Справа №295/5317/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2018 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

У С Т А Н О В И В:

03 травня 2018 р. до Богунського районного суду м. Житомира надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 26.02.2018 р. В обгрунтування заявлених вимог заявник вказав, що з його колишньою співмешканкою, ОСОБА_5 1974 р. н. він припинив їх спільне проживання у зв`язку з її зрадою 14.09.2014 р. При їх спільному проживанні у них народилися двоє дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .. На протязі чотирьох років вони проживали в АДРЕСА_1 . Його колишня співмешканка ОСОБА_5 залишила дітей і пішла з будинку 14.09.2014 р. до своїх батьків ОСОБА_8 ОСОБА_9 , які проживають в АДРЕСА_2 . 16.09.2014 р. ОСОБА_5 забрала наших дітей собі і вони перебували неї. У неділю 05.04.2015 р. ОСОБА_5 зателефонувала йому вранці та запитала чи може вона забрати свій передпокій. Він відповів, щоб вона приїжджала та привозила з собою дітей. Вона приїхала і привезла дітей. Він з дітьми допомогли їй завантажити на причіп передпокій і деякі її особисті речі. Після цього вони спокійно поговорили і ОСОБА_5 погодилася, щоб діти залишилися у нього, на ніч. Потім він з ОСОБА_5 спокійно домовилися пре те, що діти будуть їздити до нього, хоча б через вихідні. Вони також домовилися, що дітей він буде привозити в понеділок в с. Зарічани і передавати їх їй з рук у руки. Потім вона спокійно поїхала. Ввечері ОСОБА_5 передзвонила і перепитала чи він привезу дітей сам. В понеділок 06.04.2015 р., вранці він повіз дітей у с. Зарічани. По дорозі син ОСОБА_10 просився залишитися з ним, що він буде ходити в школу в Рудні-Городище. Але він йому пояснив, що вони обіцяли приїхати в с. Зарічани і слово треба тримати. Він вже розумів, що діти більше не хочуть жити з матір`ю, що вони хочуть жити з ним, вони йому про це говорили весь час, поки були у нього. Він пообіцяв дітям, що поговорить з матір`ю, що б вона все таки відпускала їх до нього на вихідні. По приїзду в с. Зарічани він передав дітей ОСОБА_5 і вони домовились у присутності дітей, що на цих вихідних буде Великдень і діти на цих вихідних будуть в с. Зарічанах а через вихідні він зможе їх забрати в п`ятницю 17.04.2015 р. після школи. 17.04.2015 р. він приїхав в школу під кінець уроків і забрав дітей та подзвонив ОСОБА_5 і повідомив, що забрав дітей і зараз ми поїдемо до с. Рудні-Городище але вона сильно обурилася, що він нібито без дозволу забираю дітей. Він їй нагадав, що вони домовилися, але вона заперечувала і відключилася. Він з дітьми спокійно доїхали додому, і все було гаразд. Вдома діти розслабилися і стали йому скаржитися як їм погано у матері і як сильно вони хочуть до нього, до тата. Він розумів, що в суді він не зможе виграти, і дітей все одно залишать з мамою. Він це пояснив дітям і сказав, що вони з мамою все одно домовляться щодо їх проживання та зустрічів. У неділю вранці 19.04.2015 р. ОСОБА_5 подзвонила і запитала, чи може вона приїхати за дитячим двоярусним ліжком на що він дав згоду. Так само вона його перепитала, чи він особисто привезе дітей на що він також стверджено відповів. Коли ОСОБА_5 приїхала, він з дітьми спокійно і швидко повантажили ліжко в машину і вона зразу уїхала