Номер провадження: 11-кп/785/1122/18
Номер справи місцевого суду: 501/1530/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

розглянувши апеляційні скарги прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Іллічівського міського суду Одеської області, від 20 червня 2018 року, стосовно ОСОБА_5 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та виправданого за недоведеністю вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 60000553, внесеному до ЄРДР 06 травня 2017 року,

встановив:

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області, від 20 червня 2018 року, ОСОБА_5 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та виправданий за недоведеністю вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

На вказаний вирок, прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , були подані апеляційні скарги, в яких останні вказують на те, що оскаржений вирок є необґрунтованим.

Прокурор в апеляційній скарзі стверджує, про невідповідність висновків суду фактичним обставина кримінального провадження, про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, про істотне порушення кримінального процесуального закону.

В обгрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на необгрунтоване виправдання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України, зазначивши, що суд першої інстанції не взяв до уваги і не дав належної оцінки доказам по справі, а саме поясненням самого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , висновкам експертиз.

Враховуючи викладені обставини, прокурор просить скасувати оскаржений вирок, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.125 КК України 160 годин громадських робіт,

- за ч.1 ст.115 КК України 10 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити 10 років позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , в апеляційній скарзі висловив свою незгоду з оцінкою доказів, яку зробив суд першої інстанції, і наполягає на іншій оцінці доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Враховуючи наведене, захисник просить скасувати вирок в частині визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та виправдати його.

Розглянувши зазначені апеляційні скарги, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що вони підлягають залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до положень п.4) ч.2 ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Між тим, з апеляційних скарг прокурора та захисника вбачається, що їх апеляційні скарги не відповідають вимогам закону, зважаючи на таке.
Положення статті 409 КПК України, встановлюють чотири групи підстав для скасування судового рішення, а положення ст. 410-413 КПК України конкретизують, які саме порушення віднесені до кожної із зазначених груп.

Між тим, в апеляційних скаргах апелянти послались на ст. 409 КПК України лише в переліку правових норм, на підставі яких вони просить скасувати оскаржений вирок.

При цьому, апелянти не зазначили в чому саме полягають зазначені в апеляційних скаргах недоліки оскарженого вироку, в розумінні ст.ст.410-412 КПК України, з посиланням на конкретні пункти і частини вказаних правових норм, які передбачають конкретні положення в якості підстав для скасування вироку.

Також, з апеляційних скарг прокурора та захисника вбачається, що апелянти висловили свою незгоду з оцінкою доказів, яку зробив суд першої інстанції, і наполягають на іншій оцінці доказів.

При цьому суддя-доповідач звертає увагу на те, що однією з загальних засад кримінального провадження, відповідно до положень п.16) ч.1 ст.7 КПК України, є безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Відповідно до положень ст.23 КПК України, безпосередність дослідження показань, речей і документів передбачає що:

1. Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

2. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

3. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження, може бути здійснено виключно шляхом дослідження доказів.

Як передбачає п.5) ч.2 ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначається клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.

Однак, всупереч вимогам зазначених правових норм, апеляційні скарги прокурора і захисника не містять клопотання про дослідження доказів.

Крім того, згідно з положеннями п.3) ч.1 ст.407 КПК України, вирок може бути скасований апеляційним судом повністю або частково.

При цьому, прокурор, не оспорюючи обгрунтованості засудження обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, не зазначив в апеляційній скарзі з яких підстав вирок, на його думку, підлягає скасуванню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 ставиться питання про скасування оскарженого вироку та ухвалення виправдувального вироку стосовно ОСОБА_5 ..

Такі вимоги не грунтуються на положеннях кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями ч.1 ст.418 КПК України, у випадку, передбаченому п.3) ч.1 ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції ухвалює вирок. Будь-яке інше рішення суд апеляційної інстанції приймає у формі ухвали.

Відповідно до положень ч.1 ст. 420 КПК України, 1. Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисника порушується питання про скасування оскарженого вироку з інших підстав.

За таких обставин апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості ухвалити новий виправдувальний вирок, як на цьому наполягають апелянти.

Також, слід зазначити, що предметом оскарження у зазначеному кримінальному провадженні є вирок Іллічівського міського суду Одеської області, від 20 червня 2018 року.

Проте, захисник, в апеляційній скарзі просив скасувати вирок Іллічівського міського суду Одеської області, від 20 червня 2012 року, що свідчить про невідповідність апеляційної скарги вимогам, передбаченим п. 3) ч. 2 ст. 396 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення.

За таких обставин, апеляційні скарги прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області, від 20 червня 2018 року, стосовно ОСОБА_5 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та виправданого за недоведеністю вини у вчиненні злочину, передбачених ч.1 ст.115 КК України, підлягають залишенню без руху, з встановленням достатнього строку для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 370, 396, 399, 404, 409, 411-413, 419 КПК України, суддя-доповідач

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області, від 20 червня 2018 року, стосовно ОСОБА_5 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та виправданого за недоведеністю вини у вчиненні злочину, передбачених ч.1 ст.115 КК України, залишити без руху.

Встановити апелянтам семиденний строк з моменту отримання ними копії ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2