Провадження № 11-кп/4820/80/18
Справа № 689/1388/16-к Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
представника

потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 10 січня 2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Волотово Чернянського району Білогородської області Російської Федерації, з вищою освітою, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 154218 грн. 72 коп. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн., всього постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 169218 грн. 72 коп. У решті позову відмовлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково. Постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_13 34141 грн. 07 коп. майнової шкоди. Постановлено стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., всього постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 18000 грн. У решті позову відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 задоволено частково. Постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_14 4916 грн. 01 коп. майнової шкоди, 245 грн. 80 коп. моральної шкоди, 1000 грн. витрат на правову допомогу, всього постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_14 6161 грн. 81 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 9754 грн. 20 коп. моральної шкоди та 1000 грн. витрат на правову допомогу, всього постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 10754 грн. 20 коп. У решті позову відмовлено.

На підставі ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави 6294 грн. 84 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

За вироком суду, 10 січня 2016 року близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Кіа Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив виїзд із території АЗС «Shell 6006» на прилеглу територію, рухаючись по ній під кутом до проїзної частини автомобільної дороги державного значення Н03 «Житомир-Чернівці», порушив вимоги п. 1.10 Правил дорожнього руху України (прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них), оскільки прилегла територія не призначена для наскрізного проїзду транспортних засобів.

ОСОБА_9 , рухаючись по прилеглій території в напрямку м. Хмельницького зі швидкістю близько 20-30 км/год., порушуючи вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.2 Правил Дорожнього руху (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає), проявив неуважність перед початком руху, виїздом на вищевказану автомобільну дорогу, не переконався, що вказаний маневр буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дороги автомобілю «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався зі швидкістю близько 50 км/год по правій смузі руху в напрямку до м. Хмельницького.

Внаслідок вищевказаних порушень Правил дорожнього руху України, ОСОБА_9 здійснив виїзд із прилеглої території на праву смугу руху вказаної автодороги, де на 195 км + 547 м допустив зіткнення задньої частини автомобіля «Кіа Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із передньою частиною автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті зіткнення вказаних транспортних засобів, ОСОБА_9 втратив контроль над керуванням автомобіля «Кіа Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у стані заносу, некерованості здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, перетнувши яку, на лівому узбіччі передньою частиною зіткнувся із передньою частиною рейсового автобуса «Mercedes-Benz 313 CDІ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який рухався в напрямку смт. Ярмолинці зі швидкістю близько 50 км/год та в момент виникнення небезпеки (перед зіткненням) змінив напрямок свого руху ліворуч, виїхавши на узбіччя.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: потерпіла ОСОБА_16 , яка перебувала у салоні автобуса «Mercedes-Benz 313 CDІ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійно-рваної рани в ділянці правої гомілки по передній поверхні, що має ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; відкритого відламкового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням, забійно-рваної рани в ділянці лівої гомілки по передній поверхні, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , які перебували у салоні автобуса «Mercedes-Benz 313 CDІ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , отримали легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 1.10, 2.3 (б), 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками заподіянням потерпілій ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень, потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 легких тілесних ушкоджень.

Не оспорюючи вирок суду в частині доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій, обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, без застосування додаткового покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що в суду були всі підстави для непризначення йому додаткового покарання. Вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що вчинене ним кримінальне правопорушення є неумисним, за відсутності обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, в судовому засіданні він визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим. Вважає, що судом не було враховано хвороби дружини, пов`язаної з складністю пересування, внаслідок позбавлення його права керування транспортними засобами у його сім`ї, що проживає на околиці міста, обмежені можливості забезпечення суспільних потреб. Також інші учасники не наполягали на призначенні додаткового покарання.