посилаючись, що машина терміново потрібна батькові. Він запитав, коли можна буде забрати дітей знову на що вона відповіла, що тільки через вихідні. Він погодився і діти залишилися з ним. 20.04.2015 р. о 07.20 год. своїх дітей він відвіз до школи в с. Зарічани де їх повинна була зустрічати ОСОБА_5 . Коли він разом з дітьми, на автобусі під`їжджали до с. Троянів Житомирського р-ну, він отримав дзвінок на мобільний телефон від своєї матері ОСОБА_11 . Із розмови з матір`ю він зрозумів, що до його будинку приїхала ОСОБА_5 із трьома чоловіками, силою зачинили його матір в кімнаті і почали виносити речі із будинку, а саме холодильники, пральну машину і телевізор, і почали вантажити мотоблок «ЗАРЯ» SH 151Е, серійний номер НОМЕР_1 , 12.2010 року виготовлення. Він одразу зателефонував до міліції за телефоном 102 о 07.43 год. Разом із дітьми вони вийшли із автобуса в с. Троянів, він намагався додзвонитися до ОСОБА_5 але вона не відповідала на його дзвінки. На попутній машині він разом з дітьми доїхали до медичного пункту, с. Рудня-Городище, де зустріли батька ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , який на своїй машині «ФОРД» білого кольору д. н. з. НОМЕР_2 вивозив на причепі його мотоблок. Він зупинив його і запитав чи це його мотоблок. На що ОСОБА_8 відповів, що це його мотоблок та всі питання до хазяйки мотоблока. Після цього ОСОБА_8 відштовхнув його та намагався силою забрати його дітей до машини але діти почали плакати і кричати, що не хочуть їхати з ним, ОСОБА_8 а хочуть залишитись з ним, батько і він повів дітей до дому. По дорозі вони зустріли ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ-2101 д. н. з. НОМЕР_3 . ОСОБА_5 зупинилась і намагалась силою забрати дітей, але діти знову почали плакати і казати, що вони хочуть залишитись з ним. Прийшовши додому він побачив свою матір дуже злякану і у тяжкому нервовому стані, у неї сильно боліло серце і піднявся тиск. Після того, як вона прийняла пігулки і трохи заспокоїлась то розповіла, що після того, як він з дітьми пішли на автобус до будинку зайшла ОСОБА_5 , затовкала матір до її кімнати і разом з чоловіками стала виносити з будинку речі а саме телевізор, відеорегістратор системи відеоохорони, холодильники, пральну машину. Коли мати спробувала завадити їм виносити речі, ОСОБА_5 силою відштовхувала матір при цьому не давала можливості матері подзвонити по телефону. У цей же час ОСОБА_5 разом з чоловіками та її батьком, ОСОБА_8 вивезли з двору мотоблок. 23 квітня 2015 р. близько 10.00 год. він зі своїм сином ОСОБА_10 пішли до Руднє-Городищенської школи, щоб поспілкуватись з директором школи з приводу прийняття дітей обратно до школи. Донька ОСОБА_12 залишилась вдома з його матір`ю. По дорозі в школу вони зайшли до селищної ради, де секретар селищної ради ОСОБА_13 повідомила його, що з ним хоче поспілкуватись начальник районного відділу в справах захисту дітей ОСОБА_14 з приводу дітей. Він зателефонував ОСОБА_14 але робітник відділу повідомила що ОСОБА_14 немає, що вона на засіданні комісії. Коли робітниця почула його прізвище, то вона його повідомила, що напередодні до відділу приходила ОСОБА_5 і що до нього готується виїзд прокуратури. У школі завуч його запевнила, що діти можуть ходити до Рудня-Городищенської школи.

