Провадження №1-кп/523/210/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2017 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за № 0003757 від 12.06.2016 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Фрунзівського району, с.Майорське, українця, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-08.04.2016 року вироком Комінтернівського районного суду Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1рік 6 місяців;

-18.05.2016 року вироком Суворовського районного суду м. Одеси засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Фрунзівського району, с. Майорське, українця, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України,-

Встановив:
12.06.2016 року приблизно о 00 год. 15 хв., неповнолітній ОСОБА_6 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 та особою матеріали стосовної, якої виділено в окреме провадження, перебуваючи біля будинку №14 по вул. Героїв оборони Одеси (вул. Героїв Сталінграду) в м. Одеса, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою заволодіння чужим майном поєднаним з насиллям яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_11 , майно якого вони визнали предметом свого злочинного посягання, наздогнали та напали на нього. Особа матеріали стосовної, якої виділено в окреме провадження, вдарив потерпілого по нозі та силою надавив в область шиї, потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та особа матеріали стосовної, якої виділено в окреме провадження, почали наносити ОСОБА_11 удари ногами по голові. Продовжуючи наносити удари, ОСОБА_12 дістав зі внутрішньої кишені потерпілого мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» в корпусі білого кольору, вартістю 500 грн., та

грошові кошти в розмірі 300 грн. Після чого, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та особа матеріали стосовної, якої виділено в окреме провадження з місця правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Таким чином своїми протиправними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та особа матеріали стосовної, якої виділено в окреме провадження, спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 на суму 800 гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1693 від 29.06.2016 у потерпілого ОСОБА_11 малися наступні тілесні ушкодження: закритий перелом кісток спинки носа зі зміщенням кісткових уламків, з крововиливами у параорбитальну клітковину (синці нижніх повік обох очей). Зазначені ушкодження оцінюються в комплексі, викликали розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день). За цим критерієм, відповідно до п.п.2.3.3. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому діянні визнавав, та пояснював, що точної дати не пам`ятав, в червні 2016 року біля першої години ночі, він разом з своїм неповнолітнім братом ОСОБА_6 та товаришем ОСОБА_14 гуляли по АДРЕСА_2 . Біля приватних будинків побачив потерпілого ОСОБА_11 підбіг до нього з метою відібрати грошові кошти під приводом попросити цигарку, останній відмовив у грубій формі та пішов далі. Він наздогнав потерпілого ОСОБА_11 та почав наносити удари останньому, перший наніс ногою в область стегна, від чого останній впав на землю, наступні в область тулубу та обличчя. При цьому дістав з кишень потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон та грошові кошти в сумі 300 грн. Стверджував, що ОСОБА_6 та ОСОБА_14 весь час знаходилися від місця бійки на відстані 30 м., а коли побачили бійку підбігли та почали розбороняти. Про те, що він викрав у потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон та грошові кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_14 не знали.
Згодом в ході судового розгляду змінив показання вказавши, що першим удар потерпілому наніс ОСОБА_14 в область ноги, після чого потерпілий ОСОБА_11 впав на землю. Потім він разом з ОСОБА_14 почали наносити удари потерпілому ОСОБА_11 по різним частинам тіла. Після чого, вони вдвох обшукали потерпілого ОСОБА_11 , дістали з кишень мобільний телефон білого кольору та грошові кошти та втекли. ОСОБА_6 участі в бійці не брав, лише розбороняв бійку та після того як бійка закінчилася він допоміг потерпілому підвестися та також втік.
В судовому засіданні просив вибачення у потерпілого ОСОБА_11 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому діянні не визнав, та пояснив, що точної дати не пам`ятав, в червні 2016 року біля першої години ночі, він разом з своїм братом ОСОБА_6 та товаришем ОСОБА_14 гуляли по АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_6 попросив його зачекати та відійшов сторону, він разом з ОСОБА_14 зупинилися та розмовляли. Потім помітили як на відстані приблизно 30 м. ОСОБА_6 наносить удари потерпілому ОСОБА_11 . Вони підбігли до ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_11 розборонили їх, та втекли. Причини бійки ОСОБА_6 їм не пояснював. Стверджував, що потерпілому удари не наносив.
Згодом в ході судового розгляду змінив показання вказавши, що ОСОБА_6 та ОСОБА_14 того вечора пішли в перед, він затримався позаду, згодом побачив бійку між його товаришами та потерпілим, яку в подальшому намагався розборонити. Після закінчення бійки він допоміг потерпілому ОСОБА_11 піднятися та втік разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .
Однак, незважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини та невизнання ОСОБА_6 своєї вини, суд вважає,

