Справа № 466/4223/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003459 від 18 серпня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, раніше судимого, а саме: 06.03.2017 Кузнецовським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.125, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , готель « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15- ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_9 , 18.08.2017, приблизно о 14 год. 15 хв., перебуваючи поряд із будинком №14 на вул. Творчій у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та своєю рукою провів їй по очах, після чого із застосуванням сили, шляхом ривка, правою рукою намагався зірвати із її шиї золотий ланцюжок, однак, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його активні дії припинила потерпіла ОСОБА_5 , у зв`язку із чим ОСОБА_9 втік з місця вчинення кримінального правопорушення та вказаним майном не заволодів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 , 30.08.2017, близько 16 год. 50 хв., перебуваючи на перехресті вулиць Льняної та Хвильового у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 , схопив за золотий ланцюжок правою рукою та із застосуванням сили, шляхом різкого ривка, зірвав із її шиї золотий ланцюжок з підвіскою, на якій знаходилось зображення «Матері Божої з немовлям», вагою приблизно 2 грами, вартістю 3000 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3000 грн., з місця події втік.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_9 , 27.04.2018, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи поряд з будинком №12 на вул. Селянській у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , схопив її обома руками за одяг та зірвав золотий ланцюжок, із застосуванням сили, шляхом ривка. Після чого із місця скоєння злочину втік, заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на суму 10 000 грн.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_9 , 28.04.2018, приблизно о 22 год. 55 хв., перебуваючи поряд із будинком №2 на вул. Авраама Лінкольна у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_10 , схопив її за шию та силою намагався зірвати із неї золотий ланцюжок з підвіскою, на якій знаходиться зображення «Матері Божої», вагою приблизно 6 грам, вартістю 7200 грн., однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його протиправні дії були припинені потерпілою та перехожими.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що визнає, свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, скоєному ним 28.04.2018 р. щодо потерпілої ОСОБА_10 , в якої дійсно раптово та випадково зірвав з шиї ланцюжок, оскільки йому потрібні були гроші, вини щодо вчинення інших інкримінованих йому епізодів кримінального правопорушення не визнав та вподальшому відмовився давати покази у відповідності до статті 63 Конституції України. .

Заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов заперечив повністю, просить у задоволенні такого відмовити, оскільки жодного кримінального правопорушення відносно неї не вчиняв, а тому відсутні підстави у відшкодуванні шкоди.

Потерпілій ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що завдані збитки відшкодує, як тільки в нього з`явяться кошти.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що 27 квітня 2018 року приблизно о 19.00 год. йшла по вул. Селянській в м. Львові, раптово з під арки вискочив молодий чоловік, схопив її за одяг, розірвав цепочку, в цей час кулон з неї впав, він забрав цепочку і втік, вага цепочки складала приблизно 8-9 грам, кулончик залишився в неї. Пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_9 запам`ятала добре, запам`ятала одяг в якому він був і вподальшому вона його впізнала, і зараз він присутній в залі судового засідання перед нею.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що 18.08.2017 року, вона разом із своїми дітьми 5-ти років та чотиримісячним немовлям у калясці, проходила по вул. Творчій в м. Львові, зненацька до неї підбіг молодий чоловік, провів їй своєю рукою по очах та в той час схопився за її цепочку, яку намагався зірвати з шиї, в цей час повз них проходила жіночка яка помітила це та почала кричати, він злякався і втік, не заволодівши цепочкою. Пізніше вона впізнала в обвинуваченому ОСОБА_9 того самого молодого чоловіка, пам`ять в неї хороша і вона його запам`ятала, пам`ятає також його одяг. Зараз перед нею в судовому засіданні знаходиться, він, обвинувачений ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 30.08.2018 року, вона проходила повз перехрестя ул.. Льняна-Хвильового в м. Львові, раптово до неї підійшов молодий чоловік, схопив за ланцюжок та з силою зірвав його та втік. Пізніше вона впізнала в ньому обвинуваченого, запам`ятала його добре, зараз в судовому засіданні перед нею знаходиться він, обвинувачений ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилась однак звернулась до суду із заявою в якій просить проводити судовий розгляд справи у її відсутності та просила обрати обвинуваченому ОСОБА_9 покарання пов`язане з позбавленням волі. При вирішення справи по суті покладається на розгляд суду. Згідно вимог ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про проведення судового розгляду без потерпілої ОСОБА_10 .