Цього ж дня, приблизно о 16.00 год. його діти пішли до сусідів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що проживають поруч ( АДРЕСА_3 ), гратися з їх донькою ОСОБА_17 . Приблизно о 17.00 год. 23.04.2015 р. до його оселі зайшла ОСОБА_5 , а за нею зайшла невідома жінка в цивільному одягу та чоловік в формі майора міліції. Жінка в цивільному, дуже швидко представилась (він зрозумів лише, що вона співробітник прокуратури ОСОБА_18 ), але не представила жодного документу, який би засвідчив її особу та вказав би на її повноваження. ОСОБА_19 почала звинувачувати його, що нібито він порушив норми «неіснуючого закону», що нібито з його вини діти не ходять до школи з понеділка 20 квітня 2015 р. Він намагався з`ясувати у неї, які вона має підстави, чи рішення, чи ще якісь документи, які б давали їй таке право, але вона відмовлялась і наполягала на те, що в неї є таке право, і що вона виконує свій обов`язок і не повинна що не будь пояснювати. Потім до оселі зайшли секретар Рудня-Городищенської селищної ради та дільничний. Він неодноразово звертався до них щодо документування неправомірних дій, але вони відмовились.

Скориставшись моментом ОСОБА_20 та ОСОБА_19 вийшли з будинку і він зрозумів, що дітей зараз силою вивезуть. У цей саме час батьки ОСОБА_20 . ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали насильно затягувати його дітей до салону їхньої автомобіля, діти кричали та кликали на його допомогу. Він побіг до них щоб захистити дітей намагався завадити насильству над дітьми. ОСОБА_9 схопила дітей і тягнула до машини а ОСОБА_8 намагався нанести йому удари руками на що він ухилявся. В цей час до нього підбігла ОСОБА_5 і теж намагалась нанести тілесні ушкодження, а саме вона умисно нігтями на руках пошкрябала його обличчя, шию, праву руку а ОСОБА_8 в цей час наніс йому декілька ударів по тілу, однак скільки саме ударів та куди я не пам`ятає. В подальшому 24.04.2015 р. він в Житомирському районному суді отримав направлення на проходження судово-медичної експертизи та в подальшому я цього ж дня пройшов судово-медичну експертизу.

Аналогічні пояснення ОСОБА_3 давав під час розгляду скарги у суді, під час допиту в якості потерпілого 17.12.2015 р.

Прокурор, слідчий заперечували проти задоволення скарги, вважають постанову про закриття кримінального провадження від 26.02.2018 р. обгрунтованою.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, прокурора слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000962 від 06.08.2015 р. встановив.

06.08.2015 р. до СВ Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області надійшла заява про те, що 23.04.2015 р. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_3 .

Допитаний 22.02.2016 р. свідок ОСОБА_21 вказав, що по сусідству проживає ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_4 . Також свідок зазначив, що за цією адресою проживала і співмешканка ОСОБА_22 ОСОБА_5 та їх спільні діти ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Після того, як ОСОБА_23 та ОСОБА_24 розійшлися то остання разом з дітьми проживала в с.Зарічани Житомирського району у своїх батьків ОСОБА_25 . Свідок ОСОБА_21 вказав, що після розлучення діти ОСОБА_26 періодично приїздили до батька. Також свідок вказав, що оскільки він також має малолітніх дітей, то ОСОБА_10 та ОСОБА_27 під час відвідин батька приходили гратися з ними. 23.04.2015 р. ОСОБА_10 та ОСОБА_27 Обухови гралися в дворі ОСОБА_21 . Приблизно о 16 годині свідок ОСОБА_21 господарюючи біля сіновалу побачив, що на автомобілі до будинку ОСОБА_26 приїхала ОСОБА_5 разом з працівниками міліції, інший автомобіль, в якому перебували батьки ОСОБА_28 ОСОБА_29 та ОСОБА_9 , зупинився поряд з будинком свідка. В подальшому ОСОБА_9 зайшла до двору свідка та забрала ОСОБА_10 з ОСОБА_27 до автомобіля на якому приїхала, а ОСОБА_29 просто стояв поруч з вказаним автомобілем. Зі слів свідка ОСОБА_21 , в цей час до автомобіля підбіг ОСОБА_23 та вдарив в обличчя ОСОБА_8 , після чого почав кричати на останнього «педофіл». Від отриманого удару ОСОБА_29 впав, а ОСОБА_23 продовжував бити останнього по тулубу. Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_10 та ОСОБА_27 , які перебували в автомобілі почали плакати, в подальшому ОСОБА_10 вибіг з автомобіля та побіг до будинку свідка, а ОСОБА_27 підійшла до ОСОБА_30 , який схопив її за одяг. В цей час до двору свідка прибігла ОСОБА_5 та намагалась відтягнути ОСОБА_27 від ОСОБА_30 , який тримав дитину. Свідок вказав, що ОСОБА_23 відпустив дитину лише після того, як ОСОБА_24 подряпала останньому обличчя. Дарина після цього одразу побігла до будинку свідка. В цей час ОСОБА_23 намагався також зайти до будинку однак дружина свідка ОСОБА_31 останнього не впускала, оскільки не хотіла що він ще і їх дітей налякав. ОСОБА_29 разом з ОСОБА_5 також намагались завадити ОСОБА_32 зайти до будинку сусідів, проте ОСОБА_23 схопив ОСОБА_33 за волосся. Весь цей конфлікт припинила працівники поліції, які зайшли до подвір`я та зробили зауваження ОСОБА_32 і вже лише після цього ОСОБА_34 посадила дітей до автомобіля батьків та вони змогли від`їхати. ОСОБА_23 пішов з двору розлючений.

Також свідок запевнив, що під час вказаного конфлікту жоден з присутніх будь яких тілесних ушкоджень не спричиняв.

