Номер провадження: 11-кп/785/834/18
Номер справи місцевого суду: 513/50/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 26.04.2018 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000457 від 19.09.2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

встановив:

22.01.2018 року до Саратського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000457 від 19.09.2017 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області задоволено подання голови Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_9 про вирішення питання про направлення до іншого суду Одеської області кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 та кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 К України, направлено до Арцизького районного суду Одеської області.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 26.04.2018 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, що не відповідає правилам ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а тому районний суд прийшов до висновку про наявність обставин, які перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_8 .

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні на новий розгляд до Арцизького районного суду Одеської області.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги прокурор зазначає, що вважає ухвалу необґрунтованою та при постановлені ухвали судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що проявились у неправильності трактування норм КПК України та призвели до порушення вимог КПК України, які перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення. Так, прокурор зазначає, що суд першої інстанції в своїй ухвалі посилається на те, що в порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 відсутнє формулювання обвинувачення; не вказано розмір завданої діями ОСОБА_8 шкоди, у зв`язку з чим порушено вимоги п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України; в обвинувальному акті не має відомостей про проведення експертизи; не вірно зазначено суму збитків спричинених кримінальним правопорушенням потерпілому. Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що всі вказані вище вимоги додержані в обвинувальному акті. Крім того, прокурор вказує, що під час підготовчого судового засідання судом не заслухано думку держаного обвинувача у кримінальному провадженні щодо доводів захисника, викладених у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; дослідивши обвинувальний акт та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Згідно ч 2. ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) .

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту відносно ОСОБА_8 не були дотримані вищевказані вимоги Кримінального процесуального Закону та Конвенції, а сам обвинувальний акт дійсно не відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що в обвинувальному акті міститься виклад встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, але формулювання обвинувачення не конкретне, в зв`язку з тим, що загальна сума викраденого майна не відповідає зазначеній в обвинувальному акті спричиненій потерпілому сумі матеріальної шкоди, що є порушенням вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України (а. с. 3).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в даному обвинувальному акті не конкретизовано в чому саме обвинувачується ОСОБА_8 , що в свою чергу унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.

Подібне викладення формулювання обвинувачення фактично унеможливлює забезпечення судового розгляду кримінального провадження у чіткій відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України та суперечить положенням кримінального процесуального Закону.

Крім цього, п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000457 від 19.09.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, постановою слідчого СВ Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 12.10.2017 року, було призначено судово-товарознавчу експертизу та отримано висновок №709-ЮЛ/1.7 від 17.10.2017 року експертного товарознавчого дослідження з оцінки індивідуально визначеного рухомого майна, що належить ОСОБА_10 (а. с. 6-7).

Однак, в обвинувальному акті відсутні відомості щодо розміру витрат на залучення експерта.

Доводи прокурора про те, що під час підготовчого судового засідання судом не заслухано думку держаного обвинувача у кримінальному провадженні щодо доводів захисника, викладених у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору, апеляційний суд визнає необґрунтованими, так як згідно звукозапису судового засідання, відповідно до вимог ч. 2 ст. 314 КПК України, головуючий з`ясував в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000457 від 19.09.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні інших доводів апеляційному суду не надав.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд визнає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою та вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 26.04.2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000457 від 19.09.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 186 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4