Провадження № 11-кп/792/543/18
Справа № 679/783/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 185,
ч.2 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

судді - доповідачу ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000225 від 11.06.2017 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 червня 2018 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 червня 2018 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, безробітного, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.06.2005 року Нетішинським міським судом за ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 24.04.2007 року Нетішинським міським судом за ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 18.03.2008 року Нетішинським міським судом за ч.3 ст.289, ст.15, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;

- 10.05.2012 року Нетішинським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;

- 22.11.2012 року Нетішинським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

- 10.01.2014 року Нетішинським міським судом за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 29.11.2016 року Нетішинським міським судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України у виді одного року обмеження волі; за ч.2 ст.389 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71, ст.72 КК України до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, шляхом складання невідбутої частини покарання, що призначене за попереднім вироком Нетішинського міського суду від 29.11.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки п`ять днів.

Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взято його під варту в залі суду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 395 гривень 48 копійок судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 10 червня 2017 року, близько 18 години в приміщенні магазину «Пиво-води», що по вул.Незалежності, 14, в м.Нетішин Хмельницької області, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна. Скориставшись тим, що ОСОБА_9 залишив на лавці за столиком чоловічу сумку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав з неї майно, а саме: чоловічий гаманець із шкіро-замінника коричневого кольору, вартістю 30 гривень. У вказаному гаманці, окрім банківської картки АТ «Ощадбанк» знаходились: технічний паспорт на автомобіль марки «VWJetta» 1989 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , пенсійне посвідчення та посвідчення водія, кредитна та пенсійна картка ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_9 . Проте, у ОСОБА_8 умислу на заволодіння даними офіційними документами не було, а тому він ними розпорядився, викинувши у смітник.

Крім того, 10 червня 2017 року, близько 18 години в приміщенні магазину «Пиво-води», що по вул.Незалежності, 14, в м.Нетішин Хмельницької області, ОСОБА_8 побачив раніше незнайомого ОСОБА_9 , у руці котрого знаходилась платіжна банківська картка. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел спрямований на викрадення офіційного документу, а саме платіжної картки, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 скориставшись тим, що ОСОБА_9 залишив на лавці за столиком чоловічу сумку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав з сумки майно, а саме: чоловічий гаманець зі шкіро-замінника, в якому знаходилася платіжна картка АТ «Ощадбанк», виготовлена на ім`я ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що дана банківська картка належить іншій особі, є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, у цілях подальшого збагачення, привласнив її, після чого зник з місця вчинення злочину.

В подальшому, близько 19 год. 56 хв., перебуваючи в магазині «Кондор», що по вул.Незалежності, 18, в м.Нетішин Хмельницької області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом проведення транзакції, розрахувався викраденою банківською карткою АТ «Ощадбанк», яка належить ОСОБА_9 за придбані для власного споживання продукти харчування, таємно викравши таким чином грошові кошти в сумі 45 грн. 45 коп., чим спричинив останньому матеріальних збитків на вказану суму.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 цього ж дня близько 20 год. 05 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Андріївський», що по вул.Незалежності, 9, в м.Нетішин, Хмельницької області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом проведення транзакції, розрахувався викраденою банківською карткою, яка належить ОСОБА_9 , за придбані для власного споживання продукти харчування, таємно викравши таким чином грошові кошти в сумі 332 грн. 50 коп., чим спричинив останньому матеріальних збитків на вказану суму.

Близько 20 год. 15 хв. цього ж дня, ОСОБА_8 перебуваючи в приміщенні магазину «Космо», що по вул.Незалежності, 11 в м.Нетішин Хмельницької області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом проведення транзакції, розрахувався викраденою банківською карткою, яка належить ОСОБА_9 , за придбані для власного використання засоби особистої гігієни, таємно викравши таким чином грошові кошти в сумі 1556 грн. 20 коп., чим спричинив останньому матеріальних збитків на вказану суму.

Також, 27 липня 2017 року близько 12 години ОСОБА_8 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , в ході розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_10 , вирішив вчинити крадіжку майна належного останньому. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 після розпиття спиртних напоїв, покинув помешкання ОСОБА_10 та дочекавшись в приміщенні коридору загального користування поки він засне, достовірно знаючи про те, що замикаючий пристрій дверей не працює, через не зачинені двері проник до квартири. Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_8 зайшов до приміщення балкону звідки таємно, умисно, повторно з шафи викрав електричну дрель марки «Mastermax» вартістю 384 грн. 75 коп., електричну дрель вітчизняного виробництва вартістю 300 грн. та кутову шліфмашинку марки «Bosch» вартістю 350 грн. Після чого зайшов до спальної кімнати звідки зі столу викрав електричну бритву марки «Philips» вартістю 350 грн., електричну машинку для стрижки марки «Philips» вартістю 300 грн. та праску марки «Philips» вартістю 150 грн. Надалі з викраденим майном покинув приміщення квартири, яким розпорядився на власний розсуд. Своїми незаконними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1834 грн. 75 коп.

Оскільки в ході судового розгляду не здобуто доказів, які б підтверджували проникнення ОСОБА_8 у житло ОСОБА_10 , який сам запросив підсудного до себе додому, що підтвердив під час надання показів у суді першої інстанції, судом було виключено таку кваліфікуючу ознаку як проникнення у житло, та перекваліфіковано дії ОСОБА_8 з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, яка передбачає відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненій повторно.
Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вироком Нетішинського міського суду від 29.11.2016 року, що набрав законної сили 29.12.2016 року, його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та засуджено до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.

10.02.2017 року ОСОБА_8 з`явився до Славутського МРВ з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання згідно ч.3 ст.40 КВК України, невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, на підставі ч.2 ст.389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, про що було відібрано підписку.

03.03.2017 року ОСОБА_8 було вручено направлення на громадські роботи до КП НМР «Благоустрій» м.Нетішин, де він повинен був приступити до відбування покарання до 13.03.2017 року.

Відповідно до наказу директора КП НМР «Благоустрій» м.Нетішин №49ос від 20.03.2017 року, ОСОБА_8 був прийнятий до виконання вироку суду щодо відбування покарання, за ним була закріплена відповідальна особа та складено графік роботи, згідно якого ОСОБА_8 повинен був відбувати громадські роботи у визначений графіком час на об`єктах, що визначені КП НМР «Благоустрій» та погоджених з Славутським МРВ з питань пробації, а саме 4 години на день, виконуючи роботи по прибиранню широких тротуарів від піску, прибиранню пішохідних мостів, прибиранню обвідного каналу та навантаженню піску на трактор.

Однак, ОСОБА_8 , ігноруючи вимоги Славутського МРВ з питань пробації, порушуючи встановлений законом порядок та умови відбуття покарання, 23.05.2017 року, 29.05.2017 року та 30.05.2017 року без поважних причин допустив прогул и за місцем відбування покарання у кількості 12 годин громадських робіт. В подальшому, 06.06.2017 року, 12.06.2017 року та 13.06.2017 року ОСОБА_8 без поважних причин не з`являвся для відбуття покарання у виді громадських робіт, у зв`язку з чим 19.06.2017 року його було письмово попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч.2 ст.389 КК України.

Проте, не реагуючи на попередження, ОСОБА_8 продовжив ухилятися від виконання покарання у виді громадських робіт, та без поважних причин 19.06.2017 року, 20.06.2017 року, 26.06.2017 року та 27.06.2017 року не з`явився для відбування покарання у виді громадських робіт до КП НМР «Благоустрій».

ОСОБА_8 відбув всього 56 годин громадських робіт, до закінчення відбуття залишилося 44 годин громадських робіт.

25.07.2017 року постановою Нетішинського міського суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 2 (дві) доби.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить вирок змінити, пом`якшити призначене покарання, обравши покарання без реального позбавлення волі, звільнити останнього від відбування покарання по амністії. Вважає, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим в зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що полягає у призначенні йому покарання у виді позбавлення волі. Вказує, що суд в порушення п.1 ч.1 ст. 67 КК України безпідставно визнав обставинами, що обтяжують відповідальність рецидив злочину та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зауважує, що оскільки повторність вчинення злочину є обставиною, що впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України, також ця обставина має значення при призначенні покарання за сукупністю злочинів, тому вказана обставина не повинна ще раз враховуватися при призначенні покарання. Стверджує, що висновок суду про перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння при вчиненні злочину не підтверджується належними доказами. Вважає, що суд безпідставно застосував до останнього покарання у виді реального позбавлення волі, оскільки КК України по яких його засуджено передбачають альтернативу в покаранні. Зауважує, що при призначенні покарання суд фактично не прийняв до уваги висновок органу пробації. Просить врахувати, що ОСОБА_8 повністю визнає вину, розкаявся у вчиненому, давав правдиві показання, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не намагався уникнути кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей, утримує сім`ю, має матір пенсіонерку, яка хворіє. Крім того звертає увагу, що інкриміновані злочини не є тяжкими, в результаті злочинних дій обвинуваченого серйозних шкідливих наслідків не наступило, вартість викраденого майна є незначною, завдані матеріальні збитки потерпілим повністю відшкодовані, жоден з них немає будь яких претензій, після вчинення злочинів пройшло 11 місяців, протягом якого останній показав себе з позитивної сторони, будь яких правопорушень не вчиняв.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій повністю підтримує доводи викладені в апеляційній скарзі його захисника та просить вирок змінити, пом`якшити призначене йому покарання, обравши покарання без позбавлення волі, а саме у виді арешту та звільнити від відбування покарання по амністії. Просить врахувати, що він щиро розкаявся, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , кожен зокрема, просять вирок змінити, пом`якшити покарання обвинуваченому, не застосовувати до нього покарання у виді позбавлення волі. Вказують, що до ОСОБА_8 будь яких претензій не мають, завдана шкода відшкодована в повному обсязі. Вважають, що суд першої інстанції обрав відносно ОСОБА_8 надто суворе покарання. Просять обвинуваченого суворо не карати та врахувати що останній розкаявся та має на утриманні троє малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника на підтримку поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вище зазначених злочинів при наведених у вироку обставинах підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених в судовому засіданні, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано: за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно; за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційних документів, з корисливих мотивів та за ч.2 ст.389 КК України як умисне ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначене у відповідності до вимог ст.65 КК України із врахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до злочинів середньої тяжкості, особи винного, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності та знову вчинив умисні злочини, пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття обвинуваченого, активне сприяння у розкритті злочину та повне визнання вини. Також, судом враховано фактичні обставини справи та обставини, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочинів та вчинення злочину за епізодом 27 липня 2017 року, у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що суд в порушення п.1 ч.1 ст. 67 КК України безпідставно визнав обставинами, що обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, колегією суддів, визнані такими що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Згідно статті 34 КК України та роз`яснень, що містяться у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до частини першої статті 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Отже з огляду на зазначені вимоги кримінального закону, суд першої інстанції, обґрунтовано врахував рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 .. Оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 неодноразово засуджувався за умисні злочини які не утворюють повторності, із злочинами за новим вироком, а саме ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 309 КК України, судимості за які не погашені.