Допитаний 22.06.2016 р. свідок ОСОБА_35 вказала, що по сусідству проживає ОСОБА_23 , який декілька років тому разом з своєї співмешканкою ОСОБА_5 придбали будинок та по чали проживати. Також свідок вказала, що у ОСОБА_30 та ОСОБА_5 є двоє спільних дітей 2007 року народження ОСОБА_10 та ОСОБА_27 . Зі слів свідка в ОСОБА_36 проживав разом з ОСОБА_37 з вересня 2014, а потім вони вирішили жити окремо. Свідок також вказала, що коли між останніми постало питання про розподіл майна, то ОСОБА_23 почав одразу звинувачувати ОСОБА_33 в неналежному виконанні своїх батьківських обов`язків.

23.04.2015 ОСОБА_5 приїхала разом з батьками та працівниками міліції до місця проживання ОСОБА_30 та з`ясовували питання стосовно перебування дітей з батьком під час навчального процесу. В цей день, зі слів свідка, діти ОСОБА_38 . ОСОБА_10 та ОСОБА_27 , гралися з її дітьми. Мати ОСОБА_39 - ОСОБА_9 , прийшла та забрала дітей до автомобіля, на якому вони приїхали. Це побачив ОСОБА_23 та одразу прибіг до вказаного автомобіля та з криком «педофіл відпусти моїх дітей» наніс батьку ОСОБА_39 , який стояв поруч з автомобілем, удар в обличчя. Батько ОСОБА_39 від удару не втримався на ногах та впав, а ОСОБА_23 продовжував наносити удари останньому по тулубу. Свідок зазначила, що весь цей конфлікт бачили ОСОБА_10 та ОСОБА_27 , які почали плакати та втікати з автомобіля. ОСОБА_10 одразу побіг у подвір`я свідка, а ОСОБА_40 схопив за кофтину та не відпускав. ОСОБА_5 намагалась відтягнути ОСОБА_27 від ОСОБА_30 , однак той дитини не відпускав. Під час вказаної сутички ОСОБА_34 подряпала обличчя ОСОБА_30 і вже після цього він відпустив дитину. ОСОБА_27 одразу побігла до будинку свідка. Однак ОСОБА_41 також намагався зайти до будинку, в який забігли його діти, проте свідок ОСОБА_35 останнього до будинку не пускала. ОСОБА_5 разом з батьком намагались відтягнути ОСОБА_30 від дверей будинку, однак ОСОБА_23 схопив ОСОБА_33 за волосся та почав тягати. В цей час до подвір`я зайшли працівники поліції, які припинили протиправні дії ОСОБА_30 після чого останній крикнув «що більше у його немає сусід, хочете війни буде вам війна» та залишив подвір`я родини ОСОБА_42 .

Допитаний 22.06.2016 р. свідок ОСОБА_11 вказала, що ОСОБА_3 , це її син, з яким вони спільно проживають у будинку за адресою АДРЕСА_4 , вказаний будинок придбав її син спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 в 2013 році. В вересні 2014 року ОСОБА_34 разом з дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_27 переїхала до своїх батьків. 23.04.2015 колишня невістка ОСОБА_34 свідка приїхала близько 16 години до с.Рудня Городище, щоб забрати дітей, які в цей час перебувала у батька ОСОБА_38 . Зі слів свідка ОСОБА_34 приїхала не сама, а разом з працівниками міліції. Оскільки діти грались у сусідів ОСОБА_42 , то коли ОСОБА_23 зрозумів що ОСОБА_34 хоче забрати дітей то він одразу побіг до подвір`я сусідів. Що відбувалось на подвірї сусід свідок не бачила, однак чула як кричала діти та дорослі люди. Коли син повернувся додому то свідок бачила у останнього подряпини на щоці. Зі слів ОСОБА_30 свідку стало відомо, що вказані подряпини спричинила ОСОБА_34 . Також, під час допиту свідок вказала, що працівники міліції, які приїхали разом з ОСОБА_37 її особисто не представлялись хто вони і чого приїхали.

