Провадження № 1-кп/520/782/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2017 року Київський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при розгляді у підготовчому судовому засіданні кримінальної справи № 0004022 від 16.07.2013 року відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187КК України.

В с т а н о в и в :
В провадження Київського районного суду м. Одеси з апеляційного суду Одеської області поступила кримінальна справа для її розгляду судом, зі стадіїї підготовчого судового засідання, відносно ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187КК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 6 квітня 2017 року скасовано вирок Київського районного суду м.Одеси від 11 листопада 2016 року, яким були визнані винними та засудждені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду було призначено новий судовий розгляд даного кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно обвинувального акту складеного слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 7.10.2013 року та затвердженого старшим прокурором прокуратури Київського райому м.Одеси, щодо ОСОБА_6 підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187КК України.

В судовому засіданні попереднього складу Київського районного суду, при розгляді справи в суді, прокурором було змінено обвинувачення, було перекваліфіковано дії обвинувачених ОСОБА_6 , на ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 на ч.2 ст.186 КК України.

Згідно тексту Ухвали апеляційного суду Одеської області від 6 квітня 2017 року вбачається, що прокурором при зміні обвинувачення в суді, було порушено чинне кримінальне та кримінально процесуальне законодавство України, через що апеляційний суд Одеської області скасував вирок Київського районного суду м.Одеси від 11 листопада 2016 року, згідно якого у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були визнані винними в скоєнні злочинів за ч.2 ст.186 КК України.

Враховуючи позицію потерпілої і законного представника потерпілої, вказану ними апеляційному суду Одеської області, який розгядав їх апеляцію на вирок попереднього складу Київського районного суду, по даному кримінальному провадженню, про те, що вони не згодні з кваліфікацією дій обвинувачених за ст.186 ч.2 КК України, відповідно до зміненого прокурором обвинувального акту, суд вважає, що предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні по даному у кримінальному провадженню, являється обвинувальний акт, затверджений 07.10.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України.
Захисники, обвинувачені та потерпіла ОСОБА_8 не заперечують проти призначення справи до судового розгляду.

Представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 подала письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність, з поважних причин.

За погодженням з учасниками судового провадження, на підставі поданої заяви від законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 керуючись ст.315,ст.325 КПК України , суд розглянув справу у відсутність неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 .

Вислухавши думку сторін по справі, перевіривши обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам ст.191 КПК України, так як досудове слідство допустило істотні порушення вимог чинного законодавства України, в тому числі порушивши право обвинувачених на захист.

П. 3 ст.314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Суд, при викладених обставинах вважає необхідним обвинувальний акт з додатками повернути прокурору з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно припису ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд 1-ої інстанції у підготовчому судовому засіданні, а у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно із приписом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викладені лише фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування та правова кваліфікація кримінальних правопорушень, в якій містяться ствердження про те, що обвинувачені вчинили інкриміновані їм кримінальні правопорушення.

В той же час, зазначені відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, що не підтверджує доведеність винуватості на стадії досудового розслідування, а, з урахуванням того, що у цьому процесуальному рішенні (обвинувальному акті) відсутнє слово «обвинувачується», то ОСОБА_6 і ОСОБА_7 фактично мають статус підозрюваних.

Враховуючи, що в обвинувальному акті у кримінальному провадженні відсутнє формулювання обвинувачення, в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про те, що обвинувачення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за передбаченою законом процедурою, висунуте не було, оскільки воно, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в обвинувальному акті.

Аналіз наведених норм КПК України вказує на те, що обвинувальний акт передається до суду і за допомогою саме цього документу ініціюється процес судового кримінального провадження стосовно певної особи, він дійсно виступає як акт обвинувального характеру, що має визначені законом процесуальні наслідки.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 110, ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт - це процесуальний акт - документ, у якому формулюється твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, який після його складання слідчим затверджується прокурором.

За обвинувальним актом, який міститься в матеріалах кримінального провадження ОСОБА_6 і ОСОБА_7 фактично, у визначеному законом порядку, не набули статус обвинувачених, а тому було порушене їх право на захист, оскільки не відомо від якого обвинувачення їм слід захищатись.

Відсутність обвинувачення суперечить принципу верховенства права, закріпленому в ст. 8 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави предявленого йому обвинувачення ( рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Окрім того, Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції ( зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Крім того, ствердження в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скоїли інкриміновані їм кримінальні правопорушення, які містяться у викладених фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, за відсутністю формулювання обвинувачення, є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, яка випливає зі ст.ст.62, 129 п.3 Конституції України, п.2 ст.11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, вказаних у даній ухвалі суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 7, 8, ст.42, 94, 109, 291, 314-317, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004022 від 16.07.2013 року відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури №1.

Зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1