Справа 688/296/18
№ 1-кп/688/75/18
Вирок
Іменем України
30 жовтня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка кримінальне провадження № 0000851 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого і проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:
15 червня 2017 року о 23 годині 05 хвилин ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом незаконного особистого збагачення, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, офіційним документом, паспортом та іншими важливими особистими документами, знаходячись неподалік пам`ятника загиблим солдатам «Танк Т-34» по вулиці Українська в місті Шепетівка, де у безпорадному стані перебував потерпілий ОСОБА_6 , обшукав його одяг та із задньої правої кишені штанів дістав офіційний особистий документ останнього, а саме банківську платіжну картку, виготовлену згідно зі стандартом ISO/IEC 7810 ID-1 формату із спеціального стійкого до механічних пошкоджень пластику пластину стандартних розмірів 54x86x0,76мм, яка використовується для ідентифікації її користувача (власника) ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 4 березня 1997 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області, в якому знаходився важливий особистий документ довідка (картка) про присвоєння ідентифікаційного податкового номера НОМЕР_3 , що видана 20.12.2012 року Шепетівською ОДПІ на ім`я ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що паспорт це документ, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України (п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затверджено постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ), а довідка (картка) про присвоєння ідентифікаційного податкового номера відповідно до Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 №779) є документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, відкрито з корисливих мотивів незаконно заволодів ними (викрав). Також із задньої правої кишені штанів потерпілого ОСОБА_7 дістав грошові кошти купюрами номіналом 50, 20 та 10 гривень в загальній сумі 80 гривень, а з лівої кишені штанів потерпілого - мобільний телефон марки і моделі «Нокіа 6300», вартістю 600 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським № НОМЕР_4 , вартістю 25 гривень, на рахунку якої перебували передплачені грошові кошти потерпілого за користування мобільним зв`язком у сумі 1 гривня 90 копійок, після чого умисно, відкрито, незаконно викрав вищевказане майно ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 706 гривень 90 копійок.
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_7 16 червня 2017 року о 01 годині 29 хвилин, знаходячись біля банкомату ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», який розташований біля входу у приміщення магазину «Марія» по вулиці Валі Котика, 113, у місті Шепетівка, використовуючи банківську платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку він викрав у потерпілого ОСОБА_6 та маючи PIN-код (персональний ідентифікаційний номер, що складається з цифр, визначений банківською установою) до указаної банківської картки, вирішив викрасти грошові кошти останнього, які зберігалися на вказаному рахунку зазначеної банківської установи.
В цей же день та місці, ОСОБА_7 , з метою викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом незаконного особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно із використанням банківської платіжної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 шляхом введення PIN-коду у зазначеному вище банкоматі та проведення трьох операцій авторизації по зняттю готівки в сумі по 1000 гривень за кожну операцію о 01 годині 29 хвилин, о 01 годині 30 хвилин та о 01 годині 31 хвилині викрав грошові кошти в загальній сумі 3000 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_6 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16 червня 2017 року у період часу з 11 години 13 хвилин по 11 годину 14 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований у приміщені кафе «Молодіжне», що знаходиться по вулиці Героїв Небесної Сотні, 63, у місті Шепетівка, діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно із використанням банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_6 шляхом ведення PIN-коду у зазначеному банкоматі та подальшого проведення двох операцій авторизації по зняттю готівки по 1000 гривень за кожну та однієї операції по зняттю готівки в сумі 500 гривень викрав грошові кошти в загальній сумі 2500 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_6 , які у подальшому використав на власні потреби. ОСОБА_7 всього у вищевказані способи викрав грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 5500 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України визнав, а у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України заперечив та суду пояснив, що 15.06.2017 року був дома, близько 23 год. йдучи на зустріч із знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до магазину «Червоний», проходив повз танк та побачив коло постаменту зі сторони вул. Українська лежачого чоловіка. Покуривши із хлопцями 10 хв., вирішили підійти подивитися, хто там лежить. Хлопці повідомили, що бачили трохи раніше цього чоловіка, він п`яний та неодноразово падав. Хлопці стояли за 3-5 метрів, а він підійшовши ближче, побачив