УХВАЛА

26 квітня 2018 року м. Рівне
Колегія суддів Рівненського міського суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_16 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не має. Також подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_13 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 01 березня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 29 квітня 2018 року, обвинуваченому ОСОБА_13 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на 60 днів до 29 квітня 2018 року.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_13 .
Потерпілий ОСОБА_17 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_16 , захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 та захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора пропродовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ,та просили суд змінити їх підзахисним міру запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали клопотання своїх захисників тапросили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_13 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечив.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_14 в судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного.
Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_13 з наступних підстав.
За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Про намір обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, свідчить його поведінка, після вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме те, що він одразу після вчинення злочинів залишив місце вчинення розбійного нападу та виїхав за межі Сарненського району Рівненської області. Також, в момент затримання обвинувачених, останні намагались втекти від працівників правоохоронних органів, а також приховати вогнепальну зброю, яка ними використовувались під час вчинення інкримінованих злочинів, здійснивши, попередньо, її неповне розбирання. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_9 достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_6 , а тому, в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 , з метою зміни ним своїх показань. Крім того, згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 , за час проходження служби у вказаній військовій частині ОСОБА_9 зарекомендував себе з негативної сторони, а 18.07.2016 року самовільно залишив вказану військову частину та на час вчинення інкримінованого злочину, перебував у розшуку. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисного насильницького злочину з використанням та застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення тяжких наслідків, а саме, смерть людини. Крім того, під час слідства, в процесі проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного корпоративну «Аграрник» по вул. Покровській в м. Житомир, який протягом останнього року використовували обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено велику кількість різноманітної бойової стрілецької вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, яка разом з іншою вогнепальною зброєю, що була вилучена на місці вчинення злочину, а також на місці затримання обвинувачених 28.01.2017 року, за обліками МВС України рахується як викрадена з військової частини польова пошта НОМЕР_3 в зоні проведення антитерористичної операції. Місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_9 знаходиться поза межами Рівненської області, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, що на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Про намір обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, свідчить його поведінка, після вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме те, що він одразу після вчинення злочинів залишив місце вчинення розбійного нападу та виїхав за межі Сарненського району Рівненської області. Також, в момент затримання обвинувачених, останні намагались втекти від працівників правоохоронних органів, а також приховати вогнепальну зброю, яка ними використовувались під час вчинення інкримінованих злочинів, здійснивши, попередньо, її неповне розбирання. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_7 достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_6 , а тому, в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 , з метою зміни ним своїх показань. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного насильницького злочину з використанням та застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення тяжких наслідків, а саме, смерть людини. Крім того, під час слідства, в процесі проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного корпоративну «Аграрник» по вул. Покровській в м. Житомир, який протягом останнього року використовували обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено велику кількість різноманітної бойової стрілецької вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, яка разом з іншою вогнепальною зброєю, що була вилучена на місці вчинення злочину, а також на місці затримання обвинувачених 28.01.2017 року, за обліками МВС України рахується як викрадена з військової частини польова пошта НОМЕР_3 в зоні проведення антитерористичної операції, що дає підставу вважати, що протиправна діяльність обвинуваченого ОСОБА_7 спільно з іншими співучасниками розбійного нападу має стійкий, організований, систематичний та тривалий характер. Окрім того, місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 знаходиться поза межами Рівненської області, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, що на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Про намір обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, свідчить його поведінка, після вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме те, що він одразу після вчинення злочинів залишив місце вчинення розбійного нападу та виїхав за межі Сарненського району Рівненської області. Також, в момент затримання обвинувачених, останні намагались втекти від працівників правоохоронних органів, а також приховати вогнепальну зброю, яка ними використовувались під час вчинення інкримінованих злочинів, здійснивши, попередньо, її неповне розбирання. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_11 достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_6 , а тому, в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 , з метою зміни ним своїх показань. Крім того, згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 , за час проходження служби у вказаній військовій частині ОСОБА_11 зарекомендував себе з негативної сторони, а 18.07.2016 року самовільно залишив вказану військову частину та на час вчинення інкримінованого злочину, перебував у розшуку. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні умисного насильницького злочину з використанням та застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення тяжких наслідків, а саме, смерть людини. Крім того, під час слідства, в процесі проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного корпоративну «Аграрник» по вул. Покровській в м. Житомир, який протягом останнього року використовували обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено велику кількість різноманітної бойової стрілецької вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, яка разом з іншою вогнепальною зброєю, що була вилучена на місці вчинення злочину, а також на місці затримання обвинувачених 28.01.2017 року, за обліками МВС України рахується як викрадена з військової частини польова пошта НОМЕР_3 в зоні проведення антитерористичної операції. Місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_11 знаходиться поза межами Рівненської області, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, що на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Про намір обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, свідчить його поведінка, після вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме те, що він одразу після вчинення злочинів залишив місце вчинення розбійного нападу та виїхав за межі Сарненського району Рівненської області. Також, в момент затримання обвинувачених, останні намагались втекти від працівників правоохоронних органів, а також приховати вогнепальну зброю, яка ними використовувались під час вчинення інкримінованих злочинів, здійснивши, попередньо, її неповне розбирання. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_15 достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_6 , а тому, в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 , з метою зміни ним своїх показань. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні умисного насильницького злочину з використанням та застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення тяжких наслідків, а саме, смерть людини. Крім того, під час слідства, в процесі проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного корпоративну «Аграрник» по вул. Покровській в м. Житомир, який протягом останнього року використовували обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено велику кількість різноманітної бойової стрілецької вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, яка разом з іншою вогнепальною зброєю, що була вилучена на місці вчинення злочину, а також на місці затримання обвинувачених 28.01.2017 року, за обліками МВС України рахується як викрадена з військової частини польова пошта НОМЕР_3 в зоні проведення антитерористичної операції, що дає підставу вважати, що протиправна діяльність обвинуваченого ОСОБА_15 спільно з іншими співучасниками розбійного нападу має стійкий, організований, систематичний та тривалий характер. Згідно довідки про судимість обвинуваченого ОСОБА_15 , останнього раніше неодноразово притягували до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, що пов`язані із застосуванням насильства, що також свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_15 , а також про те, що протиправна діяльність останнього набула форми злочинного промислу. Місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_15 знаходиться поза межами Рівненської області, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. Про намір обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, свідчить його поведінка, після вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме те, що він одразу після вчинення злочинів залишив місце вчинення розбійного нападу та виїхав за межі Сарненського району Рівненської області. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_13 достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_6 , а тому, в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, останній може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 , з метою зміни ним своїх показань. Окремо слід зазначити, що місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_13 знаходиться поза межами Рівненської області, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , колегією суддів враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та запобіжний захід у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_13 , колегія суддів виходить з необхідності уникнення вищеперерахованих ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків, також із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.
Отже підстави, за яких судом було застосовано до обвинувачених запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.
Суд не вбачає підстав для задоволення клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 291, 314, 315, 316 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів з 26 квітня 2018 року до 25 червня 2018 року.
Продовжити ОСОБА_15 строк тримання під вартою на 60 днів з 26 квітня 2018 року до 25 червня 2018 року.
Продовжити ОСОБА_11 строк тримання під вартою на 60 днів з 26 квітня 2018 року до 25 червня 2018 року.
Продовжити ОСОБА_9 строк тримання під вартою на 60 днів з 26 квітня 2018 року до 25 червня 2018 року.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_13 строком на 2 місяці з 26 квітня 2018 року до 25 червня 2018 року.
Заборонити ОСОБА_13 залишати житло за адресою, АДРЕСА_1 , в період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня строком на 2 місяці з 26 квітня 2018 року до 25 червня 2018 року.
Продовжити виконання ОСОБА_13 обов`язків, покладених ухвалою Рівненського міського суду від 26 червня 2017 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту з 26 квітня 2018 року до 25 червня 2018 року.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 25 червня 2018 року.
Ухвалу Рівненського міського суду від 01 березня 2018 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_13 вважати такою, що втратила чинність з моменту постановлення даної ухвали.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику Рівненського слідчого ізолятора, начальнику ГУНП в Житомирській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3