Справа №295/5485/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001479 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадяниина України, розлученого, має доньку 6 років, яка проживає в Хмельницькій області з матір`ю, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

08.12.2000 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 81 ч.3, 17, 140 ч.2, 145, 140 ч.2, 17,81 ч.3,42,44 КК України 3 роки 3 місяці позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку;

15.01.2002 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 185 ч.3,, 187 ч.1, 42,43 КК України 3 роки 9 місяців позбавлення волі;

30.06.2005 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 185ч.3, 71 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

08.02.2009 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 187 ч.1 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

10.02.2010 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 187 ч.2 КК України 8 років позбавлення волі;

16.07.2014 року Машівським районним судом Полтавської області звільнений умовно-достроково на 2 роки 6 місяців 22 дня,

за ст. 122 ч.1КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
22 березня 2018 року близько 20 год. 00хв. ОСОБА_6 перебував за місцем проживання за адресою АДРЕСА_3 , де в нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_5 .

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_6 схопив металевий предмет, схожий на кочергу, яким наніс декілька ударів в голову ОСОБА_5 . В подальшому, ОСОБА_5 відійшов від ОСОБА_6 та прикрив голову своїми обома руками, проте останній підійшов до потерпілого та продовжив наносити йому тілесні ушкодження металевим предметом в область голови та обличчя. Внаслідок завданих ударів, ОСОБА_5 не втримався на ногах та впав на підлогу, продовжуючи прикривати голову та обличчя обома руками. В цей час, як ОСОБА_5 лежав на підлозі, ОСОБА_6 наніс йому ще декілька ударів обома ногами по тулубу.

Таким чином, ОСОБА_6 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді одного синця на лівому передпліччі, двох синців на тулубі, одного синця на лівому плечі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; закриту черепно-мозкову травму у вигляді трьох забійних ран в ділянці голови, струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; закриту тупу травму грудної клітки у вигляді підшкірної емфіземи грудної клітки та перелому 8,9,10 ребер зліва, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що разом з потерпілим та спільними знайомими, знаходилися за місцем його проживання, де разом вживали спиртні напої. В послідуючому, на грунті старих образ, у нього з потерпілим виник конфлікт, під час якого, він металевою коцюбою наносив удари по голові та обличчю останнього, а потім коли той упав, наносив ще удари ногами. Щиро розкаюється у вчиненому злочині та просить суворо не карати.

У зв`язку з не оспорюванням обвинуваченим фактичних обставин за згодою учасників процесу, ухвалою суду було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що дійсно перебував за місцем проживання обвинуваченого, де разом вживали спиртні напої. Конфлікт розпочав обвинувачений і ззаду по голові почав наносити йому удари металевием предметом. Він намагався втекти від нього, але не вдалося, він від ударів впав на підлогу і обвинувачений продовжив наносити удари ногами по тулубу. Він просив припинити побиття, але обвинувачений не зупинявся і коли вже побачив облите кров`ю його обличчя тільки тоді зупинився. Він самотужки добрався до військової частини, де черговий і викликав йому швидку допомогу. Зазначив, що обвинувачений його не відвідував, будь-якої матеріальної допомоги не надав і його вибачення він не приймає.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ст. 122 ч.1 КК України, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.3 ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Цю обставину суд визнає такою, що пом`якшуює його покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, характеризується негативно, критично ставиться до вчиненого.

Також судом враховуються й результати досудової доповіді Житомирського міського відділу з питань пробації, з якої вбачається, що орган пробації прийшов до висновку, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, але вважають про можливе виправлення та досягнення обвинуваченим право слухняної поведінки без застосування покарань, пов`язаних з ізоляцією від суспільства, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виглядів позбавлення волі в межах санкції статті.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Питання стосовно речових доказів, вирішується судом в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов прокурора, в інтересах держави, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, підлягає до задоволення.

Підстав для зміни обраного запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цим законом - 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання рахувати з моменту затримання.

Обраний запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком зконної сили, залишити без змін.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 3135 (три тисячі сто тридцять п`ять) грн. 30 коп.

Речові докази: металевий предмет ззовні схожий на коцюбу, який зберігається в камері схову Житомирського ВП ГУНП знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1