Справа № 748/1968/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/281/2018
Категорія - ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

їх захисника адвоката ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000788 від 23.06. 2016,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пакуль Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого помічником рамника ФОП « ОСОБА_11 », не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , який 19 червня 2017 року був засуджений за ч.1 ст. 286 КК України до штрафу в розмірі 3400 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пакуль Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований по АДРЕСА_3 , фактично проживаючий по АДРЕСА_4 , раніше не судимий,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 3 місяці арешту.

ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 3 місяці арешту.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави по 1 694 грн. 75 коп. з кожного процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 22 червня 2016 року близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , у лісовому масиві, в кварталі, 143 виділу, 11 Пакульського лісництва Державного підприємства «Чернігівське лісове господарство», що поблизу с. Пакуль Чернігівського району Чернігівської області, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, за допомогою автомобіля АЗЖ 2140, реєстраційний номер НОМЕР_1 та саморобного двохвісного причепа без номерного знака, намагались таємно викрасти 3 колоди пиловнику сосни 1 сорту довжиною 4 метри, діаметром 14 сантиметрів, об`ємом 0,219 м. куб., загальною вартістю 149 грн. 80 коп., 6 колод пиловнику сосни 1 сорту довжиною 4 метри, діаметром 18 сантиметрів, об`ємом 0,72 м. куб., загальною вартістю 492 грн. 48 коп., 4 колоди пиловнику сосни 1 сорту, довжиною 4 метри, діаметром 20 сантиметрів, об`ємом 0,588 м. куб., загальною вартістю 515 грн. 09 коп., 3 колоди пиловнику сосни 1 сорту довжиною 4 метри, діаметром 22 сантиметри, об`ємом 0,534 м. куб., загальною вартістю 467 грн. 78 коп., 2 колоди пиловнику сосни 1 сорту, довжиною 4 метри,діаметром 24 сантиметри, об`ємом 0,42 м. куб., загальною вартістю 367 грн. 92 коп., 1 колоду пиловнику сосни 1 сорту, довжиною 4 метри, діаметром 26 сантиметрів, об`ємом 0,25 м. куб., загальною вартістю 265 грн. 50 коп., а всього майна на загальну суму 2 258 грн. 57 коп., що належить ДП «Чернігівське лісове господарство», однак не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, були зупинені працівниками лісової охорони ДП «Чернігівське лісове господарство».

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо осіб обвинувачених внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засудити за закінчений злочин -крадіжку пиломатеріалів, посилити покарання, призначивши у виді 6 місяців арешту, аргументуючи тим, що замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочину не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Закінченою вважається крадіжка з моменту вилучення майна і отримання реальної можливості розпоряджатися ним як своїм власним.

Достеменно було встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , заволодівши колодами пиловника сосни, з місця вчинення самовільної рубки проїхали певну відстань від місця вчинення злочину та були затримані лісниками, а тому мали реальну можливість розпоряджатися викраденим майном. У зв`язку з цим, перекваліфікація дій судом із закінченого злочину на замах на злочин, є неправильною.

При обранні покарання обвинуваченим, на думку прокурора, суд першої інстанції не в повній мірі врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину, обставини справи, наслідки, що настали від дій обвинувачених, які не визнали своєї вини, не розкаялись, не усвідомили шкідливість свого протиправного вчинку, а тому заслуговують на більш суворе покарання.

Захисник ОСОБА_8 , який захищає інтереси обох обвинувачених, в апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю обвинувачення, відсутністю в їх діях складу та події кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що між його підзахисними та лісниками Пакульського лісництва склалися неприязні відносини. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали неправдиві свідчення, як про незаконну порубку лісу так і про викрадення пиломатеріалів.

Висновки суду про доведеність обвинувачення ґрунтуються виключно на припущеннях. Звертає увагу на те, що під час досудового розслідування та судового розгляду, не було встановлено хто саме пиляв ліс, в той час як у матеріалах справи наявні офіційні висновки поліції про те, що обвинувачені до вирубки лісу не причетні.

Автомобіль, на якому перевозився ліс та який бачили лісники, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду ще до дати інкримінованого злочину, його володілець загинув, ні власник, ні володілець даного транспортного засобу не встановлювались, обставина про можливість перебування транспортного засобу у володінні обвинувачених, також не перевірялась.