Також, суд першої інстанції вірно визнав обтяжуючою покарання обставиною обвинуваченого ОСОБА_8 вчинення злочину, по епізоду за 27 липня 2017 року, у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено в ході судового розгляду та не заперечувалось обвинуваченим в суді апеляційної інстанції.

Твердження захисника та обвинуваченого, в апеляційних скаргах про те, що повторність вчинення злочинів є обставиною, що впливає на кваліфікацію за ч.2 ст. 185 КК України і має значення при призначенні покарання за сукупністю злочинів, а тому вказана обставина не повинна ще раз враховуватися при призначенні покарання, колегією суддів перевірені.

Як вбачається з вироку ОСОБА_8 вчинив два тотожних злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України та два інші злочини, які передбачені ч.1 ст.357, ч.2 ст.389 КК України, його дії за ч.2 ст.185 КК України за всіма епізодами крадіжок вірно кваліфіковано судом першої інстанції за кваліфікуючою ознакою повторність. Ця ознака у вироку не враховувалась як така, що обтяжує покарання обвинуваченого.
При призначенні покарання судом було враховано, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, конфліктів з сусідами не мав, спиртними напоями не зловживає, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні обвинуваченого перебуває троє малолітніх дітей, перебуває на обліку як безробітній у Нетішинському міському центрі зайнятості, тобто враховано обставини на які посилаються в своїх апеляційних скаргах апелянти, у зв`язку з чим призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.389 КК України, обравши при призначенні покарання за сукупністю злочинів принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, не відбув частину покарання, призначеного вироком Нетішинського міського суду від 29.11.2016 року, у виді 44 годин громадських робіт, що у відповідності з підпунктом «г» п.1 ч.1 ст.72 КК України складає 5 повних днів позбавлення волі, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання без застосування ст.75 КК України і в розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Доводи апелянтів про наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме, що в результаті злочинних дій обвинуваченого серйозних шкідливих наслідків не наступило, вартість викраденого майна є незначною, завдані матеріальні збитки потерпілим повністю відшкодовані, протягом останніх місяців обвинувачений будь яких правопорушень не вчиняв, утримує сім`ю та має матір пенсіонерку, яка хворіє, на думку колегії суддів, не можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчинення обвинуваченим злочинів та не є підставою яка давала б можливість пом`якшити ОСОБА_8 покарання за злочини вчинені під час відбуття покарання за попереднім вироком.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що суд призначив йому надто суворе покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України та фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про можливість застосування до нього амністії, суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 квітня 2016 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно матеріалів кримінального провадження у ОСОБА_8 на утриманні перебуває троє малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 19.04.2018 року), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 19.04.2018 року), ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 10.02.2018 року). Однак, відповідно до вимог пункту «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб: які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_8 не поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки останній до повного відбуття покарання за попереднім вироком Нетішинського міського суду від 29.11.2016 року, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини, що свідчить про суспільну небезпечність останнього, а тому він не підлягає звільненню від відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційних скарг про необхідність призначення покарання обвинуваченому не пов`язаного з позбавленням волі не можуть бути задоволеними. Суд, як видно з вироку, за наявності низки обставин, що пом`якшують покарання, призначив його в межах санкцій частини статей, за якими він обвинувачується. Підстав для пом`якшення покарання, про що зазначає в своїх апеляційних скаргах обвинувачений його захисник та потерпілі, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 червня 2018 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2