Справа № 128/3222/17
УХВАЛА
01 лютого 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000397 від 09.09.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, враховуючи, що ризики, які стали підставою для обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили, щодо клопотання прокурора. Захисник ОСОБА_5 просить врахувати, що представником державного обвинувачення не наведено достатніх підстав існування ризиків, які стали підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що дані ризики на теперішній час зникли, оскільки обвинувачений повністю визнає вину, а основними доказами по кримінальному провадженні є експертиза, тому ніяким чином перешкоджати судовому слідству обвинувачений не може та просить врахувати, що скоєний ним злочин не є умисним.

Адвокати потерпілих підтримали клопотання прокурора, проти зміни запобіжного заходу у виді домашнього арешту заперечують.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України та продовжений за ухвалою суду від 26.12.2017 року.
Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , віднесений відповідно до ст.12 КК України, до тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, строком покарання від 3 до 8 років позбавлення волі, що дає підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду, уникати явки до суду. Також суд враховує, що ОСОБА_4 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, неодружений, не приймав належних мір до відшкодування потерпілим шкоди. На стадії досудового слідства ОСОБА_4 неодноразово змінював адреси свого місця проживання, про що не повідомляв слідчого, та враховує ту обставину, що ОСОБА_4 отримав закордонний паспорт і на стадії досудового слідства неодноразово виїжджав за кордон України, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України.
Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Обставин, які є перешкодою для продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, - не встановлено.
У зв`язку із викладеним, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В клопотання сторони захисту обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу у виді взяття під варту відмовити.

Виходячи з того, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження лише розпочато, суд, заслухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити термін тримання під вартою ОСОБА_4 строком до 2 місяців.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177,183,199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, строком до 2 місяців до 02 квітня 2018 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику УВП№1 м. Вінниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1