Провадження № 11-сс/795/162/2018 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_10 про накладення арешту на автомобіль Toyota RAV4 Hybrid, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований 23 серпня 2017 року за ОСОБА_9 , із забороною відчужувати та розпоряджатися вказаним транспортним засобом.

Своє рішення суд мотивував тим, що в матеріалах кримінального провадження наявні дані, які дають достатні підстави вважати, що вказаний транспортний засіб є речовим доказом по справі, а тому незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_9 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги та визнати причини пропуску строку поважними, ухвалу слідчого судді від 03 листопада 2017 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно.

Зауважує, що розгляд клопотання слідчого та постановлення оскаржуваної ухвали суду було проведено без її виклику та участі. Вказує, що 19 березня 2018 року зверталась із заявою про видачу копії оскаржуваної ухвали суду до слідчого судді, яку отримала 22 березня 2018 року.

Зазначає, що вже зверталась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в задоволенні вказаного клопотання ухвалою слідчого судді було відмовлено, а тому встановлений процесуальний строк на подання апеляційної скарги вважає пропущеним з поважних причин. Звертає увагу, що Кримінальний процесуальний кодекс України не містить процесуального строку на подання клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України.

Вважає ухвалу слідчого судді від 03 листопада 2017 року незаконною, оскільки:

- арешт майна накладено безпідставно;

- висновки досудового розслідування вважає такими, що суперечать реальним фактичним обставинам;

- досудовим розслідуванням не доведено, що власник майна причетна до порушень закону;

- майно, на яке накладено арешт, не є об`єктом злочину, вчиненого нею, та не здобуто злочинним шляхом.

Окрім того, на думку апелянта, слідчим в клопотанні та слідчим суддею в ухвалі не відображено, що саме вона причетна до вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що недослідженими залишилися важливі обставини, а саме: підстави, у зв`язку з якими потрібно було здійснити арешт майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та докази факту заподіяння шкоди і її розміру. Зауважує, що додані до апеляційної скарги докази вказують, що вона є добросовісним набувачем автомобіля. Зазначає, що досудове слідство триває майже вісім місяців і така тривалість заходу забезпечення кримінального провадження впливає на її права, як власника майна. Просить врахувати, що не має наміру приховувати придбаний транспортний засіб, здійснювати його реалізацію, або вчиняти інші дії, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Наголошує, що вона не являється підозрюваною чи обвинуваченою у кримінальному провадженні за № 0007259, у клопотанні про накладення арешту відсутні достовірні відомості про те, що вона може нести цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну вказаному провадженні, як і відомості про те, що арештований автомобіль є предметом кримінального провадження, враховуючи те, що арешт майна порушує права власника, а тому на даний час, на думку апелянта, підстави для застосування такого заходу забезпечення відсутні.

В засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_9 не з`явилась, її інтереси в суді представляв адвокат ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, позицію представника особи, яка подала апеляційну скаргу, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою й такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення. Таке рішення суду обґрунтовує наступним чином.

Першим питанням, яке слід було вирішити колегії суддів питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна ОСОБА_9 .

Як вбачається з матеріалів судового провадження, питання про арешт майна ОСОБА_9 було вирішено слідчим суддею без виклику в судове засідання його власника ОСОБА_9 . Після постановлення ухвали про арешт майна її копія власнику майна ОСОБА_9 не надсилалась. Тому у відповідності до ч. 3 ст. 395 КПК, строк апеляційного оскарження для ОСОБА_11 обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Відповідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_9 отримала копію ухвали слідчого судді 22.03.2018 р. апеляційна скарга подана 14.05.2018 р. представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 вважав, що апелянт пропустила строк з поважних причин, оскільки у відповідності до роз`яснень, які містились у листі ВССУ від 05.04.2013 р. № 223-559/0/4-13, його довірителька спочатку звернулась до слідчого судді з клопотанням про зняття арешту з майна, а потім, після ухвалення слідчим суддею ухвали про відмову у цьому 10 травня 2018 р., звернулась з апеляційною скаргою, тобто діяла у точній відповідності до прописаних вище роз`яснень.

Колегія суддів знаходить таку позицію апелянта слушною, адже вона ґрунтується на нормах права і фактичних обставинах справи. В листі ВССУ від 05.04.2013 р. дійсно міститься роз`яснення щодо послідовності дій при оскарженні ухвали слідчого судді, коли арешт на майно накладено без участі його власника. Арешт на майно ОСОБА_9 було накладено без її участі. Тому колегія суддів вбачає усі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2017 року про накладення арешту на майно ОСОБА_9 .

Що ж стосується фактичних обставин справи, то колегія суддів дійшла таких висновків.

23 серпня 2017 року між ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-авто» та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля Toyota RAV4 Hybrid кузов № НОМЕР_1 вартістю 960384 грн. (а.с.19) Згідно умов договору ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-авто» виступало в цьому договорі продавцем, а ОСОБА_9 покупцем. Згідно акту приймання-передавання товару від 30 серпня 2017 р., покупець прийняв даний автомобіль. Відповідно до умов договору купівлі-продажу, з цього моменту покупець набув на автомобіль право власності. Згідно протоколу допиту ОСОБА_9 , допитаної у даному провадженні як свідок, усі кошти для оплати автомобіля вона передала співробітнику ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-авто» ОСОБА_12 . Згідно протоколу допиту співробітника ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер- ОСОБА_13 , він ці кошти від ОСОБА_9 прийняв.

Таким чином, ОСОБА_9 являється по даному провадженню добросовісним набувачем майна. Цю обставину не заперечували в судовому засіданні апеляційного суду усі сторони кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007259 від 06 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

До Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся директор ТОВ Автомобільна компанія Сівер-Авто ОСОБА_14 , з якої вбачається, що ТОВ Автомобільна компанія Сівер-Авто є офіційним дилером ПП Тойота-Україна.

22 травня 2017 року та 22 серпня 2017 року ПП Тойота-Україна передало для реалізації ТОВ Автомобільна компанія Сівер-Авто автомобіль Toyota Land Cruiser W/G номер кузова НОМЕР_3 та автомобіль Toyota RAV4 Hybrid номер кузова НОМЕР_1 .

Під час проведення планової перевірки щодо наявності на ТОВ Автомобільна компанія Сівер-Авто транспортних засобів, переданих для реалізації ПП Тойота-Україна, виявлений факт відсутності вищевказаних автомобілів, а за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що вказані автомобілі реалізовані громадянам начальником відділу збуту ТОВ Автомобільна компанія Сівер-Авто ОСОБА_12 , при цьому кошти за вказані транспортні засоби не внесені.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положення ч.2 ст. 170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у виді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

В засіданні апеляційного суду встановлено, що майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України. Зокрема, автомобіль не використовувався як предмет кримінального правопорушення, не одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Висновок про те, що він є предметом кримінального правопорушення є сумнівним, оскільки як вбачається з витягу про внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кошти від реалізації автомобіля не надійшли в касу підприємства з вини співробітника цього підприємства ОСОБА_12 і останній при допиті це підтвердив. Сумнівним є висновок слідчого судді про необхідність збереження автомобіля як речового доказу, оскільки, як вказано вище, апеляційним судом встановлено невідповідність даного майна критеріям ч. 2 ст.167 КПК. Ніяких доказів того, що ОСОБА_9 придбала автомобіль незаконно, не внесла за нього кошти, іншим чином незаконно заволоділа автомобілем, слідчому судді й колегії суддів апеляційного суду не надано. Також не надано й постанови слідчого про визнання даного автомобіля речовим доказом.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. В даному випадку слідчий суддя, попри те, що в його розпорядженні були ті ж самі документи, що й в колегії суддів апеляційного суду, не дав їм належної оцінки і постановив ухвалу, яка не містить мотивації необхідності арешту майна. Слідчим суддею не було звернуто уваги на те, що згідно клопотання слідчого про арешт майна, головною підставою для цього була відсутність в ОСОБА_9 документів які б підтверджували оплату автомобіля (а.с.3) При цьому слідчий суддя не звернув увагу на те, що обов`язку (в силу закону або договору) зберігати такі документи у ОСОБА_9 немає. А згідно п.10 ст. 170 КПК на майно, яке належить добросовісному набувачеві, не може бути накладено арешт.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право вільно користуватися своєю власністю. ОСОБА_9 , як добросовісний набувач та власник майна автомобіля «Тойота» вправі вільно користуватись ним. Безпідставне накладання арешту на її майно порушує її право вільно користуватись своїм майном.

Зауваження апелянта про те, що розгляд клопотання слідчого та постановлення оскаржуваної ухвали суду було проведено без її виклику не заслуговують на увагу, оскільки така можливість прямо регламентована ч.2 ст. 172 КПК України і дані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

За вказаних вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною й такою, що підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 407 ч.3, 422, 424 ч.4 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Поновити строк на подачу апеляційної скарги ОСОБА_9 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити. Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2017 року про задоволення клопотання старшого слідчого СВ розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_10 , про накладення арешту на автомобіль Toyota RAV4 Hybrid, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований 23 серпня 2017 року за ОСОБА_9 , із забороною відчужувати та розпоряджатися вказаним транспортним засобом скасувати.

Постановити нову ухвалу. В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , про накладення арешту на автомобіль Toyota RAV4 Hybrid, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований 23 серпня 2017 року за ОСОБА_9 , із забороною відчужувати та розпоряджатися вказаним транспортним засобом відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4