Справа № 640/1462/18
н/п 1-кп/640/450/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р.
Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити справу до судового розгляду, заявивши, що дана справа підсудна Київському районному суду м. Харкова, оскільки у обвинуваченого вилучені грошові кошти у Київському районі м. Харкова. Час, місце та обставини незаконного збагачення не встановлювалися і встановлювати їх не потрібно. Перелік свідків обвинувачення вважає за доцільне надати під час судового розгляду.
Обвинувачений та захисники заперечували проти призначення справи до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: у обвинувальному акті не зазначені час, місце та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, що порушує право на захист обвинуваченого, якому не роз`яснено суть обвинувачення. Крім того, відсутність цих відомостей унеможливлює встановлення територіальної підсудності даної справи. Крім того, підозра ОСОБА_9 не була вручена компетентною особою, а клопотання про продовження строків досудового розгляду також підписано не компетентною особою.
Вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Так, у своєму супровідному листі прокурор, визначаючи територіальну підсудність, послався на ч.1 ст. 32 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Проте, з обвинувального акту жодним чином не вбачається вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів на території міста Харкова взагалі, та в Київському районі м. Харкова, зокрема. Так, з обвинувального акту вбачається, що обвинувачений 31 жовтня 2016 року з персонального комп`ютера шляхом заповнення на офіційному сайті НАЗК, розташованого за адресою: м. Київ бульвар Дружби Народів, 28 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у якій, начебто, вказав недостовірні відомості, а саме не вказав про наявність у його колишньої дружини на праві власності чотирьох об`єктів нерухомого майна, розташованих у селищі Коломийчиха Сватівського району Луганської області, трьох об`єктів нерухомого майна, розташованих у м. Красний Луч Луганського області, семи об`єктів нерухомого майна, розташованих у Сакському районі АРК, одного об`єкту нерухомого майна, розташованого у м. Ялта АРК, одного об`єкта нерухомого майна, розташованого у Київському районі м. Харкова, транспортних засобів Луганської реєстрації, а також у користуванні одного об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак, обвинуваченому не інкримінується вчинення злочину при придбанні вищевказаного майна його колишньою дружиною ОСОБА_10 , а місце, де, начебто, незаконно збагатився обвинувачений, або місце розташування комп`ютера, з якого ОСОБА_11 відправляв, начебто, недостовірну інформацію, органом досудового розслідування не встановлено і в обвинувальному акті не вказано.
Згідно ч.1 ст. 32 КПК України, у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Досудове розслідування здійснювалося детективами Головного підрозділу детективів НАБУ, що розташоване за адресою: м. Київ вул. Василя Сурикова, 3, обвинувальний акт складений, підписаний та затверджений у приміщенні Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, розташованої за адресою: м. Київ вул.. Ісаакяна, 17. Таким чином, відсутні підстави для визначення територіальної підсудності у Київському районному суді м. Харкова за ч.1 ст. 32 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді. Якщо згідно з частиною першою цієї статті кримінальне провадження стосовно судді має здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя).
Київський районний суд м. Харкова не є найбільш територіально наближеним до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, а саме Рубіжанського районного суду Луганської області.
Отже, підстави для визначення територіальної підсудності у Київському районному суді м. Харкова за ч.2 ст. 32 КПК України відсутні.
Згідно ч.3 ст. 32 КПК України, у разі якщо кримінальне правопорушення, досудове розслідування якого проводилося територіальним управлінням Національного антикорупційного бюро України, вчинено у межах територіальної юрисдикції місцевого суду за місцезнаходженням відповідного територіального управління Національного антикорупційного бюро України, то кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду за місцезнаходженням відповідного територіального управління Національного антикорупційного бюро України, іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя).
Як, було зазначено вище, досудове розслідування здійснювалося детективами Головного підрозділу детективів НАБУ, яке розташоване у м. Київі.
Таким чином, підстави для визначення територіальної підсудності у Київському районному суді м. Харкова за ч.3 ст. 32 КПК України відсутні.
Також стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд. У рішенні в справі «Коем проти Бельгії» від 22.06.2000 року ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не був судом, уповноваженим законом, оскільки без вирішення питання підсудності через вищестоящі органи, сам суд самостійно не може вирішувати питання підвідомчості кримінальних справ та констатував порушення пар. 1 статті 6 Конвенції.
Систематизуючи вказані вимоги закону та враховуючи практику ЄСПЛ з аналогічних підстав, суд вважає, що в даному випадку без визначення територіальної підсудності, Київський районний суд міста Харкова не може бути судом, який уповноважений розглянути дане кримінальне провадження і, відповідно, позбавлений можливості закінчити підготовче засідання призначенням справи до судового розгляду або поверненням її прокурору з підстав порушення прокурором вимог ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
За таких обставин, обвинувальний акт підлягає направленню до апеляційного суду Харківської області для направлення відповідного подання до Верховного суду для визначення підсудності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.32, 34, 314, 369 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя
Суддя
Суддя