печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання,

В С Т А Н О В И В :

Потерпілий у кримінальному провадженні №0000130 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на рішення слідчого, яким відмовлено у його клопотанні, та просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 та зобов`язати слідчого діяти згідно основних засад КПК . Скарга підтримана ОСОБА_3 під час її розгляду та обґрунтована тим, що слідчий зобов`язаний діяти виключно в порядку кримінального процесуального законодавства.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги, вказуючи на те, що клопотання потерпілого розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Вислухавши сторін, вивчивши надані ними матеріали, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається в тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

Згідно ст. 91,92,93 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

21 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням про оголошення підозри встановленим особам.

Старший слідчий військової прокуратури Київського гарнізону майор юстиції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0000130 від 19.03.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.382 ч.3; ст.382 ч.2; ст.396 ч.І; ст.442 ч.І; ст. 111 ч.І; ст.366 ч.І; ст.384 ч.І; ст.364 ч.І; ст.365 ч.І; ст.367 ч.І КК України, прийняв постанову, якою в задоволення клопотання ОСОБА_3 відмовив, з огляду на наступне. Військовою прокуратурою Київського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000130 від 19.03.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.382 ч.3; ст.382 ч.2; ст.396 ч.І; ст.442 ч.І; ст.111 ч.І; ст.366 ч.І; ст.384 ч.І; ст.364 ч.І; ст.365 ч.І; ст.367 ч.І КК України.

У ході досудового розслідування ОСОБА_3 заявив клопотання про оголошення підозри службовим особам Головного слідчого управління СБ України.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України полягає у невиконанні судового рішення або в перешкоджанні його виконанню.

Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 364 КК України у цілому характеризується умисною формою вини. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є мотив: корисливі мотиви, інші особисті інтереси, інтереси третіх осіб.

Однак, під час досудового розслідування не встановлено даних, які б свідчили про прагнення службових осіб Головного слідчого управління Служби безпеки України шляхом зловживання своїм службовим становищем одержати матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди. Також, відсутнє і прагнення шляхом використання службового становища здобути різноманітні вигоди нематеріального характеру (просунутися за службою, одержати нагороду, уникнути відповідальності за недоліки у роботі тощо), що могли б бути обумовлені такими спонуканнями, як кар`єризм, протекціонізм, помста, заздрість, пихатість тощо. Крім цього, не встановлено і інтереси третіх осіб, що полягали б, наприклад, у прагненні догодити начальству, надати переваги пільги та привілеї або звільнити від обов`язків родичів, членів сім`ї, знайомих та інших осіб.

Під час досудового розслідування встановлено, що службові особи Головного слідчого управління СБ України при розгляді звернень ОСОБА_3 та виконання ухвал суду за скаргами останнього діють відповідно до вимог законодавства, свої службові обов`язки виконують належним чином, істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб чи тяжких наслідків не спричинено.

Виходячи із викладеного слід зробити висновок про те, що відмова слідчого про повідомлення службовим особами про підозру ґрунтується на відсутності ознак кримінального правопорушення, що в свою чергу виключає можливість досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Отже слід дійти переконання про те, що клопотання потерпілого вирішено слідчим таким чином, що є незрозумілим та створює дисбаланс між проведенням досудового розслідування у кримінального провадженні та викладеними у постанові обставинами.

Таким чином рішення слідчого щодо розгляду поданого клопотання слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,22,110,220,303,307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 від 22.09.2017 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 - скасувати. Зобов`язати слідчого вирішити клопотання ОСОБА_3 у відповідності до положень діючого КПК України в строки та порядку визначеному ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1