Справа № 592/7681/16-к
Провадження № 1-кп/592/100/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів Ковпаківського районного суду м. Суми у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з тих підстав , що на даний час не змінилися та не зменшилися ризики , визначені у ч.1 ст. 177 КПК України, та зазначені судом при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 заперечує щодо задоволення клопотання прокурора , посилаючись на недоведеність прокурором підстав для продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, і вважає можливим обвинуваченому ОСОБА_5 обрати між м"який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні погоджується з думкою захисника .

Суд вважає , що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов"язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк , що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.02.2017, 13.04.2017, 08.06.2017 та від 11.07.2017, 05.09.2017, 25.10.2017 року під час судового розгляду продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.12.2017 , включно.

Після застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та кожного разу вирішуючи питання про його продовження суд повинен встановити чи не зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України та чи не з`явились нові ризики і чи не має підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який або його скасування.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12.02.2015 року у справі Подвезько проти України (заява № 74297/11) зазначив наступне:

п.20. Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14 жовтня 2010 року).

п.21. Суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Вирішуючи аргументи «за» і «проти» звільнення обвинуваченого з-під варти суд зазначає, що прокурором в судовому засіданні було доведено наявність раніше заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які після попереднього продовження строків тримання під вартою не зменшились, оскільки на даний час залишається не допитаним свідок обвинувачення та свідок захисту , не дослідженні в повному обсязі письмові докази.

На даний час залишається недопитаний свідок обвинувачення - ОСОБА_9 та не всі дослідженні письмові докази.

На думку суду , покази свідка та дослідження письмових доказів , як одна із складових доказів, можуть мати суттєве значення для розгляду даного кримінального провадження.

Тому перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_5 , який вину по пред"явленому обвинуваченню не визнає, зможе в незаконний спосіб вплинути на свідка, переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, зокрема повернутися в державу Ізраїль, громадянином якої він являється , іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню , через що застосування більш м"якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки .

Крім того , суд зазначає, що без дослідження доказів не можливо прийняти законне і обґрунтоване рішення по кримінальному провадженню, а дослідити їх до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою не можливо, крім того, після дослідження цих доказів суду потрібно буде прийняти законне і обґрунтоване рішення, для виготовлення якого потрібний значний час.

Таким чином, після наведення вищезазначених аргументів «за» і «проти» звільнення, колегія суддів дійшла висновку, що аргументи «проти» звільнення превалюють, оскільки наведені обставини дають підстави вважати, що раніше заявлені ризики на даний час не зменшились.

Крім того, у відповідності з вимогами ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, (а в даному випадку і при продовженні дії запобіжного заходу), крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, окрім іншого і тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим в кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується.І врахування цієї обставини, згідно вимог кримінального процесуального законодавства, є обов`язком суду.

Як і раніше суд зазначає, що вищенаведені обставини підтверджують, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились і продовжують існувати, а застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не можливе.

Посилення захисника щодо застосування відносного обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, на думку колегії суддів, є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене , суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ще до 17.02.2018 року включно, оскільки жоден із більш мяких запобіжних заходів за перелічених вище причин не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, строк тримання під вартою до 17.02. 2018 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому , прокурору та направити уповноваженій службовій особі державної установи "Сумський слідчий ізолятор".

Головуючий ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3