Допитаний 30.03.2016 р. свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_5 є її донькою, яка раніше спільно проживала з ОСОБА_43 та у них є двоє спільних дітей. Крім того, свідок пояснила, що 17.04.2015 до ОСОБА_39 зателефонував ОСОБА_23 та повідомив, що він забрав дітей на вихідні, а в понеділок 20.04.2015 сам привезе їх до школи. Проте у вказаний день ОСОБА_23 дітей не привіз, а тому свідок разом з ОСОБА_37 , ОСОБА_44 (чоловік свідка) та працівниками міліції приїхали 23.04.2015 до місця проживання ОСОБА_38 . Свідок вказала, що вона особисто забирала дітей до свого автомобіля. Також свідок вказала і на те, що коли до автомобіля підбіг ОСОБА_23 який наніс удар ОСОБА_45 , від якого той впав, і після цього ОСОБА_23 почав витягувати ОСОБА_27 з автомобіля, яка злякалася, плакала та кричала що їй боляче. В цей час ОСОБА_34 , з першу просила ОСОБА_30 відпустити ОСОБА_27 , однак той не реагував та після чого ОСОБА_34 почала перешкоджати ОСОБА_46 . Під час вказаного конфлікту ОСОБА_34 подряпала обличчя ОСОБА_38 і лише після цього він відпустив ОСОБА_27 . Однак ОСОБА_41 не припинив своїх зухвалих дій та після всього схопив ОСОБА_33 за волосся та почав тягати. Свідок стверджувала, що її донька ОСОБА_34 жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_32 не спричиняла, вона лишу захищала свою доньку ОСОБА_27 та намагалась відтягнути її від батька, подряпини ОСОБА_23 отримав саме під час вказаного конфлікту.

Допитаний 30.03.2016 р свідка ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_5 його донькою, яка раніше спільно проживала з ОСОБА_43 та у них є двоє спільних дітей. Крім того, свідок пояснив, що 17.04.2015 до ОСОБА_39 зателефонував ОСОБА_23 та повідомив, що він забрав дітей на вихідні, а в понеділок 20.04.2015 сам привезе їх до школи. Проте у вказаний день ОСОБА_23 дітей не привіз, а тому свідок разом з ОСОБА_37 , ОСОБА_47 (дружина свідка) та працівниками міліції приїхали 23.04.2015 до місця проживання ОСОБА_38 . Свідок вказав, що його дружина ОСОБА_48 особисто забирала дітей до свого автомобіля. Також свідок вказав і на те, що до автомобіля підбіг ОСОБА_23 та штовхнув його з такою силою, що свідок впав. Після цього ОСОБА_23 почав витягувати ОСОБА_27 з автомобіля, яка злякалася, плакала та кричала що їй боляче. В цей час ОСОБА_34 , з першу просила ОСОБА_30 відпустити ОСОБА_27 , однак той не реагував та після чого ОСОБА_34 почала перешкоджати ОСОБА_46 . Під час вказаного конфлікту ОСОБА_34 подряпала обличчя ОСОБА_38 і лише після цього він відпустив ОСОБА_27 . Однак ОСОБА_41 не припинив своїх зухвалих дій та після всього схопив ОСОБА_33 за волосся та почав тягати. Свідок стверджував, що його донька ОСОБА_34 жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_32 не спричиняла, вона лишу захищала свою доньку ОСОБА_27 та намагалась відтягнути її від батька, подряпини ОСОБА_23 отримав в той час коли силоміць намагався тримати ОСОБА_27 та не відпускав.

Допитана 02.04.2016 р. свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона дійсно раніше проживала з ОСОБА_43 та у них є двоє спільних дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_27 2007 року народження. ОСОБА_5 зазначила що з вересня 2014 року вони з ОСОБА_43 проживають окремо, свідок переїхала до свої батьків у с. Зарічани, а ОСОБА_23 залишився проживати у с.Рудня Городище. Свідок також вказала і на той факт що у 2015 році вона придбала власний будинок у с. Карпівці Чуднівського району Житомирської області в якому почала проживати разом з дітьми. Оскільки остання придбала власне житло то вирішила поїхати до ОСОБА_30 та позабирати власні речі. Вказані дії свідка не сподобались ОСОБА_32 на що він сказав «оскільки ти забрала речі то я заберу у тебе дітей». Після чого ОСОБА_23 17.04.2015 самовільно забрав зі школи дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_27 та поїхав з ними до с.Рудня Городище. 23.04.2015 свідок разом з батьками та працівниками міліції приїхали за місцем проживання ОСОБА_30 щоб забрати дітей. Однак ОСОБА_23 дітей не відпускав, витягував з автомобіля, зі значною силою схопив. Дарину від чого та почала плакати і кричати що її боляче. Свідок також вказала, що саме після такої поведінки ОСОБА_30 почала визволяти свою доньку, намагалась її звільнити. Жодних тілесних ушкоджень вона навмисно ОСОБА_32 не спричиняла, а подряпини на які вказує ОСОБА_23 могли виникнути лише під час того коли вона намагалась визволити ОСОБА_27 , оскільки на прохання відпустити дитину він не реагував і саме з цієї причина вона почала визволяти ОСОБА_27 .

