Справа № 473/3210/18
Номер провадження1-кп/473/325/2018
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
ВИРОК
іменем України

"08" жовтня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, сімейний стан одружений, не працює, пенсіонера за віком, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

20 квітня 2007 року обвинувачений ОСОБА_6 у встановленому законодавством порядку набув права керування транспортними засобами категорії «А1», «А», «В1», «В», «С1» та «С». Тому, обвинувачений ОСОБА_6 будучі особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами, під час керування транспортним засобом, повинен дотримуватися та виконувати вимоги Закону України «Про дорожній рух», а також пункти «Правил дорожнього руху України» (далі ПДР України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Так, 06 листопада 2016 року приблизно біля 12:00 години обвинувачений водій ОСОБА_6 , керуючи технічно несправним транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в світлий час доби, в похмуру погоду, без дощу, без туману та штучних явищ, що погіршували б видимість у напрямку руху, по проїжджій частині автомобільної дороги Р 06 «Ульянівка Миколаїв» /теперішня назва Н 24 «Благовіщенське Миколаїв»/ у напрямку від села Ракове Вознесенського району Миколаївської області в бік руху до села Новогригорівка Вознесенського району Миколаївської області.

Технічна несправність транспортного засобу легкового автомобіля моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , полягала у технічно несправному, але працездатному стані ходової частини автомобіля, що виразилося у встановленні на кожному колесі по одному болту кріплення, який відрізняється від інших болтів кріплень та для демонтажу якого необхідний спеціальний ключ (болти з «секретом»), що суперечить вимогам п.31.1 ПДР України. Вище вказану несправність ходової частини автомобіля моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , обвинувачений водій ОСОБА_6 міг виявити завчасно перед виїздом.

Ділянка проїжджої частини автомобільної дороги Р 06 «Ульянівка Миколаїв», по якій рухався керований обвинуваченим водієм ОСОБА_6 транспортний засіб легковий автомобіль моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , мала асфальтобетонне, сухе, чисте, без вибоїн та пошкоджень покриття, мала по одній основній та одній додатковій смузі, призначених для руху транспортних засобів в кожному напрямку, мала нахил у вигляді спуску та наприкінці спуску міняла напрямок у лівий бік, а потім розпочинався підйом дороги. На даній ділянці автомобільної дороги проїжджа частина мала горизонтальну дорожню розмітку білого кольору №1.3 /подвійна вузька суцільна лінія/ розділу №34 ПДР України, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, №1.1 /вузька суцільна лінія/ розділу №34 ПДР України, що позначає край проїжджої частини дороги, №1.5 /вузька переривчаста лінія/ розділу №34 ПДР України, що позначає межі смуг руху, за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку, №1.19 розділу №34 ПДР України, що попереджає про наближення до ділянки, де зменшується кількість смуг руху у даному напрямку. На даній ділянці проїжджої частини дорожні знаки не діяли та швидкісний режим транспортних засобів обмежувався вимогами п.12.6 «ґ» ПДР України, тобто не більш як 90 км/год.
Під час руху по проїжджій частині ділянки автомобільної дороги Р 06 «Ульянівка Миколаїв» керований обвинуваченим водієм ОСОБА_6 автомобіль моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався у межах основної смуги руху, з швидкістю біля 60 км/год. У салоні керованого обвинуваченим водієм ОСОБА_6 автомобіля моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , знаходився пасажир потерпіла ОСОБА_5 , вантажу у даному автомобілі не було.

В цей час, одночасно з керованим обвинуваченим водієм ОСОБА_6 автомобілем моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у попутному напрямку, але попереду нього, по розгінній смузі проїжджої частини автомобільної дороги Р 06 «Ульянівка Миколаїв» рухався не встановлений вантажний великогабаритний автомобіль з напівпричепом із швидкістю біля 50 км/год.

Надалі, обвинувачений водій ОСОБА_6 , продовжуючи рух на керованому ним автомобілі моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.3 ПДР України, а саме: не виконуючи належним чином вимог вказаних Правил, тим самим своїми діями створив небезпеку для життя та здоров`я громадян, під час керування транспортним засобом проявив неуважність, відповідним чином не стежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну у вигляді появи попереду керованого ним автомобіля горизонтальної дорожньої розмітки №1.19 розділу №34 ПДР України, що попереджає про наближення до ділянки, де зменшується кількість смуг руху у даному напрямку. Рухаючись позаду великогабаритного вантажного автомобіля з напівпричепом, обвинувачений водій ОСОБА_6 вирішив здійснити маневр випередження даного автомобіля, для чого він збільшив швидкість руху керованого ним автомобіля моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , до 70 км/год. та розпочав маневр випередження, але при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Крім цього, обвинувачений водій ОСОБА_6 , розпочавши керованим ним автомобілем моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , маневр випередження великогабаритного вантажного автомобіля, що рухався попереду нього, не обрав для цього у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним автомобіля та безпечно керувати ним, а також особливість дорожньої обстановки у вигляді зменшення кількості смуг попереду, щоб своєчасно та безпечно завершити маневр випередження. Під час виконання маневру випередження обвинуваченим водієм ОСОБА_6 , невстановлений водій великогабаритного вантажного автомобіля з напівпричепом, для якого обвинувачений водій ОСОБА_6 перебував у невидимій зоні /п.1.10 «оглядовість» ПДР України/, розпочав поступове зміщення на основну смугу руху, тим самим створюючи для нього небезпеку для подальшого руху. Надалі, обвинувачений водій ОСОБА_6 при виникненні небезпеки для подальшого руху керованого ним автомобіля моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , мав об`єктивну можливість шляхом зниження швидкості керованого ним автомобіля обрати безпечну швидкість для подальшого руху, але не зробив, хоча повинен був так зробити. Замість цього, обвинувачений водій ОСОБА_6 виїхав лівими колесами через горизонтальну дорожню розмітку№1.3 /подвійна вузька суцільна лінія/ розділу №34 ПДР України, яку перетинати заборонено, на зустрічну смугу руху, тим самим вже розпочавши маневр обгону великогабаритного вантажного автомобіля, випередження якого до цього він здійснював. Надалі, при завершенні маневру обгону та появі попереду керованого ним автомобіля моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , колони вантажних автомобілів, що рухалися у межах своєї смуги руху у зустрічному напрямку, яких обганяв не встановлений легковий автомобіль, що являв собою небезпеку для подальшого руху обвинуваченого водія ОСОБА_6 , останній не застосовуючи гальмування, тим самим не зменшуючи швидкості руху, різко скерував керований ним автомобіль на свою смугу руху. Внаслідок необережних дій обвинуваченого водія ОСОБА_6 , який своїми діями грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.3 ПДР України, він не впорався з керуванням автомобіля моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який розпочав боковий не керований занос. Під час некерованого заносу автомобіль моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав за правий край проїжджої частини автомобільної дороги Р 06 «Ульянівка Миколаїв», де зіткнувся з деревиною та перекинувся.

В результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , потерпіла ОСОБА_5 з отриманими травмами доставлена для надання медичної допомоги до КУ «Вознесенська ЦРЛ».

Після виниклої дорожньо-транспортної пригоди у потерпілої ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді перелому першого шийного хребця, який, згідно п.2.1.3.Е наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя, та переломи шостого та сьомого шийних хребців, які, згідно п.2.2.1.А.В наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я і відсутності небезпеки для життя.

Дана дорожня транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм легкового автомобіля моделі «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , обвинуваченим ОСОБА_6 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.3 ПДР України, дії якого знаходяться в прямому причинному зв`язку з виниклими наслідками.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Підстав для сумнівів в показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведенності вини обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6

Неумисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, а також середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття, повне добровільне відшкодування завданого збитку та усунення спричиненої матеріальної шкоди та усунення заподіяної моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 ..

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує скоєння ним злочину з необережності, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину. Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_6 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси.

Крім того суд враховує стать та вік обвинуваченого ОСОБА_6 , який позитивно характеризується за місцем проживання, є не судимим, є пенсіонером за віком, не працює.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч.2 ст.286 КК України, із призначенням додаткового виду покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого ОСОБА_6 буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , як основного так і додаткового, суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування відносно нього положень пункту ґ/ статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, після опублікування даного Закону в газеті «Голос України» №163 від 06 вересня 2017 року, суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Відповідно до пункту ґ/ статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжкими або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні необережного злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України не є особливо тяжким. Крім того обвинувачений ОСОБА_6 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», тобто станом на 07 вересня 2017 року досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до пенсійного посвідчення Пенсійного Фонду України за номером НОМЕР_2 , виданого 31 травня 2017 року, з призначенням песії за віком з терміном дії довічно.

Обвинувачений ОСОБА_6 не підпадає під дію статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», під дію статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», та під дію ч.4 ст.86 КК України, тобто він не є особою, відносно якої амністія не може бути застосована на підставі статті 9 та статті 4 вказаних відповідних Законів України, а також ч.4 ст.86 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. /а.к.п. 7/.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання в виді 03 /трьох/ років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 02 /два/ роки.

На підставі ч.2 ст. 86 КК України, п. г/ ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від призначеного основного покарання в виді позбавлення волі на строк 03 /три/ роки.

На підставі ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від призначеного додаткового покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 02 /два/ роки.

Судові витрати, які документально підтверджені в судовому засіданні, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави в особі Вознесенського УК, р/р 4007, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України /ЕАП/, МФО банку: 899998, код класифікації доходів бюджету: 21081100:

-989 /дев`ятсот вісімдесят дев`ять/ гривень 60 копійок за проведення судової автотехнічної експертизи №260 від 09 червня 2017 року.

-1237 /одну тисячу двісті тридцять сім/ гривень за проведення судової транспортної трасологічної експертизи №259 від 08 червня 2017 року.

-1430 /одну тисячу чотириста тридцять/ гривень за проведення судової інженерно транспортної експертизи по дослідженню обставин та механізму дорожньої транспортної пригоди, висновок експерта №485 від 14 серпня 2017 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1