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Заявою потерпілої ОСОБА_5 від. 18.08.2017 року про вчинення злочину

Протоколом пред`явлення для впізнання від 18 травня 2018 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_5 , серед представлених їй 4-х осіб, впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка 18.08.2017 року на вул.. Творчій у м. Львові, вчинила замах на відкрите заволодіння її майном. Обвинуваченого впізнала за статурою та зовнішніми ознаками обличчя.

Заявою потерпілої ОСОБА_6 від. 31.08.2017 року про вчинення злочину

Протоколом пред`явлення для впізнання від 18 травня 2018 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_6 , серед представлених їй 4-х осіб, впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка 30.08.2017 року на вул. Льняній у м. Львові, вчинила відкрите заволодіння її майном. Обвинуваченого впізнала за статурою, по тіло будові та рисам обличчя.

Заявою потерпілої ОСОБА_7 від. 27.04.2018 року про вчинення злочину

Протоколом пред`явлення для впізнання від 18 травня 2018 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_7 , серед представлених їй 4-х осіб, впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка 27.04.2018 року на вул. Селянській у м. Львові, вчинила відкрите заволодіння її майном. Обвинуваченого впізнала за статурою, рисам обличчя та кольором шкіри.

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.04.2018 року від потерпілої ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді від 30 квітня 2018 року за № 466/3241/18 р. про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із правом внесення застави у розмірі 52 860 грн.

Суд вважає, що показання потерпілих, а також інші письмові докази, які досліджені під час судового розгляду про обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст. 186, ч.2 ст.186 КК України, є достовірними, належними та допустимими, оскільки не суперечать матеріалам справи, та узгоджуються як між собою, так і з письмовими, і іншими доказами у кримінальному провадженні, прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Аналізуючи зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст. 186, ч.2 ст.186 КК України доведеною, оскільки вона підтверджується сукупністю зібраних доказів.

Здійснюючи вказані дії, обвинувачений ОСОБА_9 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні замаху на відкрите викрадення майна за епізодами, щодо потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , суд вважає, що його дії вірно кваліфіковано, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні відкритого викрадення майна за епізодами, щодо потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд вважає, що його дії вірно кваліфіковано, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені докази винності обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілими.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, його посередню характеристику, обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, судом не встановлено, з урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 суд вважає за необхідне призначити йому покарання із врахуванням ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до змісту ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди, вправі під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред"явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідност.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення 10 000 грн. завданої матеріальної шкоди, підлягає до задоволення.

Відповідно до роз"яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» зі змінами, відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення,тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні встановлено, що злочинними діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_7 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних і душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв"язку з протиправними діями обвинуваченого.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння обвинуваченим, а саме, що вчинений ним злочин є умисним, глибину душевних страждань потерпілої, а також вимоги розумності та справедливості, тому позовну заяву про відшкодування моральної шкоди суд задовольняє частково, а саме в сумі 2 000 грн.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст. 186, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч .2 ст.186 КК України - 4 (чотири) роки та 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 1(один) місяць.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити заставу.

Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 52 860 грн. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят) грн., яка 04 червня 2018 року була внесена ОСОБА_11 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області № 0757 згідно квитанції № 24 від 04.06.2018 р. в якості застави за ОСОБА_9 - повернути ОСОБА_11 , ІПН НОМЕР_1 .
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ) у відшкодування матеріальної шкоди 10 000/десять тисяч/ грн. та 2000/ дві тисячі/ грн.. у відшкодування моральної шкоди, а разом стягнути 12 000/дванадцять тисяч/грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги вс

тановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1