Номер провадження 1-кп/243/445/2018
Номер справи 243/2374/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

За участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду №5 м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000054 від 14.02.2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівське, Запорізького району, Запорізької обл., українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді номер обслуги гармати 3 гарматної батареї 1 гарматного дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України при наступних обставинах:

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», №15/2015 громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України 02 лютого 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 08 квітня 2015 року (по стройовій частині) №55 ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду - стрілець-помічник гранатометника 3 десантно- штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 15 липня 2015 року (по стройовій частині) №142 ОСОБА_4 був призначений на посаду - гранатометник 3 десантно-штурмового взводу З десантно-штурмової роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

У відповідність до ст.ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 2 п. 18, ч. З п. 42, ч. 4 п. 81 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 громадянин ОСОБА_4 28 квітня 2017 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України до кінця особливого періоду.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) від 05 червня 2017 року (по стройовій частині) №136 ОСОБА_4 був призначений на посаду - номер обслуги гармати 3 гарматної батареї 1 гарматного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Так, 22 грудня 2015 року старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам нормативно-правових актів України, в період проходження військової служби та будучи придатним для несення та виконання службових обов`язків, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка на той час дислокувалась в АДРЕСА_3 .

В період часу з 22 грудня 2015 року по 14 січня 2016 року старший солдат ОСОБА_4 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби знаходився за адресою: АДРЕСА_4 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

14 січня 2016 року старший солдат ОСОБА_4 усвідомивши власну протиправну поведінку, самостійно прибув до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 , таким чином припинивши ухилятися від проходження та виконання обов`язків військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі та показав суду, що дійсно скоїв правопорушення у час, місці та обставинах, викладених у описовій частині вироку, а саме в період часу з 22.12.2015 року по 14.01.2016 року будучи військовослужбовцем за мобілізацією самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокувалась в АДРЕСА_3 та поїхав за місцем своєї реєстрації: за адресою: АДРЕСА_4 , де й перебував увесь цей час. У скоєному щиро кається.

Крім того, провина обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

?Актом проведення службового розслідування щодо самовільного залишення місця несення служби військовослужбовцем 3 десантно-штурмової роти старшим солдатом ОСОБА_4 від 31.12.2015 року;

?Книгою обліку тимчасово відсутнього обліку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 18.12.2015 року, з якої вбачається що ст. солдат ОСОБА_4 вибув з частини 22.12.2015 року повинен був повернутися 31.12.2015 року, фактично повернувся 15.01.2016 року;

?Витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №55 від 08.04.2015 року, відповідно до якого старшого солдата ОСОБА_4 стрільцем-помічником гранатометника 3-го десантно-штурмового взводу 3-ї десантно-штурмової роти, ВОС-100915Д/630, вважати таким, що з 08.04.2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою;

?Витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 15.07.2015 року №142, з якого вбачається , що старшого солдата ОСОБА_4 , стрільця-помічника гранатометника 3-го десантно-штурмового взводу 3-ї десантно-штурмової роти призначено гранатометником 3-го десантно-штурмового взводу 3-ї десантно-штурмової роти, ВОС НОМЕР_4 ;

?Витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 22.12.2015 року №304, з якого вбачається, що старший солдат ОСОБА_4 , гранатометник десантно-штурмової роти з 22.12.2015 року самовільно залишив військову частину;

?Витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 15.01.2016 року №16, з якого вбачається, що старший солдат ОСОБА_4 , гранатометник десантно-штурмової роти, повернувся з 14.01.2016 року до військової частини;

?Витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 18.01.2016 року №19, з якого вбачається, що старший солдат ОСОБА_4 , гранатометник десантно-штурмової роти з 18 січня 2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою;

?Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 31.12.2015 року №571, про результати службового розслідування щодо самовільного залишення частини старшим солдатом ОСОБА_4 ;

?Листами з КЗ Центральна лікарня комунарського району Запорізької міської ради від 15.08.2017 року №728/01-15, Державного закладу Спеціалізована медико-санітарна частина №1 Міністерства охорони здоров`я України №6147 від 14.08.2017 року, Комунальної установи 6-А міська клінічна лікарня №01-07/1209-07 роз від 09.08.2017 року, КУ Обласний клінічний ендокринологічний диспансер Запорізької міської ради №830 від 04.08.2017 року, Мелітопольської центральної районної лікарні №1243/4.3 від 08.08.2017 року, КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги №10 №01-3/1508 від 07.08.2017 року, КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги №8 №378/01-19.1 від 08.08.2017 року, Запорізького обласного протитуберкульозного клінічного диспансеру №03п/1117 від 07.08.2017 року, Комунальної установи Пологівської центральної районної лікарні №2253 від 07.08.2017 року, КУ Обласної клінічної психіатричної лікарні Запорізької міської ради №3328 від 03.08.2017 року; КУ Міська лікарня №8 №646/01-19.1 від 18.08.2017 року, Андріївська центральна районна лікарня Бердянської районної ради від 17.08.2017 року, КУ Запорізької міської клінічної лікарні №10 №01-3/1259 від 09.08.2017 року, Запорізької центральної районної лікарні №01-09/2349 від 28.08.2017 року, Токмацького центру первинної медико-санітарної допомоги №620/06-07 від 10.08.2017 року, КУ Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя №1369/01-8 від 05.08.2017 року, Центральної клінічної лікарні №4 Заводскього району №Р/01-16/325 від 10.08.2017 року, КУ Міська лікарня №7 Запорізької міської ради, КП Приморської центральної районної лікарні від 16.08.2017 року №1205, КУ Бердянського територіального медичного об`єднання від 09.08.2017 року, КУ Пологівський ЦПМСД від 08.08.2017 року; КУ Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5 №1350/01-11/01 розш від 08.08.2017 року, відповідно до яких ОСОБА_4 в період з 22.12.2015 по теперішній час на лікуванні в зазначених закладах не перебував;

?Копією військового квитка ОСОБА_4 серія НОМЕР_5 ;

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При визначенні міри покарання, суд враховує характер та ступінь загальної небезпеки скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; дані про особу: раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання та за місцем служби характеризується позитивно

Обставин, що обтяжує покарання не встановлено.

В той же час, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставини, що пом`якшує покарання та конкретних обставин вчинення злочину, суд доходить до висновку про небезпеку ОСОБА_4 для суспільства, через відсутність стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, оскільки є учасником бойових дій, яке просив задовольнити.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, судом встановлено наступне.

Закон України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року набрав чинності 07.09.2017 року.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України є тяжким злочином, і вчинений обвинуваченим до набрання вироком законної сили.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_6 від 22.01.2016 року, ОСОБА_4 є учасником бойових дій, тому суд знаходить клопотання обвинуваченого обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати за провадженням відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнити на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід, відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1