Зважаючи на той факт, що усі події відбувались у нічний час, що автомобіль с пасажирами покинув місце події злочину у темну пору доби, показання свідків про те, що вони бачили саме обвинувачених в кабіні автомобіля, піддаються обґрунтованому сумніву.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинувачених, які просили про скасування вироку суду та закриття провадження по справі, прокурора ОСОБА_10 , який підтримав доводи поданої апеляційної скарги про перекваліфікацію дій обвинувачених та посилення покарання, представника потерпілого ОСОБА_9 допитавши обвинувачених та свідків, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає залишити їх без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 22 червня 2016 року, майстри лісу ОСОБА_14 та ОСОБА_13 патрулювали лісовий масив Пакульського лісництва, де в 143 кварталі, відділу 11, близько 21 години 30 хв. помітили автомобіль Москвич 2140 з саморобним причепом, на якому перевозилась деревина.

Даний автомобіль вони зупинили, надали посвідчення лісової охорони та представились, після чого попросили надати документи на пиловник сосни. З пасажирського сидіння автомобіля вийшов ОСОБА_7 , відчепив причеп з пиломатеріалом, повернувся в салон автомобіля і разом з ОСОБА_6 , який перебував за кермом автомобіля, поїхали в бік с. Хропате.

Затримувати автомобіль та осіб, які у ньому перебували, вони не мали повноважень, а тому поїхали по сліду у кварталі 143 обхід 1, де виявили самовільну рубку, сім пнів, залишки лісопродукції та колоди сосни.

Обставини вчинення злочину у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які зазначили, що наприкінці червня 2016 року близько 21 год. 30 хв. ними був помічений червоний автомобіль Москвич, за кермом якого перебував ОСОБА_6 . На пропозицію пред`явити документи на лісопродукцію, що знаходилась у причепі, ОСОБА_7 вийшов та відчепив причеп, повернувся в автомобіль і вони поїхали.

Отже, твердження захисника про те, що автомобіль був помічений у вечірній час та охоронці не могли бачити водія та пасажира автомобіля, спростовуються встановленими обставинами у кримінальному провадженні, якими достеменно підтверджено, що автомобіль був зупинений і свідки чітко бачили осіб, що перебували в автомобілі.

Повторно допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтвердили, що бачили в лісі саме обвинувачених, а не інших осіб, які намагалися на саморобному причепі вивезти деревину з лісу. Свідки знали обвинувачених в обличчя по населеному пункту та зустрічали їх на вулиці і в магазині.

Крім того, посилання захисника на те, що між обвинуваченими та свідками були наявні неприязні стосунки, що і стало причиною обмови невинних осіб, також не підтвердилось під час судового розгляду.

Події незаконної вирубки лісу сталися 22 червня 2016 року, тоді ж свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 чітко вказали прізвища осіб, які перебували за кермом автомобіля, надали показання та упізнали обвинувачених за фотографіями.

Факт побиття свідка ОСОБА_14 обвинуваченими стався 30 червня 2017 року, чого не заперечував і сам свідок, отже стверджувати про те, що свідки обмовили обвинувачених не має жодних підставі, з огляду на те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення до моменту побиття пройшло більше року, а під час судового розгляду свідки попереджались про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та приводились до присяги.

Свідок ОСОБА_15 співмешканка ОСОБА_7 суду першої інстанції пояснювала, що 22 червня 2016 року ОСОБА_7 повернулась додому пізно увечері, їй повідомив, що їздив м. Чернігів. ОСОБА_7 користувався автомобілями марки Москвич, він їх купував та перепродував, червоний ОСОБА_16 був у його товариша ОСОБА_17 , який загинув у ДТП.

Згідно інформації оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» встановлено, що у радіусі дії вишки мобільного оператора, розташованої в с. Пакуль по вул. Чернігівській, 28 Чернігівського району та області, в період часу з 17 год. 29 хв. по 23 год. 47 хв. 22 червня 2016 року, знаходився абонент з номером НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_7 , чого він і сам не заперечував.

Оглядом місця події 23 червня 2016 року встановлено, що у лісовому масиві Пакульського лісництва ДП «Чернігівське лісове господарство», розташованому неподалік с. Мньов Чернігівського району Чернігівської області на лісовій дорозі виявлено саморобний автомобільний причіп без номерних знаків з 19 стовбурами свіжо спиляних дерев сосни. Рухаючись по сліду, переїхавши через асфальтову дорогу, у кв. 143 вид 11 виявлено 7 пнів свіжо спиляних дерев сосни та 10 частин стовбура дерев сосни. Місце порубки від місця виявлення причепу складає близько 3 км.

З висновку трасологічної експертизи № 548 від 26.05.2017 року вбачається що сім зрізів пнів, вилучених 24.11.2016 року у ході проведення додаткового огляду місця події у кварталі № 143, складали єдине ціле з сімома із двадцяти дев`яти колод, вилучених 23.06.2016 року у ході проведення огляду місця події у лісовому масиві Пакульського лісництва, три з яких перебували на саморобному автомобільному причепі.

Користування обвинуваченими автомобілем АЗЛК (Москвич) 2140, державний номерний знак НОМЕР_1 , було перевірене під час досудового розслідування, та встановлено, що даний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_18 . Названий автомобіль потрапив у ДТП 14 серпня 2016 року та вилучений слідчим СУ ГУНП в Чернігівській області.

Отже, дорожньо-транспортна пригода сталася у серпні 2016 року, тоді як причеп з колодами сосни був залишений 22 червня 2016 року, що свідчить про можливість користування даним автомобілем обвинуваченими та спростовує твердження захисника про не встановлення належності транспортного засобу.

Незаконна порубка лісу обвинуваченим не пред`явлена, а тому хто порубав сосни, які потім викрали обвинувачені, виходить за межі даного кримінального провадження, а відповідно і предмету доказування.

Аргументи захисту, що свідок лісничий Пакульського лісництва ОСОБА_19 перебуває в неприязних стосунках з братом ОСОБА_20 , а тому в такий спосіб помстився та підмовив свідків, тривалий час досудового розслідування справи, а відповідно і перекладання винуватості на осіб, які злочину, не вчиняли, спростовуються зібраними у справі доказами.

Майстри лісу ОСОБА_14 та ОСОБА_13 про зупинений автомобіль, покинутий причепз деревиною доповіли лісничому ОСОБА_19 . Не кинулись під колеса автомобіля та не затримали його, що не виключає доведеності винуватості обвинувачених за допомогою інших доказів.

Відомості до ЄРДР були внесені за заявою ОСОБА_19 по факту незаконної порубки дерев за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 КК України. При цьому державне підприємство «Чернігівське лісове господарство» направило слідчому розрахунок збитків, завданих незаконною порубкою лісу, акт огляду місця вчинення правопорушення, незаконної вирубки, акт перевірки пнів самовільної вирубки, акт секвестри деревини, пояснювальну записку майстра лісу, який відповідав за ділянку лісу, де сталася незаконна порубка. Значну частину часу досудове розслідування приділило з`ясування питання чи вилучені з саморобного причепу колоди були єдиним цілим із зрізами пнів у кварталі, де була виявлена незаконна порубка лісу. Після отримання результатів експертизи 06.07.2017 року була винесена постанова про перекваліфікацію дій зі ст. 246 на ч. 2 ст. 185 КК України, повідомлені про підозру ОСОБА_6 та ОСОБА_21 .

Проаналізувавши усі надані та перевірені під час судового розгляду докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що обвинуваченими був вчинений закінчений замах на таємне викрадення пиловнику сосни, який ОСОБА_6 та ОСОБА_7 намагались вивезти з лісу на саморобному автомобільному причепі, однак, з причин, що не залежали від їх волі, не змогли довести свій злочинний намір до кінця, так як були помічені лісовою охороною, після чого покинувши причіп з деревиною на місці пригоди, на автомобілі зникли.

Крадіжка майна вважається закінченим злочином з моменту, коли винна особа повністю здійснила умисел щодо заволодіння майном. Заволодіння передбачає такий перехід майна до винного, який надає йому навіть початкову реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.

При цьому, докладне визначення цього моменту в кожному конкретному випадку залежить від характеру майна, навколишньої обстановки щодо вчинення крадіжки, наявності реальної можливості використати майно на особистий розсуд винного.

У даному випадку обвинувачені навантажили в саморобний причеп пиловник сосни та були зупинені лісовою охороною по дорозі в лісі, тобто не мали хоча б початкової реальної можливості розпорядитися викраденим майном, не встигли виїхати з лісу, з місця крадіжки.

Прокурор, вказуючи на існування такої можливості з боку винних осіб, не врахував характеру майна-колоди сосни, яка не була вивезена з території лісового господарства та покинута під час транспортування посеред дороги, а тому дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 правильно розцінені судом як закінчений замах на таємне викрадення пиловнику сосни, належного ДП «Чернігівське лісове господарство», вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував середню тяжкість вчиненого злочину, його стадію, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, дані про винних осіб, і обрав покарання у виді арешту, що буде достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і законних підстав його посилювати, як просив прокурор, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області віл 11 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_22 ОСОБА_23 ОСОБА_24