернення викраденого майна, що свідчить про відсутність сприяння слідству у розкритті злочину. Крім того, обвинувачений характеризується посередньо, не працює та будь-яким суспільно корисним трудом не займається, тому шкода завдана злочином залишається не відшкодованою.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого його захисника, які, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора та заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Судом також враховано сукупність фактичних обставин, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, обставини які пом`якшують (щире каяття) і обтяжують покарання (кримінальне правопорушення вчинив в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів).
Усі обставини, які характеризують особу винного, які пом`якшують покарання (про які зазначав обвинувачений) і обтяжують покарання (про які зазначала прокурор), були враховані судом при призначенні покарання.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують покарання та пом`якшують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів наведених в апеляційних скаргах, не дають підстав для призначення ані більш м`якого, ані більш суворого покарання.

Покарання ОСОБА_7 судом було призначено в середньому розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.185 КК України, і підстав вважати його надто м`яким чи суворим, колегія суддів не знаходить.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4