Дата документу Справа № 314/565/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/452/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/565/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у письмовому провадженні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року, якою

постановлено знищити виявлений та вилучений мобільний телефон: SAMSUNG чорно кольору, ІМЕІ- затертий, який знаходиться на зберіганні у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)».
Згідно з ухвалою, 21.12.2017 року близько 10-00 год., під час проведення перевірки несення служби чергової зміни на відділенні СПС №4 було виявлено та вилучено у схованці мобільний телефон: SAMSUNG чорно кольору, ІМЕІ- затертий.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що згідно додатку 9 п.26 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» мобільний телефон є забороненим для використання засудженими предметом. Мобільний телефон був вилучений, про вилучення було складено відповідний протокол про вилучення заборонених предметів.
В апеляційній скарзі прокурор, посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді прокурор вказує, що подання було розглянуто без участі прокурора, копію ухвали отримано лише 11.04.2018 року, тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує, що відповідно до норм КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, за клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя має право лише розглядати питання про конфіскацію заборонених речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого, що також передбачено розділом VIII КПК України. Знищення таких речей та предметів установою виконання покарань діючим законодавством не передбачено.

Просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді та призначити нове судове засідання у тому ж суді першої інстанції у іншому складі суду.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора

Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття учасників судового провадження, які судом були належно повідомлені про час та місце розгляду подання, не перешкоджає його розгляду.

Згідно ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення письмового провадження за їх відсутності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України, судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Прокурор звернувся на адресу апеляційного суду із заявою, в якій просив провести апеляційний розгляд у письмовому провадженні, апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з вимог, викладених у пункті 3 частини 1 статті 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною 3 наведеної статті передбачено, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор не приймав участь у судовому розгляді скарги, за наслідками якого слідчим суддею 05.04.2018 року було постановлено ухвалу.
Внаслідок того, що учасниками судового провадження на ухвалу суду першої інстанції, апеляційні скарги не подавалися, зокрема і прокурором, ухвала набрала законної сили.
16.04.2018 року прокурором було подано апеляційну скаргу в якій заявлено клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення, в якому останній мотивував неможливість своєчасного оскарження ухвали через те, що подання було розглянуто судом першої інстанції без участі прокурора.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у прокурора були поважні причини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Приймаючи до розгляду апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції керується висновком постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 12.10.2017 року: у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини третьої статті 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи частини четвертої статті 399 КПК. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі пункту 17 частини першої статті 7 та частини першої статті 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення частини шостої статті 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК.

За вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слідчий суддя не врахував вказаних вимог закону та прийняв рішення, яким задовольнив подання установи виконання покарання.
Таким чином, на підставі ст.ст. 409, 412 КПК України у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає зміні.
Відповідно до положень ч.7 ст.102 КВК України перелік і кількість предметів і речей, які засуджені можуть мати при собі, визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України. Зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч.4 ст.107 КВК України засудженим забороняється серед іншого придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.

У відповідності до Додатку 6 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 29.12.2014 року за №2186/5 Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено віднесено також радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади (засудженим, які тримаються у виправних центрах, дозволяється зберігати та користуватися мобільними телефонами у порядку, встановленому пунктом 2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань).

Пунктом 3 Глави ХІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, передбачено, що виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол вилучення. Вилучене реєструється в журналі обліку грошей, цінних паперів і речей, вилучених у засуджених або при спробі їх доставки. Рішення про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого приймає слідчий суддя за клопотанням адміністрації установи виконання покарань.

Таким чином, зі змісту наведених норми вбачається, що за клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя має право розглядати питання про конфіскацію вилучених речей та предметів або їх передачу на зберігання до звільнення засудженого, в порядку виконання судових рішень.
Колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді змінити в частині вирішення долі мобільного телефону та конфіскувати його в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року, якою постановлено знищити виявлений та вилучений мобільний телефон: SAMSUNG чорно кольору, ІМЕІ- затертий, який знаходиться на зберіганні у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)», змінити.

Виявлений та вилучений мобільний телефон: SAMSUNG чорно кольору, ІМЕІ- затертий конфіскувати в дохід держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4