Справа № 180/1059/17
УХВАЛА
15 вересня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в судовому засіданні з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 16 серпня 2017 року постановлено з метою вирішення питання щодо доцільності тримання ОСОБА_5 під вартою провести судове засідання 09:15 годині 14 вересня 2017 року дистанційно в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Дніпропетровської УВП управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 4.

У призначений час обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з невідомих суду причин.

Судове засідання відкладено на 11 годину 05 хвилин 15 вересня 2017 року, про що повідомлено управління виконання покарань.

Однак, за повідомленням працівника Дніпропетровської УВП ОСОБА_5 вдруге без пояснення причини відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу

16 вересня 2017 року закінчується строк запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою.

Обвинувачений двічі без поважних причини відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що свідчить про його ухилення від вирішення питання про доцільність продовження запобіжного заходу, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дане питання без участі обвинуваченого.

Прокурор висловив думку щодо необхідності продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свою позицію обґрунтував тим, що, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, роботи, засобів існування; йому відомі адреси проживання потерпілих і свідків, а тому, перебуваючи на волі, він може ухилитися від суду або перешкоджати встановленню істини у справі, впливати на свідків та потерпілих.

Захисник заперечував проти продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просив змінити його на домашній арешт, так як обвинувачений має постійне місце мешкання, визнає свою вину в інкримінованих йому злочинах і не збирається переховуватися від суду та впливати якимось чином на свідків, потерпілих.

Заслухавши думки прокурора та захисника, суд приходить до такого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Судом встановлено, що 19 липня 2017 року Марганецьким міським судом продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 вересня включно. Приймаючи дане рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, може перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, і на це вказують такі обставини: характер протиправних, в тому числі насильницьких дій, в яких він обвинувачується; мотиви, за яких він вчинив дії, що ставляться йому у провину, відтак наявний ризик його можливого впливу на очевидців подій, зокрема потерпілих, свідків.

На даний час суду не надано доказів того, що ризики, на яких наголошував прокурор, і які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і судом при продовженні такого, відсутні або зменшилися.

Також, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , не маючи міцних соціальних зв`язків, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання судом винуватим, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Вказані обставини з огляду на інтереси суспільства, потребують продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.

Суд не вбачає підстав для зміни раніше обраної для ОСОБА_5 міри запобіжного заходу, а тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістьдесят) діб до 13 листопада 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1