Допитана 15.09.2016 р. в якості свідка ОСОБА_49 пояснила, що вона працює вчителем молодших класів в Зарічанський ЗОШ І-ІІ ступенів. Свідок зазначила, що Обухови ОСОБА_10 та ОСОБА_27 були її учнями. Діти завжди приходили охайними, мали все необхідне для навчання, ніколи про конфлікти між батьками не розповідали. Свідок також зазначила, що до школи приїздив батько, який також цікавився шкільним життям дітей. Крім того, свідок вказала, що мама ОСОБА_10 та ОСОБА_27 просила щоб батьку дітей без її дозволу не віддавали, оскільки вона переживає що він може забрати їх до себе та не повернути.

Допитаний 15.09.2016 р. в якості свідка ОСОБА_50 пояснила, що вона працює директором Зарічанської ЗОШ І-ІІ ступенів. Так, свідок вказала, що дійсно ОСОБА_51 та ОСОБА_10 навчались у вищевказаній школі, але потім мама надала довідку що влаштувала дітей в іншу школу. За час навчання у свідка, як у директора школи, жодних претензій до мами ОСОБА_10 та ОСОБА_27 не було, мама завжди цікавилась дітьми, діти завжди ходили охайними до школи.

Свідок ОСОБА_52 , допитана 26.08.2016 р. пояснила, що вона працює секретарем сільської ради в с. Рудня Городище, родину ОСОБА_26 дуже добре знає. Свідок також зазначила, що раніше її прізвище було ОСОБА_53 . З приводу звернення ОСОБА_30 щодо знущання над дітьми, то свідок пояснила що він звернувся саме 23.04.2015 та повідомив що батько ОСОБА_5 знущається над дітьми. Також свідок вказала, що раніше ОСОБА_23 неодноразово звертався до сільської ради з приводу різних питань, таких як вирішення питань щодо земельної ділянки, оформлення паспортів тощо.

Допитана 31.08.2016 р. свідок ОСОБА_54 пояснила, що вона працює директором Рудне-Городищенської ЗОШ І-ІІ ступенів. Під час допиту свідок вказала, що зі слів заступника з навчальної роботи ОСОБА_55 вона дізналась, що десь в квітні 2015 року до школи приходив ОСОБА_23 та питав чи можуть вони прийняти дітей на навчання. Свідок вказала, що ОСОБА_56 розповіла про вимоги щодо переведення дітей з однієї школи до іншої, а також вони разом з ОСОБА_43 обумовили дату на яку останній принесе всі необхідні документи. Проте у зазначений день ОСОБА_23 до школи не прийшов.

Згідно висновку експерта №404 від 10.02.2016 у гр. ОСОБА_3 виявлено садна та синці на обличчі, шиї, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею,якими могли бути нігті та пальці рук сторонньої особи, в будь якій послідовності їх заподіяння, та відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.

Згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17.05.2017 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третіх осіб відділу у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації, відділу у справах дітей Чуднівської районної державної адміністрації про повернення дітей у позові відморвлено. (Скарга. а. с. 24-27).

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 05.02.2018 р. рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17.05.2017 р. залишено без змін.

Диспозиція ст. 125 КК України передбачає умисне легке тілесне ушкодження. Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується тільки умисною формою вини. Заподіяння легкого тілесного ушкодження з необережності не карається.

Беручи до уваги те, що в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України суд вважає, що постанова слідчого СВ Житомирського районного ВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_57 про закриття кримінального провадження від 26.02.2018 р. обґрунтована та не підлягає скасуванню.

Враховуючи, що відповідно до п. 4 ч. І ст. 91 КПК України в ході досудового розслідування встановлено підстави для закриття кримінального провадження, а саме передбачена п. 2 ч. І ст. 284 КПК України відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, керуючись ст. 40, ст. 110, п.2 ч. І, 284 КПК України, слідчим кримінальне провадження закрито обгрунтовано.

Керуючись ч. 1, 2 ст. 98, 303 ч.1 п.3, 306, 307, 309 ч.2, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя Богунського районного
суду м. Житомира ОСОБА_1