чоловіка 35-40 років, охайно вдягненого, в світлу сорочку, темні джинси, який лежав на спині в п`яному вигляді. В цей час засвітився телефон потерпілого, він його побачив та вирішив викрасти. Також вирішив оглянути ще вміст його решти кишень. Під час обшуку кишень потерпілого, з задньої кишені джинсів вийняв паспорт, в якому був ідентифікаційний код, банківську картку та дрібні гроші в сумі 80 грн., які також поклав до своєї кишені. Потерпілий опору не чинив, однак під час обшуку кишень став видавати якісь звуки, але він уваги на це не звертав. Хлопцям нічого не повідомляв та не показував, не знає чи вони щось бачили. Заволодів речами та документами потерпілого з корисливих мотивів, попрощався з хлопцями та пішов до банкомату, що біля магазину «Марія» з метою зняти кошти з банківської карти. Пробував ввести пін-код, однак це результатів не принесло. Тоді, з мобільного телефону потерпілого зателефонував на номер 3700 ПАТ КБ «ПриватБанк» та змінив пін-код на власний. За допомогою зміненого пін-коду здійснив 3 операції по зняттю готівки в сумі 1000 грн., всього зміг зняти із рахунку потерпілого 3000 грн. Оскільки використав ліміт операцій по зняттю готівки, пішов додому. 16.06.2017 року близько 10 год., знаючи, що на рахунку потерпілого ще наявні кошти, в банкоматі в кафе «Молодіжне» по вул. Героїв Небесної Сотні здійснив три операції, знявши 1000, 1000 та 500 грн., а всього 2500 грн. В той же день, зустрівшись із ОСОБА_9 , дав йому паспорт, мобільний телефон та сім-картку потерпілого для передачі ОСОБА_11 , оскільки вони йому вже були не потрібні. Банківську картку потерпілого спалив. Викрадені грошові кошти витратив на власні потреби. Стверджував, що тілесних ушкоджень для потерпілого не наносив, потерпілого побачив вже в безпорадному стані, опір останній не чинив, тому заволодів майном та документами останнього. У вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, повністю відшкодував заподіяну шкоду.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні ствердив, що 15.06.2017 року близько 18 год. знаходився поблизу ресторації «Колиба» в м.Шепетівка, де зустрівся із своєю знайомою ОСОБА_12 . Посиділи там, він випив 2-3 бокали пива, потім провів її додому, дійшовши до магазину ОСОБА_13 . Повертаючись до танку близько 22 год., мав взяти собі таксі. Чекав дзвінка від ОСОБА_14 , що вона дісталась додому, телефон поклав в ліву кишеню джинсів ззаду, паспорт з кодом та банківською карткою лежали в задній правій кишені джинсів. Проходячи по стежці між танком та червоним парканом, відчув удар по голові ззаду справа. Не бачив чи був ще хтось за ним на стежці та хто наносив йому удар. Після удару в голову втратив свідомість. Прийшовши до тями, почув голоси та побачив обриси трьох чоловіків, по статурі схожих на обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , один вищий та двоє нижчих. Був в безпорадному стані, лежав на спині, дуже боліли ноги. У нього спрацював телефон, який забрали. Відчував, як його рухали та обшукували вміст його кишень, опір чинити не міг, декілька раз втрачав свідомість, оскільки відчував біль, однак намагався говорити. Скільки чоловік його обшукує не бачив, чув лише розмови. Після цього пролежав ще деякий час. Коли зміг піднятись, пішки пішов додому. На наступний день повідомив про те що сталось знайомій ОСОБА_14 . Йому допомогли відновити сім-картку, тоді по телефону заблокував банківські рахунки. Стали дзвонити кредитні спілки, щоб він підтвердив отримання кредитів. А тому, через п`ять днів про дану подію повідомив поліцію та оскільки відчував біль звернувся за медичною допомогою. Наполягав, що пам`ятає лише один удар ззаду в тім`яну ділянку голови справа. 15.06.2017 року у нього викрали мобільний телефон марки Нокіа 6300, паспорт, код, банківську картку ПриватБанку, грошові кошти в сумі 80 грн. та з банківського рахунку також зняли грошові кошти в сумі 5500 грн. Обвинуваченого пробачив, шкоду йому відшкодовано повністю, претензій до ОСОБА_7 не має, просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка суду показала, що 15.06.2017 року відпочивала у ресторації «Колиба». Там зустріла потерпілого ОСОБА_6 , під час спілкування із нею він випив 2-3 бокали пива. Близько 21-22 год. він провів її додому. Діставшись квартири, телефонувала для нього на мобільний, однак був відсутній зв`язок. Через 30 хвилин він з`явився в мережі. Набрала, однак знову був відсутній зв`язок. Зранку наступного дня близько 08 год. 15 хв. пішла до ОСОБА_6 додому, бачила, що потерпілий був у синцях, на голові було садно. Потерпілий повідомив їй, що троє невідомих забрали у нього паспорт, телефон та картку Приватбанку;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що 15.06.2017 року гуляли з ОСОБА_9 поблизу четвертої школи. Смеркало, зателефонували до ОСОБА_7 , домовились про зустріч біля магазину «Червоний». Згодом там зустрілись, покурили. Хтось побачив, що біля танку лежить чоловік, підійшли подивитись. Чоловік лежав на спині, не реагував, видавав якісь звуки. Знайшли телефон потерпілого, який був в розібраному стані. Оскільки він йому не потрібен, склав та віддав його ОСОБА_9 . Хлопці дзвонили в швидку, потім розійшлись. Стверджував, що потерпілого ніхто не бив, бачив його біля танку в цей день трохи раніше, він був п`яний, неодноразово падав, не міг встати.
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що зустрівся біля четвертої школи з ОСОБА_10 . Згодом до магазину «Червоний» підійшов ОСОБА_7 . Бачили біля танку, як чоловік в нетверезому стані неодноразово падав. Підійшовши, побачили потерпілого, біля нього валявся мобільний телефон в розібраному стані, якого зібрав ОСОБА_10 та віддав йому. Він поклав його в кишеню потерпілому. Стверджував, що потерпілого не били. Вони розмовляли із ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 підходив до потерпілого ближче, перевіряв що з ним. Що саме обвинувачений робив із потерпілим не бачили. Згодом розійшлись. На наступний день ОСОБА_7 передав йому паспорт ОСОБА_6 та мобільний телефон, щоб передав швагру ОСОБА_11 , що він в той же день і зробив;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що її цивільний чоловік ОСОБА_11 показав паспорт потерпілого ОСОБА_6 , вона через однокласники знайшла його та паспорт повернула;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка суду показала, що проживала разом із сестрою ОСОБА_15 та її співмешканцем ОСОБА_11 . Останній у червні 2017 року дав їй мобільний телефон в металевому корпусі та попросив за його допомогою зняти гроші з рахунку, вказавши, що йому їх перекинули. Оскільки неодноразово на його прохання знімала гроші, з банкомату біля магазину «Роза вітрів» зняла грошові кошти в сумі 1200 грн., які в подальшому передала для ОСОБА_11 . Підтвердила, що телефон потерпілого до них додому приніс її брат ОСОБА_9 .
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів об`єктивно підтверджується дослідженими в ході судового слідства письмовими доказами, а саме:
- даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями до нього від 21.09.2017 року, з якого вбачається місце вчинення злочину - неподалік пам`ятника загиблим солдатам «Танк Т-34» по вул. Українській в м.Шепетівка (а.п. 13-20 т.1);
- даними виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 16.05.2017 року по 29.06.2017 року по картці ОСОБА_6 № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що 16.06.2017 року в банкоматі по вул. В.Котика, 113, з вказаного рахунку було знято грошові кошти в сумі 3000 грн. (3 транзакціями по 1000 грн. кожна); в банкоматі по вул. К.Маркса, 63 кафе «Молодіжне» 2500 грн. (3 транзакціями по 1000, 1000 та 500 грн.);
- даними протоколу огляду речового доказу та фототаблицями до нього від 18.09.2017 року та речовим доказом, яким є паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_6 (а.п. 36-42);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.11.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6 та відеозаписом вказаної слідчої дії, відтвореним у судовому засіданні, під час якого потерпілий показав місце вчиненого відносно нього злочину, механізм нанесення удару ззаду в тім`яну ділянку голови справа, яким чином впав та як розташовувався після нанесеного удару, після чого втратив свідомість, показав в яких кишенях та яке майно, документи мав при собі 15.06.2017 року, ствердивши, що декілька разів приходив до тями та втрачав свідомість (а.п. 61-63 т.1);
- даними заяви ОСОБА_11 про долучення до матеріалів кримінального провадження мобільного телефону Нокіа 6300, який в його будинок приніс ОСОБА_9 (а.п. 69 т.1);
- даними протоколу огляду речового доказу та фототаблицями до нього від 08.11.2017 року та речовим доказом, яким є мобільний телефон марки «Нокіа 6300» (а.п. 75-78);
- даними довідок ПП ОСОБА_17 про вартість мобільного телефону марки «Нокіа 6300», яка станом на 15.06.2017 року могла складати 600 грн. та сім-картки «Київстар» - 25 грн., які ні потерпілим, ні обвинуваченим не оспорюються (а.п. 80,81 т.1);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.11.2017 року за участю свідка ОСОБА_9 та відеозаписом вказаної слідчої дії, відтвореним у судовому засіданні, відповідно до якого свідок показав місце, звідки побачили потерпілого ОСОБА_6 15.06.2017 року та місце, де він лежав у безпорадному стані біля пам`ятнику «Танк Т-34», місце де виявив телефон потерпілого, як його повернув останньому, відтворив дії обвинуваченого по відношенню до потерпілого (а.п.186-188 т.1);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.11.2017 року за участю свідка ОСОБА_10 та відеозаписом вказаної слідчої дії, відтвореним у судовому засіданні, відповідно до якого свідок показав місце, звідки побачили потерпілого ОСОБА_6 15.06.2017 року та місце, де він лежав у безпорадному стані біля пам`ятнику «Танк Т-34», місце, де виявили мобільний телефон потерпілого, як зібрав його та віддав ОСОБА_9 , вказав, що саме обвинувачений обшукував ОСОБА_6 , поки вони розмовляли (а.п.189-191 т.1);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.11.2017 року за участю свідка ОСОБА_16 та відеозаписом вказаної слідчої дії, відтвореним у судовому засіданні, відповідно до якого свідок продемонструвала яким чином знімала кошти за допомогою мобільного телефону з рахунку потерпілого в банкоматі по вул. В.Котика, 20-Б в м.Шепетівка та вказала на ОСОБА_9 , який приніс до місця її проживання мобільний телефон потерпілого (а.п. 192-194 т.1);
- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 07.12.2017 року з додатками до нього, згідно яких встановлено, що ОСОБА_7 , який користувався мобільним телефоном № НОМЕР_5 здійснював дзвінки в період часу з 21 год. 09 хв. 35 сек. 15.06.2017 року по 01 год. 41 хв. 22 сек. 16.06.2017 року, знаходячись в регіоні 20204, в місці, де обслуговуються базові станції 10123, НОМЕР_6 , які розташовані на опорі ПрАТ «АТП 16807» по вул. Лермонтова, 2 в м.Шепетівка, неподалік місця вчинення злочину, а саме пам`ятника загиблим солдатам «Танк Т-34» по вул. Українській в м.Шепетівка (а.п. 26-161 т.2).
Згідно обвинувального акту обвинувачений наздогнав ззаду потерпілого ОСОБА_6 , який рухався по стежці у напрямку вул. Лозова міста Шепетівка, після чого, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого несподівано для останнього під час нападу умисно наніс один удар рукою в ділянку шиї ззаду, внаслідок чого потерпілий впав на землю і втратив свідомість, при цьому, спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Після того, як потерпілий ОСОБА_6 впав на землю, ОСОБА_7 , завершуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, користуючись тим, що потерпілий після заподіяного ним удару перебував у безпорадному стані, обшукав одяг останнього та незаконного заволодів його майном та документами. Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
З показань потерпілого ОСОБА_6 , даних у судовому засіданні, слідує, що останній отримав лише один удар у голову ззаду, а саме в тім`яну ділянку справа, на голові було знято навіть волосяний покрив. Крім того, про наявність садна на голові у потерпілого 16.06.2017 року вказувала також свідок ОСОБА_14 , яка його провідувала.
З висновку судово-медичної експертизи №291 від 30.06.2017 року та додаткового висновку судово-медичної експертизи №539 від 13.11.2017 року, слідує, що у ОСОБА_6 виявлені переломи остистих відростків 4, 5, 6, 7 шийних хребців, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, могли утворитися внаслідок удару тупим твердим предметом в голову або шию, могли виникнути внаслідок удару рукою чи ногою; забою обох колінних суглобів, обох гомілок, обох стоп, підшкірні гематоми, садна, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту при наданні тілу певного прискорення. Для виникнення даних тілесних ушкоджень достатньо однієї травмуючої дії (удару) з послідуючим падінням і ударом об дорожнє покриття. (а.п.45-46, 184-185 т.1).
Обвинувачений ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 показали, що бачили як потерпілий біля пам`ятника загиблим солдатам «Танк Т-34» в той день неодноразово падав та намагався підвестись.
Дослідивши усі докази в сукупності, суд з такою кваліфікацію дій обвинуваченого не погоджується з наступних підстав.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 6, 9 своєї постанови № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій як злочин проти власності (ст. 187 КК України) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187 КК України) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.
Підтвердити чи спростувати вчинення розбійного нападу обвинуваченим із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу неможливо, оскільки потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не зміг підтвердити, що саме обвинувачений наніс йому удар в голову, оскільки нападника не бачив, вказати конкретно час з моменту втрати свідомості до моменту його обшуку обвинуваченим також не зміг, вказуючи на те, що декілька разів втрачав свідомість та приходив до тями. Будь-яких інших доказів в ході судового слідства, які б давали підстави зробити висновок про вчинення обвинуваченим саме розбою не встановлено.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 категорично заперечували про нанесення тілесних ушкоджень для потерпілого обвинуваченим. Такі їх показання є послідовними та узгоджуються між собою. Більше того, про вказане свідки повідомляли і в ході проведення з кожним із них слідчих експериментів ще в ході досудового розслідування. Як обвинувачений, так і свідки покликалися на те, що тілесних ушкоджень для потерпілого не наносили, лише підійшли подивитись що з ним, оскільки бачили, що він падав та намагався встати, однак не зміг, був у безпорадному стані. Також покази обвинуваченого та свідків узгоджуються між собою щодо місця знаходження потерпілого на той момент, а саме безпосередньо біля пам`ятника загиблим солдатам, а не на стежці. В той же час, потерпілий вказував, що удар йому нанесли на стежці неподалік пам`ятника, хто саме він не бачив, втратив свідомість, скільки часу пролежав також не знає, прийшов до тями та бачив обриси трьох чоловіків схожих на обвинуваченого та свідків, коли його вже обшукували, опір не чинив, лише намагався говорити.
В той же час, і обвинувачений, і свідки вказували на те, що потерпілий, який був без свідомості, згодом прийшов до тями та подавав звуки. Незважаючи на це обвинувачений усвідомлюючи, що його дії помічені потерпілим, продовжив обшукувати останнього та незаконно заволодів його майном та документами. Отже, аналізуючи характер дій обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений відкрито викрав мобільний телефон, грошові кошти в сумі 80 гривень, паспорт та незаконно заволодів іншими важливими особистими та офіційними документами.
В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У зв`язку з цим, доводи викладені в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_7 наніс потерпілому удар в шию, з урахуванням показів потерпілого про нанесення удару в голову, що свідчить про вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого, є ніщо іншим як припущенням, що в силу імперативного припису ч.3 ст. 62 Конституції України, тлумачиться виключно на користь обвинуваченого. Будь-яких інших об`єктивних фактичних даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, матеріали справи не містять.
Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів та їх оцінка переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що всі зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку дають підстави суду кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж); за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом; за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та вважає, що вина останнього у їх вчиненні є доведеною.
При призначенні покарання суд зважає на положення ч. 2 ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами, та на положення ч. 1 ст. 65 КК України, згідно з якою суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає покарання за даний злочин, враховуючи ступінь тяжкості злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 1 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України є злочинами середньої тяжкості, ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України є злочинами невеликої тяжкості.
ОСОБА_7 раніше несудимий, є особою молодого віку, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є щире каяття у вчиненому, повне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.
З огляду на викладене та враховуючи суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, спосіб вчинення, вартість викраденого майна, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин що обтяжують покарання, досудову доповідь органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі, думку потерпілого, який пробачив обвинуваченого, просив не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі, суд знаходить призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 186 та ч.2 ст. 185 КК України в межах санкцій вказаних норм у виді позбавлення волі; за ч.1 ст. 357 та ч.3 ст. 357 КК України в межах санкцій вказаних норм у виді обмеження волі та за сукупністю вказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначає покарання у виді позбавлення волі, при цьому виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на останнього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
З огляду на призначене покарання запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_7 не застосовувати.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_7 не застосовувати.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази:
-паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_6 , переданий під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_6 (а.п. 36, 43 т. 1) залишити останньому;
-мобільний телефон марки «Нокіа 6300», переданий під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_6 (а.п. 75,79 т.1) залишити останньому.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1