Справа № 404/2775/14-к
Номер провадження 1-кп/404/463/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кропивницький кримінальне провадження №0001160 від 02.03.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої

13.11.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ст. 358 ч.4, ст. 190 ч.1, ст. 15 ч.2 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.1, ст. 129 ч.1 КК України,

- за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинила незаконне зберігання, придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, а також у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_5 08.11.2014 року розлучилась зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_6 . Від шлюбу останні мають спільну доньку. Після розлучення стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , погіршились, тому 27.01.2014 року колишній чоловік ОСОБА_5 забрав до себе додому їх спільну доньку, оскільки вважає, що остання веде аморальний спосіб життя та неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно виховання доньки.

В подальшому 01.03.2014 року у ОСОБА_5 виник умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Того ж дня, ОСОБА_5 , вирішила придбати зброю для того, щоб погрожуючи нею забрати у колишнього чоловіка їх спільну доньку.

У зв`язку із чим, ОСОБА_5 , переглядала сайт «Slando», де знайшла оголошення в якому було зазначено, що невстановлений слідством чоловік продає рушницю за 500 гривень. В подальшому цього ж дня приблизно о 16.00 год. діючи умисно та цілеспрямовано ОСОБА_5 , приїхала на автостанції м. Олександрія, де зустрілась з раніше невідомим чоловіком, з яким попередньо домовилась про зустріч, з приводу оголошення. При зустрічі ОСОБА_5 , оглянула товар та за зовнішніми ознаками зрозуміла, що він є рушницею, придбала його за 450 гривень та залишила при собі носити та без передбаченого законом дозволу зберігала і привезла до м. Кіровограда.

Крім того, 01.03.2014 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_5 , приїхавши до м. Кіровограда продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, взявши із собою рушницю, яку попередньо придбала за 450 гривень та поїхала до свого колишнього чоловіка ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Зайшовши на територію його домоволодіння, побачивши ОСОБА_6 , дістала позаду спини зброю та підняла її на рівні тулуба ОСОБА_6 , висловлюючись в його сторону грубою нецензурною лайкою словами погрозливого змісту. ОСОБА_6 реально сприйняв дії ОСОБА_5 , як погрозу вбивством та побоюючись за своє життя і здоров`я, не знаючи про те, що рушниця не заряджена патронами, злякався та забіг додому та викликав працівників міліції.

Під час виїзду на місце пригоди слідчо-оперативною групою, в ході огляду місця події, в присутності двох понятих у ОСОБА_5 вилучено рушницю, що відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області № 18 від 20.03.2014 року є нестандартною вогнепальною зброєю, обрізом виготовленим саморобним способом із двоствольної мисливської рушниці 16-го калібру моделі «ИЖ-58», № НОМЕР_1 , 1965 року випуску, шляхом укорочення стволів до залишкової довжини 448 мм. та прикладу до залишкової довжини 110 мм., який придатний для стрільби мисливськими патронами 16-го калібру.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину визнала частково та пояснила суду, що 13.01.2014 року її колишній чоловік - ОСОБА_6 взяв до себе на тиждень їхню спільну доньку ОСОБА_8 , але не повернув її та повідомив, що буде звертатися до суду для позбавлення її батьківських прав. З цього приводу вона зверталася до міліції, в органи опіки та піклування, але їй ніхто не допоміг. 01.03.2014 року вона шукала в Інтернеті вакантні посади з метою знайти роботу та випадково натрапила на оголошення про продаж рушниці, там не було зазначено, що то був обріз. Маючи на меті використовуючи зброю налякати ОСОБА_6 , щоб той віддав їй дочку, вона зв`язалася з особою, що розмістила оголошення та купила у нього обріз. Після чого в цей же день поїхала з купленою зброєю до будинку ОСОБА_6 разом зі своїм співмешканцем, який залишився стояти біля воріт. Ворота були відкриті, вона зайшла до двору, потім до веранди, побачивши ОСОБА_6 , та тримаючи в руках зброю, яку витягнула з-під пальто, вона, використовуючи нецензурну лексику, почала вимагати, щоб той повернув їй доньку, але без погроз у вбивстві. У неї не було умислу на вбивство ОСОБА_6 , обріз був не заряджений, вона просто хотіла його налякати та забрати доньку. Зброю на нього не направляла, просто тримала її в руках.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 її вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 263 ч.1, ст. 129 ч.1 КК України доводиться зібраними в кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами, обсяг дослідження яких визначений судом з урахуванням думки учасників судового провадження:
-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 01.03.2014 року близько 19.00 год. він перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , разом з племінником ОСОБА_9 та своєю донькою ОСОБА_8 . Почувши гавкіт собак, він відкрив двері та вийшов на поріг, де побачив свою колишню дружину ОСОБА_10 разом із її співмешканцем. Вона почала вимагати у нього віддати їй доньку ОСОБА_8 , на що він повідомив, що не віддасть, так як вона в стані алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_11 правою рукою витягнула із-за спини обріз та направила на нього, повідомивши, що йому буде, якщо він не віддасть дочку, виразившись нецензурною лексикою. Зброя була приблизно на відстані 20 см від нього. Він злякався за своє життя та життя дітей, які були разом з ним, так як розумів, що ОСОБА_11 може вистрелити з обрізу. Відійшовши назад, він закрився разом з дітьми у будинку, зателефонував сусідові, попросив прийти на допомогу, після чого зателефонував до міліції. Побачивши у вікно, що до двору під`їжджає його батько з матір`ю, він вийшов на двір. Батько схватив співмешканця ОСОБА_11 , а він в той час вихватив у ОСОБА_11 обріз та кинув на землю, ОСОБА_11 також положив на землю та всі перебували в такому стані до приїзду міліції. Він не знав, що обріз був не заряджений, та сприймав цю ситуацію як небезпечну для свого життя. Просить покарати обвинувачену за вчинений злочин.

Свідків за згодою учасників кримінальному провадження вирішено не допитувати, так як жоден з них не був очевидцем дій, що не визнаються обвинуваченою.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчинені інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

-заявою ОСОБА_6 від 01.03.2014 року про притягнення до кримінальної відповідальності його колишню дружину, яка 01.03.2014 року близько 19.15 год. знаходячись на території його домоволодіння погрожувала йому предметом ззовні схожим на рушницю (а.к.п. 9 т. 1);

-протоколом огляду місця події від 01.03.2014 року, відповідно до якого було оглянуто подвір`я будинку АДРЕСА_3 під час якого було виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на рушницю (а.к.п. 11 т. 1);

-протоколом огляду предмета від 03.03.2014 року, відповідно до якого слідчим СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_12 в присутності понятих було оглянуто полімерний пакет НДЕКЦ № 1679511 з написом : Україна МВС Експертна служба УМВС МРВ Фабула: вилучення мисливської рушниці із подвір`я домоволодіння Березовий, 9, мисливська рушниця у розкладеному вигляді», пакет не розпечатувався, видимих пошкоджень цілісності пакету не виявлено (а.к.п. 18 т. 1);

-висновком судово-балістичної експертизи № 38 від 20.03.2014 року, відповідно до якої предмет № У 8572, вилучений 01.03.2014 року в ході огляду місця події за адресою: м. Кіровоград, пров. Березовий, 9 є нестандартною вогнепальною зброєю, обрізом виготовленим саморобним способом із двохствольної мисливської рушниці 16-го калібру моделі «ИЖ-58» № НОМЕР_1 , 1965 року випуску, шляхом укорочування стволів до залишкової довжини 448 мм та прикладу до залишкової довжини 110 мм. Обріз придатний для стрільби мисливськими патронами 16-го калібру (а.к.п. 28-32 т. 1);

-рапортом слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_12 про встановлення факту погрози фізичною розправою ОСОБА_5 своєму колишньому чоловікову ОСОБА_6 за місцем його проживання: АДРЕСА_3 , з застосуванням обрізу (а.к.п.76 т.1);

-висновком судово-психіатричної експертизи № 154 від 13.04.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_5 в момент скоєння правопорушення страждала та на даний час страждає змішаним тривожно-депресивним розладом (відповідно МКХ-10, F41.2), проте вказані психічні розлади не досягають ступені психозу та недоумства. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними, підпадає під дію ст. 19 ч.1 КК України, у відношенні інкримінує мого правопорушення, ОСОБА_5 слід вважати осудною (а.к.п. 43-45 т. 2).

В ході судового розгляду суд відповідно до ст.22 ч.6 КПК України, п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України № 2» сприяв кожній із сторін мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом: була допитана обвинувачена, потерпілий, досліджені письмові докази. Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

Покази обвинуваченої ОСОБА_5 в частині не визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 ч. 1 КК України, суд розцінює як спосіб захисту нею від кримінальної відповідальності, оскільки її покази про відсутність умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, погрози у застосуванні до нього зброї, а також те, що вона не направляла у ОСОБА_6 обріз, спростовуються показами потерпілого, які узгоджуються між собою та є послідовними та детальними, і суд не вбачає підстав для обмовлення ним обвинуваченої.

Крім того, з об`єктивної сторони злочин проявляється у залякуванні потерпілого позбавленням його життя. Таке залякування може бути виражене у будь-якій формі: усно, письмово, шляхом демонстрації зброї тощо. А обвинувачена ОСОБА_5 пояснила в судовому засіданні, що обріз придбала щоб залякати свого колишнього чоловіка.

Реальність погрози встановлюється в кожному окремому випадку з урахуванням конкретних фактичних обставин. При вирішенні цього питання слід враховувати як суб`єктивний критерій (сприйняття погрози потерпілим), так і об`єктивний (спосіб та інтенсивність її вираження, особу винного, характер стосунків між ним і потерпілим тощо). Для визнання погрози вбивством реальною необхідно встановити, що винний вчинив такі дії, які давали потерпілому підстави побоюватися її здійснення, і що поведінка винного, його стосунки з потерпілим об`єктивно свідчили про реальність погрози.

З пояснень як самої обвинуваченої, так і потерпілого, відомо, що ОСОБА_6 не знав, що обріз не заряджений. Крім того вважав, що психологічний стан його колишньої дружини, те, що вона, на його думку, перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та стосунки, що склалися між ними на той момент, давали йому підстави очікувати від потерпілої застосування обрізу, що знаходився у її руках, та сприймання ситуації як реальної погрози у вбивстві.

Суб`єктивна сторона злочину, що розглядається, характеризується виною у формі прямого умислу. При цьому не має значення, чи збирався винний здійснити свою погрозу в дійсності або ні, досить того, щоб у потерпілого були реальні підстави побоюватися такої погрози. Мотиви вчинення цього злочину на його кваліфікацію не впливають.

А звернення обвинуваченої ОСОБА_5 в період з 18.11.2013 року по 24.03.2014 року до Кіровоградського ВМ УМВС України в Кіровоградській області з приводу протиправної поведінки її чоловіка ОСОБА_6 (а.к.п.56-59 т.2) жодного відношення до вказаного кримінального провадження не мають, нічим не підтвердженні та ніяким чином не виправдовують вчиненні обвинуваченою злочини.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені докази у їх сукупності, суд у межах пред`явленого обвинувачення вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні незаконного зберігання, придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, а також у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози, а тому кваліфікує її дії за ст. 263 ч. 1, ст. 129 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 скоїла умисні кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів та злочинів невеликої тяжкості.

Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив:

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, розлучена, позбавлена батьківських прав щодо двох своїх дочок, на обліку в лікарнях не перебуває, осудна, раніше судима.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, судом встановлено часткове визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_5 скоїла тяжкий злочин та злочин невеликої тяжкості під час іспитового строку, перебувала у розшуку, думку потерпілого та прокурора щодо міри покарання, суд прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 263 ч. 1 КК України та обмеження волі в межах санкції ст. 129 ч.1 КК України з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченої, за глибоким переконанням суду її виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За таких обставин суд вважає, що підстав до застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 відсутні.

Приймаючи до уваги те, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2013 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 358 ч. 4, ст. 190 ч.1 ст.15 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, і вона вчинила новий злочин протягом іспитового строку, суд вважає за необхідне відповідно до ст.78 ч.3 КК України призначити їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71, 72 КК України.

Цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся.

Обраний ОСОБА_5 захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України в загальному розмірі 367 грн. 08 коп. необхідно стягнути з обвинуваченої на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_13 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 263 ч. 1, ст. 129 ч.1 КК України, і призначити їй покарання

за ст.263 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,

за ст.129 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2013 року і за правилами складання покарань на підставі п.1 ч.1 ст.72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців.

Обраний ОСОБА_5 захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Строк покарання обвинуваченій ОСОБА_5 рахувати з 03.04.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів - 367 грн. 08 коп.

Речові докази:
Полімерний пакет НДЕКЦ № 1992601, в якому знаходиться мисливська рушниця, який згідно постанови слідчого від 25.03.2014 року передано на зберігання до камери схову Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1