Справа № 638/1030/18
Провадження №1-кп/638/664/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0006133 від 23.12.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ Костромської області, Чухломського району, с.Федоровське, громадянина України, росіянина, з середньою освітою, не працюючого, має малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст.357, ч.1 ст.190 КК України, -

встановив:

20.12.2017 року у вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №197 по вул.Клочківській в м.Харкові, взяв у малознайомої особи на ім`я ОСОБА_6 банківську картку КП «ПриватБанк» НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_7 , яку вона передала ОСОБА_4 на тимчасове зберігання.

В подальшому ОСОБА_4 , маючи можливість повернути банківську картку особі, яка її передала, не зробив цього та маючи раптово виниклий умисел, направлений на використання банківської картки з особистим інтересом, незаконно її привласнив та продовжував утримувати при собі з метою скоєння правопорушення.

Крім того, 21.12.2017 року близько 22:20 годин, ОСОБА_4 прибув на АЗС «ПАТ Укргазвидобування» за адресою: м.Харків, вул.Клочківська буд.136 разом з малознайомим ОСОБА_8 , у якого в користуванні перебував автомобіль ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що вирішить питання щодо заправки його автомобіля пальним з метою подальшого користування вказаним автомобілем у власних цілях ОСОБА_4 .. Під`їхавши до колонки з пальним, ОСОБА_8 вставив кран для розливу пального в бак вищезазначеного автомобіля, а ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисним мотивом, який полягав в прагненні протиправно використати чуже майно пальне на свою користь, зайшов до приміщення АЗС, де надав оператору ОСОБА_9 банківську картку КП «ПриватБанк» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що не зможе здійснити оплату даною карткою, так як вона йому не належить.

Продовжуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ввів недійсний пін-код, внаслідок чого операція по сплаті грошових коштів за пальне не відбулася. В свою чергу оператор здійснивши операцію по заправці бензину А-95, у кількості 46.92 літрів за ціною 1257,46 гривень в паливний бак автомобіля ВАЗ 21099, почала вимагати здійснити оплату за пальне.

ОСОБА_4 під приводом взяти гроші, вийшов зі службового приміщення АЗС та також покинув місце злочину, тим самим обманним шляхом заволодів бензином А-95 у об`ємі 46.92 літри, заподіявши АЗС «ПАТ Укргазвидобування» матеріальний збиток на суму 1257,46 гривень, який в ході слідства відшкодований.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив вищезазначене в повному обсязі. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у незаконному заволодінні важливим особистим документом та заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), та кваліфікує його дії за ч.3 ст.357, ч.1 ст.190 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, не працює, має малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання у виді обмеження волі.

Однак суд вважає, що ОСОБА_4 не потребує ізоляції від суспільства, його виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст.357, ч.1 ст.190 КК України і призначити йому покарання:
-за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 2 років обмеження волі;
-за ч.1 ст.190 КК України у вигляді 3 років обмеження волі.
В силу ст.70 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч. 2 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ по справі автомобіль ВАЗ 21099, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , в баку якого знаходиться бензин ? частка бензобаку повернути законному володільцю.

Речовий доказ ключі з пультом сигналізації, технічний паспорт АХС 169096 повернути законному володільцю.

Речовий доказ пластикову кредитну картку ПриватБанку № НОМЕР_1 повернути законному володільцю.

Речовий доказ диск з назвою «DATEX» «dvd-r 4.7 gb 16x», стандартного розміру заводського виготовлення, на якому є відео запис «ch02_1628», «ch05_1408», «ch02_1705», «ch02_2218», «ch02_3102», «ch02_3131» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1