Справа № 639/644/18
Провадження № 1-кп/639/265/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002247 від 11.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 06.05.2010р. Київським райсудом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;

2) 31.03.2011р. Ленінським райсудом м.Харкова за ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до 3 років позбавлення волі; 22.10.2012р. постановою Первомайського райсуду Харківської області умовно-достроково звільнений на 1 рік 5 місяців 09 днів;

3) 23.02.2015р. Фрунзенським райсудом м.Харкова за ч.2 ст.15,ч.1 ст.185,ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

4) 07.05.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 13.07.2016р. за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , вступивши попередньо у злочинну змову зі своїм знайомим особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку із розшуком (далі Особа1), щодо викрадення чужого майна з проникненням у сховище, яким слід вважати балкон квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкає раніше їм незнайомий ОСОБА_5 , 01.11.2017 року приблизно о 03 годині 53 хвилини цілеспрямовано прийшли на територію подвір`я за місцем знаходження вказаного житлового будинку.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 , суб`єктивно усвідомлюючи протиправний характер узгодженого з подільником діяння, упевнившись, що за ними ніхто не спостерігає, спочатку піднявся по металевим сходам на незасклений балкон вищевказаної квартири, розташованої на 2 поверсі, а Особа 1 діючи згідно розробленого заздалегідь злочинного плану, залишився під металевими сходами. У свою чергу ОСОБА_4 , перебуваючи на балконі, помітив там декілька картонних коробок, в яких знаходилися розподільчі (монтажні) коробки відкритого типу. Потім, ОСОБА_4 , бажаючи довести до кінця злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке зберігалося власником на балконі, діючи повторно, таємно заволодів однією з картонних коробок, яку надалі перекинув через перила балкону вниз, де знаходився інший співучасник злочину, Особа 1.
Коли картонна коробка, яку перекинув ОСОБА_4 через перила, впала на асфальт, то спрацювала сигналізація розташованого неподалік легкового автомобіля, і дана обставина спонукала ОСОБА_4 та Особа 1 залишити коробку на асфальті, а самих втекти з місця злочину, так як вони побоювались, що їх зможуть помітити будь-які свідки із числа мешканців будинку.
В подальшому ОСОБА_4 разом із Особа 1, 02.11.2017 року приблизно о 00 годині 05 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , розповіли своєму знайомому, ОСОБА_6 , який засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.04.2018 року, що також мешкав на той час у вказаній квартирі, про залишену ними викрадену напередодні картонну коробку з її вмістом на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_4 .
Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, за ознаками повторності, а також Особа 1 та ОСОБА_6 вступили у злочинну змову щодо продовження викрадення будь-якого чужого майна, яке, як їм вже стало достовірно відомо, знаходилося на той час на балконі квартири АДРЕСА_2 , та прослідували до місця розпочатого ОСОБА_4 та Особа 1 злочину.
Після цього ОСОБА_4 , Особа 1 та ОСОБА_6 цілеспрямовано прибули 02.11.2017 року о 00 годині 28 хвилині до вказаного вище місця злочину. Потім ОСОБА_6 , діючи узгоджено з іншими подільниками, піднявся по металевим сходам на незасклений балкон вищевказаної квартири, розташованої на 2 поверсі, ОСОБА_4 піднявся слідом за ним та залишився на металевих сходах, а Особа 1, діючи згідно розробленого заздалегідь злочинного плану, залишився під металевими сходами, де лежала раніше скинута із балкону одна коробка з її вмістом, з тим, щоб в подальшому приймати інші передані з балкону картонні коробки, всередині яких знаходилися розподільчі (монтажні) коробки відкритого типу.
В подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи на незаскленому балконі, діючи узгоджено, в умовах темного часу доби, з умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення почергово заволодів трьома картонними коробками, всередині яких знаходилися розподільчі (монтажні) коробки відкритого типу, та передавав їх іншому співучаснику, ОСОБА_4 , а той, у свою чергу, передавав їх стоячому під металевими сходами Особа 1.
Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та Особа 1 виконали всі дії, які вважали за необхідне, щодо заволодіння чотирма коробками, всередині яких знаходилися розподільчі (монтажні) коробки відкритого типу у кількості 65 шт., вартістю по 54 грн. 83 коп. кожна.
Після цього, ОСОБА_4 , Особа 1 та ОСОБА_6 , звернувши на свою користь викрадене майно, з проникненням у сховище, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті таємного викрадення майна ОСОБА_4 у групі з Особа 1 та ОСОБА_6 завдали потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3563 грн. 95 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 23350 від 27.11.2017 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, пояснив суду, що дійсно вчинив даний злочин за вищевикладених обставин через важке матеріальне становище. Фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті ,вартість викраденого майна не оспорює. Просив суворо не карати його.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ним заяви до суду просить розглядати справу без його участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає повне визнання вини та щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України в ході судового розгляду не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

При цьому, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо нього в цілому, неможливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України .Підстав для застосування вимог ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про його обрання суду не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 затримати та через ДУ «Харківська установа виконання покарань №27» направити до місць відбування покарання.

Речові докази по справі: DVD-R диск, який зберігається у матеріалах кримінального провадження (а.с.27 к/п) залишити зберігати там же; коробки розподільчі (монтажні) в кількості 59 штук, що передані потерпілому ОСОБА_5 під зберігальну розписку залишити останньому, як законному власнику (а.с. 110 к/п).

Процесуальні витрати в сумі 396 (триста дев`яносто шість) грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_4 на користь держави з перерахуванням зазначених коштів на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (вул. Золочівська, 8-А. м. Харків, 61177, код ЄДРПОУ 2883133). (а.с. 30 к/п).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1