Справа № 504/4234/17
Провадження № 1-кп/504/276/18

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку тримання під вартою

03.05.2018 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 2, клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002073 від 23.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.11.2017 року ОСОБА_4 під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» строком до 23.01.2018 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 січня 2018 року в підготовчому судовому засіданні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.03.2018 року в судовому засіданні обвинуваченому продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13.05.2018 року включно.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник залишили це питання на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд дійшов до наступного висновку.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Суд враховує, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, однак сама тяжкість обвинувачення не може бути достатньою підставою для тримання під вартою.

Обгрунтованість обвинувачення підтверджується змістом обвинувального акту, реєстром матеріалів досудового розслідування.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений офіційно не одружений, не має постійного місця роботи, тобто не має міцних соціальних зв`язків, отже існує ризик, що обвинувачений може переховуватись від правосуддя.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений 22.06.2017 року засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим у листопаді 2017 року, що вказує на існування ризику того, що обвинувачений може продовжувати вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, обвинувачений раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.
Таким чином обрання альтернативних видів запобіжних заходів неможливо, і суд не знаходить можливості їх обрання через недоведеність стороною захисту.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає необхідним ізолювати обвинуваченого від суспільства, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого і саме обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, його поведінка, соціальні зв`язки, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, які визначені судом вище.
Обвинувачений та захисник не надали жодного доказу на спростування існуючих ризиків та на зміну обставин, які обумовили би можливість зміни раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу.
Вказане превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити на час судового розгляду кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» строком на шістдесят днів, а саме до 01.07.2018 року включно.

Строк дії ухвали розпочинається з 03.05.2018 року.

Копію ухвали вручити сторонам судового провадження для відома та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1