АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001783 від 16 вересня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кам`янське Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст.190 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло, в якому він проживає з 22 години до 07 години та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 години 20 хвилин 12 листопада 2017 року, без визначення розміру застави.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 190 КК України, а також встановлений ризик у виді переховування від органів досудового розслідування або суду, так як він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, покарання за які передбачені лише у вигляді лише позбавлення волі на тривалий строк, мешкає не за місцем своєї реєстрації, не має постійного офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Враховуючи наведене слідчий суддя прийшов до висновку, що для запобігання доведеному у суді ризику, слід обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається, що ухвала слідчого судді є незаконною та обраний вид запобіжного заходу є занадто суворим і порушує право підозрюваного на свободу та особисту недоторканість. Стверджує про необґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки стороною обвинувачення не долучено до клопотання жодних належних доказів даного факту. Вважає не доведеними ризики, заявлені прокурором і єдиною підставою для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив тяжкість злочинів та суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, що не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та, з підстав, викладених в скарзі просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років..
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Згідно наданих матеріалів, 13 вересня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке виразилось в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_9 , а 14 вересня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто в умисному заволодінні, за попередньою змовою, із корисливих мотивів, грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 у сумі 4000 доларів США, вчиненого шляхом шахрайства.
Так, з матеріалів провадження вбачається що, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема показаннями свідка ОСОБА_12 ; протоколом впізнання особи за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 , який впізнав ОСОБА_7 як чоловіка, якого він бачив біля автомобіля «Мерседес-Бенз» у вересні 2015 року в с. Степове Дніпропетровської області; протоколом огляду від 10.02.2016 р. під час якого були виявлені та вилучені патрони, сонцезахисні окуляри, які належали ОСОБА_9 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_9 та ключ запалювання від автомобіля «Мерседес-Бенз»; протоколом огляду місця події від 10.02.2016 р., протоколом огляду трупа від 06.02.2016 р.; протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 08.02.2016 р.; висновком судово-медичної експертизи від 04.03.2016 р. № 99/ЛЕ/22; обшуку місця тимчасового проживання підозрюваного від 20.06.2017 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 21.06.2017 р. та іншими доказами, долученими до клопотання слідчого.

Апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Вказані висновки узгоджуються з усталеною практикою ЄСПЛ сформованою, зокрема, у рішенні від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», згідно якої не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Зважаючи на вказані вище положення рішень ЄСПЛ, колегія суддів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, оцінює вагомість вказаних доказів і вважає їх достатніми для висновку про ймовірність вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів та застосування щодо нього запобіжного заходу, у зв`язку з чим посилання захисника про необґрунтованість підозри як на підставу для скасування ухвали слідчого судді, колегія судді вважає необґрунтованими.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання та ухвала слідчого судді в цій частині є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, апеляційним судом встановлено, що існує обґрунтований ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, при цьому колегія суддів враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, відсутність стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного офіційного місця роботи, відсутність відомостей про наявність хвороб, які б виключали застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як тримання під вартою, тому висновки слідчого судді щодо можливості запобігання вказаному ризику виключно шляхом застосування саме такого запобіжного заходу, є обґрунтованими.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст.177, 178 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і мотивованою, та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4