що винність обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_11 в суді пояснив, що з 12 червня 2016 року вночі повертався додому. Назустріч вийшли обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 та запитали чи він палить. Він відповів та пішов далі. Через 200-300 метрів, на освітленому перехресті, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 наздогнали його, стали попереду та ОСОБА_14 наніс удар в нижню частину ноги, зробив підсічку від чого він впав обличчям до землі. Потім обвинувачені почали наносити удари в область голови з двох боків. Стверджував, що удари наносили не менше двох обвинувачених, так як удари були часті та одразу з двох боків. Потім один з обвинувачених почав обшукувати зовнішні кишені куртки, коли нічого не знайшов, порвав куртку та добрався до внутрішньої кишені, звідки викрав мобільний телефон та грошові кошти точну суму не пам`ятав. Після чого обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 втекли. Він піднявся та пішов додому. Додав, що хто обшукував з обвинувачених, а хто наносив удари не бачив, так як під час ударів руками захищав своє обличчя. Однак стверджував, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 діяли узгоджено, всі троє проявляли активні дії щодо його побиття та заволодіння його майном.
Підтримав цивільний позов.
Свідок ОСОБА_15 в суді пояснив, що 12.06.2016 року надійшло орієнтування про скоєння грабежу. При відпрацюванні даного орієнтування побачили групу осіб на одязі яких були сліди крові, походження якої пояснити чітко не могли. При цьому один з обвинувачених, під час бесіди, передав іншому мобільний телефон білого кольору. В подальшому обвинувачені були доставлені до відділку поліції.
Свідок ОСОБА_16 в суді пояснив, що 12.06.2016 року надійшло орієнтування про скоєння грабежу. При відпрацюванні даного орієнтування побачили обвинувачених на одязі яких були сліди крові, як пояснили останні від підвищеного тиску. При цьому один з обвинувачених, під час бесіди, передав іншому мобільний телефон марки «Самсунг» білого кольору. В подальшому обвинувачені були доставлені до відділку поліції.
Крім показань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_11 та свідків, вина ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , у скоєні злочину передбаченого ст.187 ч.2 КК України, також підтверджується письмовими доказами, а саме:

- Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення від 12.06.2016 року, у відповідності з яким потерпілий ОСОБА_11 повідомив про те, що невідомі побили його та викрали його особисті речі, а саме мобільний телефон марки «Самсунг» білого кольору та грошові кошти в сумі 200 грн. ;

- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 12.06.2016 року, згідно якого ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 12.06.2016 року, в ході проведення якого у присутності понятих потерпілий ОСОБА_11 на фото №2 впізнав особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам, під фотознімком №2 в протоколі зображений ОСОБА_6 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 12.06.2016 року, в ході проведення якого у присутності понятих потерпілий ОСОБА_11 на фото №4 впізнав особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам, під фотознімком №4 в протоколі зображений ОСОБА_6 ;

- Протоколом огляду речових доказів від 13.06.2016 року, а саме мобільного телефону марки «Самсунг GT-EI 202i» в корпусі білого кольору імей1 : НОМЕР_1 , імей2:

НОМЕР_2 , грошової купюри номіналом 100 грн. та грошової купюри номіналом 20 грн., фототаблицями до протоколу огляду речових доказів;

