УХВАЛА
Іменем України

20.10.2017 року м. Житомир

Cлідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представників власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП В Житомирській області про арешт майна, внесене в кримінальному провадженні № 0005388, -
в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на детонатори проміжні балістичні ТУ У 24.6-6:2011 в кількості 1602 штуки, вилучені під час огляду місця події 11.10.2017.
В обгрунтування вказаного клопотання слідчий пояснила, що 11.10.2017 року, близько 02 годин 30 хвилин, на перехресті вулиць І. Сльоти-Київська в м. Житомирі, було зупинено автомобіль "Рено" державний номерний знак НОМЕР_1 , який має дозвіл на перевезення небезпечних вантажів та в ході огляду якого виявлено детонатори проміжні в кількості 1602 штуки.
Під час огляду місця події від 11.10.2017 року за участю спеціаліста вибухотехніка вилучено детонатори проміжні балістичні ТУ У 24.6-6:2011 в кількості 1602 штуки, які відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вважаються тимчасово вилученим майном.
Мотивуючи клопотання та необхідність накласти арешт на детонатори, слідчий пояснила, що з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин вказаної події, необхідно провести вибухово-технічну експертизу. Вилучені детонатори проміжні балістичні ТУ У 24.6-6:2011 в кількості 1602 штуки є предметом кримінального правопорушення та повернення детонаторів особі, у законному володінні якої вони перебувають, може призвести до знищення слідів злочину, що були на ньому залишені (у випадку проведення відновлювальних чи будь-яких інших ремонтних робіт), що в подальшому може вплинути на хід досудового розслідування.
В судовому засіданні прокурор, який здійснює повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні №0005388 ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити.
Представники власника майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти клопотання та просили відмовити в задоволенні та повернути майно власнику.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Встановлено, що слідчим слідчого відділу Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0005388, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2017 року, за ч. 1 ст. 263 КК України.
Зі змісту протоколу огляду місця події від 11.10.2017 року вбачається, що під час огляду виявлено та вилучено 89 картонних коробок з 1602 циліндричних предметів, схожих на детонатор.
Постановою прокурора Житомирської місцевої прокуратори від 12.10.2017 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0005388 з ч. 1 ст. 263 КК України на ч. 1 ст. 267 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно акту №469 перевірки об`єкту на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів, за результатами огляду виявлено 1602 шт. детонаторів проміжних типу ДПБ-91.
Відповідно до ліцензії Міністерства транспорту та зв`язку України ОСОБА_4 має право займатись господарською діяльністю з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до погодження №13748901-2НВ маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, ОСОБА_4 надано дозвіл в період з 23.09.2017 року по 06.12.2017 року перевозити небезпечний вантаж та вказано марку автомобіля Renault Master, НОМЕР_1 .
Зі змісту відповіді Державного концерну «Укроборонпром» від 19.10.2017 року за №2372к/Л.02 вбачається, що для проведення приймальних випробувань в межах договору №918-10/03 від 06.10.2010 року було виготовлено 2002 шт. ДПБ. Приймальні випробування були проведені на кар`єрах ПрАТ «Мамалигівський гіпсовий завод», «Камянець-подільська ДЕД» з дозволу Держпраці та при їх участі. Випробування не були закінчені і на складі ДержНДХІП залишилось 1602 шт. ДПБ, виготовлення яких було оплачено в межах виконання робіт по договору №918-10/03 від 06.10.2010 року. Для продовження проведення приймальних випробувань ООО «Інтер-проєкт2014» забрав детонатори проміжні ДПБ зі складу у кількості 1602 шт.
Відповідно до накладеної №39 від 10.10.2017 року на відпуск готової продукції ТОВ «Інтер-проект2014» ОСОБА_6 видано детонатори проміжні балістичні ДПБ-91, в кількості 1602 шт.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором не доведено, що існують достатні підстави вважати, що майно на яке просить накласти арешт є засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи.
Слідчим не обгрунтовано підстави арешту майна, а саме: завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та/чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову, можливість накладення майнових стягнень, конфіскації майна за вироком суду, місцезнаходження та вартість майна, на яке може бути накладено арешт.
За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання, а тому відмовляє у його задоволенні.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Відмовити в задоволенні клопотання в кримінальному провадженні № 0005388 від 11.10.2017 року про накладення арешту на детонатори проміжні баліститні ТУ У 24.6-6:2011 в кількості 1602 штуки, вилучені під час огляду місця події 11.10.2017 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1