В своїй апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» просить скасувати вирок суду в частині стягнення з товариства на користь ОСОБА_13 34141 грн. 07 коп. майнової шкоди та на користь ОСОБА_19 4916 грн. 01 коп. майнової шкоди, 245 грн. 80 коп. моральної шкоди та 1000 грн. витрат на правову допомогу та ухвалити рішення про відмову в позові, позаяк потерпілі не звернулись до страхової компанії в строки, визначені законодавством, відтак в компанії не було підстав для виплати страхового відшкодування. Апелянт вважає, що судом не враховано, що страховиком відшкодовуються лише прямі збитки та оцінена шкода, як вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням зносу, визначена згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності з вирахуванням ПДВ, тоді як до загальної суми 34141 грн. 07 коп. майнової шкоди увійшли: 32641 грн. 07 коп. вартість відновлювального ремонту автомобіля та 1500 грн. витрати на проведення автотоварознавчого дослідження. Вважає непідтвердженими витрати потерпілої ОСОБА_14 , яка до страхової компанії не зверталась, на лікування, розмір витрат на правову допомогу теж визначений з недотриманням вимог законодавства. Суд не врахував, що під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди завдано шкоду третім особам пасажирам, а тому страхове відшкодування повинно ділитись відповідно кількості осіб, діяльністю яких заподіяна шкода, та виплачується лише в разі, якщо пасажир не був застрахований за обов`язковим страхуванням від нещасних випадків на транспорті і звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги обвинуваченого, а також просили зменшити строк позбавлення права керування транспортними засобами до одного року, які заперечували проти апеляційної скарги АТ «СГ«ТАС»; представника потерпілого ОСОБА_7 , який не заперечував проти зменшення строку додаткового покарання до одного року; заперечував проти поданої апеляційної скарги цивільного відповідача; думку прокурора, що заперечував проти поданої обвинуваченим апеляційної скарги, проти пом`якшення додаткового покарання, при вирішенні апеляційної скарги цивільного відповідача АТ «СГ«ТАС» покладався на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за викладених у вироку обставинах, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст.286 КК України (як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження) ніким з учасників провадження не оскаржуються, відтак відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення покарання без дотримання вимог ст. 65 КК України колегія суддів не приймає до уваги з наступних підстав.

При призначенні покарання суд першої інстанції в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Обираючи вид та строк покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі. Суд врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин; щиро розкаявся у вчиненому, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого; відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Суд першої інстанції врахував, що обвинувачений є військовим пенсіонером, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обирався депутатом, під час служби нагороджувався медалями та відзнаками, а також, що його дружина є пенсіонеркою та інвалідом. Врахувавши всі обставини в сукупності, суд дійшов обгрунтованого висновку, що обвинуваченому слід призначити основне покарання в виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України (зі звільненням від його відбуванням з випробуванням на підставі ст. 75 КК України) та додаткове покарання в виді двох років позбавлення права керування транспортними засобами. Своє рішення про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання на строк, визначений судом, суд першої інстанції належним чином умотивував та колегія суддів вважає таке рішення переконливим та доводи апеляційної скарги обвинуваченого таких висновків суду першої інстанції не спростовують. Призначаючи обвинуваченому додаткове покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки суд в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким неумисним злочином, пом`якшуючу покарання обвинуваченого обставину, відсутність обтяжуючих його покарання обставин, вищезазначені дані про особу обвинуваченого, а також, що саме з вини обвинуваченого відбулось фактично два зіткнення автомобілів, в тому числі, з пасажирським мікроавтобусом, внаслідок чого пасажири отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, в тому числі тяжкі. Позиція сторін кримінального провадження щодо можливості непризначення обвинуваченому додаткового покарання, в даному провадженні не є визначальною, позаяк непризначенням додаткового покарання, на переконання колегії суддів не буде досягнуто цілей кримінального провадження, передбаченого ст. 50 КК України.

Суд обгрунтовано призначив обвинуваченому додаткове покарання в виді двох років позбавлення права керування транспортними засобами, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують, відтак твердження апелянта про відсутність в суді першої інстанції підстав для призначення додаткового покарання та в апеляційному суді про зменшення строку додаткового покарання - до одного року, на увагу не заслуговують, позаяк, на переконання колегії суддів, саме призначення додаткового покарання строком на два роки, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами. Суд в повній мірі врахував всі обставини справи, в тому числі і ті, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, а ті обставини, що обвинуваченим відшкодовані потерпілим збитки, що в його сім`ї виникають незручності внаслідок відсутності у обвинуваченого права керування транспортними засобами, не можуть слугувати підставою для непризначення йому додаткового покарання чи зменшення строку такого покарання.

