справа №619/2152/18
провадження №1-кп/619/392/18
УХВАЛА

04 вересня 2018 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000876 від 25.05.2018 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 393 КК України.

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2018 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом підозри у вчиненні кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 393 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000876 від 25.05.2018 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 13 липня 2018 року було продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою до 10.09.2018.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала, так як всі процесуальні дії досудового розслідування у справі проведені, свідки допитані, не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.ст. 184, 199 КПК України, тому просила змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Суд, заслухавши клопотання та думку осіб, які беруть участь у справі, дійшов до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
У ст. 178 КПК України вказані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу і в тому числі однією із обставин є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від органів суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 184, 199, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до 02 листопада 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані до апеляційної скарги на ухвалене судом остаточне рішення у справі.

Суддя ОСОБА_1