Справа № 464/4506/17
пр.№ 1-кп/464/251/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2018 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження відносно:

Щ е р б е й ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр-н України, з середньою освітою, невійськовозобов`язаний, неодружений, працює (неофіційно), раніше неодноразово судимий, востаннє 13.11.15. Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ч.2 ст.74 КК України до 4 р. 1 міс. позбавлення волі, покарання відбуте,-

за ч.2 ст.185 КК України, -

з участю: прокурора ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 13 червня 2017 року о 19.40 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, під час проїзду в маршрутному таксі № 26, що рухалось від зупинки громадського транспорту «Стрийський ринок», що напроти будинку № 13 по вулиці Волоській в м.Львові в сторону зупинки громадського транспорту напроти будинку № 19 по вул.Литвиненка у м.Львові, знаходячись в салоні вказаного маршрутного таксі, яке проїжджало зупинку громадського транспорту, що напроти будинку № 49 по вул. Василя Стуса в м.Львові, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав із сумочки майно потерпілої ОСОБА_6 гроші в сумі 100 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2017 р. становило 2607,07 грн., які витратив на власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду пояснення, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що 13 червня 2017 року о 19.40 год. знаходився в маршрутному таксі № 26, що рухалось по вул.Василя Стуса в м.Львові. В даній маршрутці побачив потерпілу. З її відкритої сумки виднілась купюра в 100 доларів США, яку він викрав. Викрадені гроші витратив на ліки для племінників та на їжу. Щиро кається у вчиненому. Розуміє, що заподіяну шкоду потерпілій необхідно відшкодувати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, проте направила суду заяву, в якій просить розглядати дане провадження у її відсутності. В заяві також зазначає, що заподіяну шкоду їй не відшкодовано, а щодо призначення обвинуваченому покарання, то покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

З урахуванням вимог ст.ст.65-67 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, та суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, який має матір та вітчима пенсіонерів, формально характеризується, щиро покаявся, неофіційно працює на пекарні, зобов`язується відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду, а також враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

З досудової доповіді органу пробації вбачається, що ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є дуже високим. Проте, судом встановлено, що досудова доповідь складена без участі обвинуваченого, тобто, не в повній мірі вивчено особу обвинуваченого та не встановлено усіх обставин, за яких було вчинено злочин, відповідно вказане унеможливило об`єктивно оцінити ризик повторного вчинення злочинуобвинуваченим. Відтак, суд не приймає до уваги висновок органу пробації про неможливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід обвинуваченому відповідно до видів, передбачених ст.131 КПК України, не обирався.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, с у д , -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений згідно із ст.395 КПК України до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.