Доводи апеляційної скарги АТ «СГ«ТАС» під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли з наступних підстав.
Положеннями ст. 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної чи юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів настає відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та статтею 6 цього Закону визначено поняття страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якого настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, та (або) майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик, метою якого є забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Саме дорожньо-транспортна пригода є підставою для виникнення зобов`язання відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, в якому потерпілий має право вимоги до боржника, яким в даному договірному зобов`язанні є страховик. Відтак, колегія суддів враховує, що у АТ «СГ«ТАС» настає відповідальність по виплаті коштів на відшкодування завданої винними діями ОСОБА_9 шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в тому числі і на підставі вироку, який набрав законної сили (зважаючи, що позовні заяви потерпілих були вручені цивільному відповідачу в ході судового розгляду справи судом першої інстанції), тому доводи апеляційної скарги цивільного відповідача щодо звернення потерпілим ОСОБА_13 з заявою після ухвалення вироку та незвернення ОСОБА_14 з такою заявою до страхової компанії, не можуть бути враховані як підстава для скасування вироку суду в частині вирішення цивільних позовів цих потерпілих з відмовою в задоволенні їх позовних вимог з цих підстав, про що вказує апелянт. При цьому колегія суддів враховує, що положеннями ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені випадки, коли шкода не відшкодовується, однак вищевказані обставини в даному переліку відсутні.
Потерпілим ОСОБА_13 були понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження за власні кошти, що є реальними збитками відповідно до вимог статті 22 ЦК України, відтак підстав вважати, що такі витрати не можуть бути віднесеними до прямої дійсної шкоди та не підлягають відшкодуванню, не можуть бути враховані колегією суддів. Розмір матеріальної шкоди визначений експертом з урахуванням зносу, без включення розміру податку на додану вартість, тому доводи апеляційної скарги про невірно визначений судом першої інстанції розмір матеріального збитку, спричиненого автомобілю, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду (т. 1, а.м.к.п. 78-106).
Що ж стосується доводів АТ «СГ«ТАС» про те, що відповідач не несе відповідальності за шкоду, спричинену застрахованим пасажирам, які перебували в пасажирському мікроавтобусі, якою є ОСОБА_14 , то такі доводи апеляційної скарги не можуть бути враховані, позаяк згідно п. 32.3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовується шкода, коли шкода, заподіяна життю та здоров`ю пасажирів, які знаходились в забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування». Однак в даному випадку потерпіла ОСОБА_14 перебувала в пасажирському мікроавтобусі, який не був винуватцем дорожньо-транспортної пригоди та не спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Спричинив дорожньо-транспортну пригоду саме автомобіль під керуванням ОСОБА_9 , тому підстав для застосування положень п. 32.3 вищевказаного Закону, як підстави для відмови в задоволенні цивільного позову потерпілої до ПАТ «Страхова Група «ТАС», по що вказує апелянт, в колегії суддів немає.
Потерпіла ОСОБА_14 внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, отримала тілесні ушкодження, лікування яких проводилось в Ярмолинецькій центральній районній лікарні та Хмельницькій обласній лікарні, що підтверджується виписним епікризом, довідкою Ярмолинецької центральною районної лікарні, під час якого лікарями було призначене медичне лікування та курс відновлювальної терапії, в зв`язку з чим потерпілою були понесені витрати в розмірі 4916 грн. 01 коп. (т. 1 а.с. 50-52), що підтверджується даними епікризу (т. 1 а.с. 53), довідок Ярмолинецької районної лікарні (т. 1 а.с. 54, т. 2 а.с. 13, 14), фіскальних чеків, квитанції та товарного чеку (т. 1 а.с. 50-52), та доводи цивільного відповідача про не підтвердження понесених витрат таких висновків суду першої інстанції не спростовують, відтак доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зменшення розміру матеріальної та моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_14 , не знайшли свого підтвердження.
Підстав вважати, що судом першої інстанції невірно вирішено питання визначення розміру витрат на правову допомогу, стягнутих на користь ОСОБА_14 , не можуть бути враховані з наступних підстав. Факт понесення потерпілою таких витрат підтверджені наданими представником потерпілої копії книги обліку доходів і витрат, квитанції і розрахунок витраченого адвокатом часу (т. 2, а.с. 15-18). Тому твердження цивільного позивача, що розмір витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_14 визначено з перевищенням граничних норм, не можуть бути враховані.
В даному провадженні встановлено, що шкода потерпілій ОСОБА_14 завдана неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_9 , а не сукупними спільними діями декількох осіб. Апеляційний суд не знаходить підстав для поділу розміру заподіяної шкоди на кількість джерел підвищеної небезпеки, що стали учасниками дорожньо-транспортної пригоди, позаяк водій автомобіля ОСОБА_20 та мікроавтобуса ОСОБА_21 , які і власник цього транспортного засобу ОСОБА_11 , не є відповідальними за заподіяння шкоди потерпілій ОСОБА_14 , позаяк дії всіх учасників дорожньо-транспортної пригоди не були взаємопов`язані, а винуватцем дорожньо-транспортної пригоди був саме ОСОБА_9 . За таких обставин підстав для застосування п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в даному випадку немає.
З врахуванням викладеного, підстав для скасування чи зміни вироку з підстав, заявлених апелянтами, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» залишити без задоволення, а вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді