Справа №478/40/18 пров. №1-кп/478/36/2018
У Х В А Л А
13 квітня 2018 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про надання доручення органу досудового слідства провести дотиковий огляд місця ДТП з метою повної, масштабної схеми місця пригоди, оскільки при проведенні додаткового огляду місця ДТП, що мало місце 19.12.2016 року за участю свідка ОСОБА_9 , стороною обвинувачення навмисно не зазначено суттєво значимих елементів дороги, які впливають на механізм ДТП.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 підтримали клопотання.

Прокурор, потерпілий та представник потерпілого заперечували проти його задоволення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч.4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні (ст.ст.91, 92 КПК України).

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні по справі «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року ЄСПЛ відзначив, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст.6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
ЄСПЛ у рішенні по справі «Саундерс проти Сполученого Королівства» вказує, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.
Також, в рішенні ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» (п.65) зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний зі злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
За приписом ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності зі ст.94 цього Кодексу.

При цьому, за приписом ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.
Згідно з ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.
За приписом ч.4 ст.333 КПК України під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час проведення досудового розслідування з участю свідка ОСОБА_9 проводився додатковий огляді місця події, результати якого поставлені під сумнів стороною захисту.

З огляду на ці обставини та обґрунтування клопотання, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не даючи на даній стадії процесу оцінки перевіреним під час судового розгляду доказам, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 333, 350 КПК України, суд

У х в а л и в:

Клопотання захисника ОСОБА_8 про проведення слідчих дій, - задовольнити.

Доручити слідчому СВ Казанківського ВП Новобузького відділу ГУНП в Миколаївській області по обставинам дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 09.04.2016 року близько 02 год. 40 хв. по вулиці Миру в смт. Казанка Миколаївської області за участю водія ОСОБА_6 , який керував автомобілем «DAEWOO NEXCIA», без д/номеру провести додатковий огляд місця події з встановленням: конфігурації проїзної частини та ширини газону, за яким сталася пригода (за версією досудового слідства); висоти бордюру на відрізку закінчення газону, та його конфігурації в місці закінчення; наявність дерев на газоні, та відстань від останнього дерева, до кінця бордюру газону; положення «скупчення подряпин»-місця зупинки мопеду відносно меж проїзної частини та газону (за версією свідка ОСОБА_9 ).

Слідчу дію провести з обов`язковою участю свідка ОСОБА_9 та експерта, із застосуванням технічних засобів вимірювання, фіксування (фото та/або відео), складанням схем і планів.
Про час і місце проведення слідчої дії повідомити учасників судового провадження, неявка яких без поважних причин не є перешкодою для його проведення.
Доручення суду виконати у строк до 10 травня 2018 року.
Відповідно до ч.6 ст.333 КПК України прокурору надати доступ до матеріалів, отриманих на виконання доручення суду, учасникам судового провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, та надати їх суду у встановлений строк.
Розгляд справи відкласти до 10.00 години 11 травня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя