ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/31/18 Справа № 210/48/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 рокузалишено без задоволення клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001454 від 09.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме грошових коштів в сумі: 32 937 доларів США, 2500 Євро, 55 500 гривень, які вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурор безпідставно звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту, оскільки, вилучені грошові кошти не є тимчасово вилученим майном, так як ухвалою слідчого судді, на підставі якої було проведено обшук за вищевказаною адресою, було надано прямий дозвіл на вилучення грошових коштів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 13 вересня 2018 року, та ухвалити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна як такого, що внесено до суду з порушенням 48-годинного строку, встановленого ч.5 ст.171 КПК України, та у зв`язку з його необгрунтованістю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вона погоджується з висновком слідчого судді про необхідність залишити клопотання прокурора про арешт майна без задоволення, однак вона не згодна з мотивами його обгрунтування, оскільки у слідчого судді були наявні інші підстави для відмови в задоволенні клопотання.
Вказує, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що в клопотання прокурора взагалі не зазначене будь-яке обгрунтування необхідності арешту грошових коштів, не наведено доказів здобуття/ отримання нею вказаних грошових коштів злочинним шляхом та документів на підтвердження їх незаконного походження тощо.
Також слідчим суддею не було перевірено дотримання строків звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, визначених ч.5 ст.171 КПК України, які прокурором було порушено, оскільки, відповідно до протоколу обшуку, гроші було вилучено 28.08.2018 року з 08.15 годин до 13.04 годин, а клопотання про арешт майна зареєстровано о 14.39 годин 17.09.2018 року.
Крім того, слідчий суддя розглянув вказане клопотання без її належного повідомлення, чим порушив її законні права та інтереси, оскільки вона б могла в судовому засіданні підтвердити законність походження цих грошових коштів.
Вказує на те, що майно (грошові кошти), на яке прокурор просить накласти арешт, є її особистим майном, має законне походження, не має жодного відношення до досудового розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001454 від 09.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, та не містить жодних відомостей про обставини вказаного кримінального правопорушення.
Прокурором не надано будь-яких доказів того, що це майно якимось чином пов`язане із вчиненням зазначеного кримінального правопорушення.
Також прокурором до клопотання про арешт майна не додано постанову про визнання вказаних грошових коштів речовим доказом, а тому посилання суду в ухвалі на те, що 07.09.2018 вилучені грошові кошти визнано речовим доказом у провадженні є безпідставними.
Зазначає, що жодні документи, які були надані прокурором слідчому судді, не доводять обставин, на які прокурор посилався у клопотання про арешт.
Враховуючи наведене, слідчий суддя належним чином не оцінив вказані докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку та постановив рішення, яким хоча і відмовив у задоволенні клопотання прокурора,проте навів невірне обгрунтування такої відмови.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З матеріалів провадження вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2018 року, було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення, зокрема, грошових коштів здобутих злочинним шляхом.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурор безпідставно звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту, оскільки, вилучені грошові кошти не є тимчасово вилученим майном, так як ухвалою слідчого судді, на підставі якої було проведено обшук за вищевказаною адресою, було надано прямий дозвіл на вилучення грошових коштів.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Положення ч.5 ст.171 КПК України поширюються на арешт тимчасово вилученого майна.

Враховуючи, що на вилучені грошові кошти надавався дозвіл, тому підстави для застосування ч.5 ст.171 КПК України відсутні.

Також, колегія суддів зазначає, що незгода ОСОБА_6 з мотивами обгрунтування ухвали слідчого судді не є підставою для його скасування.
Посилання скаржниці на неналежне її повідомлення про дату та час розгляду клопотання прокурора, на підставі чого були порушення її права та інтереси є безпідставними, оскільки відповідно до заяви, наданої її представником ОСОБА_8 від 13.09.2018 року, останній просив розглядати вказане клопотання без його участі та участі ОСОБА_6 ..
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, цілком обґрунтовано дійшов висновку про відмову в його задоволенні, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4