- Постановою про прилучення речових доказів від 13.06.2016 року, згідно якої прозорий поліетиленовий пакет, опечатаний паперовою біркою на якій нанесений рукописний текст з написом: гроші 20 гривень, гроші 100 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг» вилучені в ході затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КАК України прилучити до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та передати під схоронну розписку потерпілому;

-Висновком судово- психіатричних експертів № 291 від 12.07. 2016 року, згідно якого ОСОБА_6 , під час скоєння правопорушення, на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу), уроджену розумову відсталість або придбане недоумство(деменцію) розлад особистості, на будь-який інший хворобливий психічний розладі не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не знаходився, тому у повній мірі усвідомлював свої дії та керував ними;

- Висновком експерта № 1693 від 29.06.2016 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодженнях не відобразилися. Наявні тілесні ушкодження утворилися в термін від 1 до 2-3 тижнів до моменту огляду експертом. Таким чином, дані ушкодження могли бути заподіяні 12.06.2016 року. Дані ушкодження відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень» (1995 р) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- висновком експерта № 684 від 23.06.2016 року, згідно якого на куртці та джинсових брюках ОСОБА_6 виявлено кров людини при встановленні групової приналежності якої виявлений тільки антиген Н, що не дозволяє категорично висловитись про групу виявлених слідів крові. Проте, так як антиген Н, як основний , властивий групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, не виключається ймовірність походження крові від особи з даною групою крові за системою АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 ;

- висновком експерта № 685 від 23.06.2016 року , згідно якого на футболці і шортах підозрюваного ОСОБА_6 виявлена кров людини, при встановленні приналежності якої виявлений тільки антиген Н, що не дозволяє категорично висловитись про групу виявлених слідів крові. Проте, так як антиген Н, як основний, властивий групі крові ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, не виключається ймовірність походження крові від особи з даною групою крові за системою АВО , в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 .

Разом з цим, вислухав пояснення учасників процесу,суд критично відноситься до показів з точки зору ОСОБА_6 в тій частині, що він не наносив удари потерпілому ОСОБА_11 та не викрадав його майно, оскільки його нерозуміння та бачення ситуації спростовуються детальними, чіткими та послідовними поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , який у судовому засіданні прямо вказав на обвинуваченого ОСОБА_6 як на одного з трьох чоловіків, які 12.06.2016 року побили та викрали його особисті речі, при цьому діяли цілеспрямовано, узгоджено. Після вчинення злочину відносно нього втекли, та будь-якої допомоги не надали.

Версія ОСОБА_6 , розцінюється судом, як спроба уникнути кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

Крім того, суд критично відноситься до показів ОСОБА_6 в тій частині, що обвинувачений ОСОБА_6 , не брав участі в бійці та не викрадав майно потерпілого ОСОБА_11 , так як останній є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_13 , і розцінює як спробу вести суд в оману з ціллю уникнути від покарання ОСОБА_6 . Крім того, вказані показання ОСОБА_6 в цій частині спростовуються детальними, чіткими та послідовними поясненнями потерпілого ОСОБА_11 та іншими письмовими доказами.

Таким чином, оцінюючи у сукупності досліджені докази, покази потерпілого, свідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов до висновку, що у ході розгляду справи прокурор, підтримуючий державне обвинувачення довів винуватість

ОСОБА_6 , ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.2 КК України, доводи яких були спростовані встановленими фактами, та судом було отримано достатньо доказів винуватості обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужого майна , поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужого майна, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, осіб обвинувачених, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , судом приймається до уваги дані про осіб обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , їх вік, стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_6 мають постійне місце проживання та реєстрації, виховувалися у багатодітній, малозабезпеченій сім`ї з одним з батьків з матір`ю, ОСОБА_6 перебував на обліку з 11.02.2016 року у лікаря психіатра, задовільно характеризується за місцем проживання, працював без укладення трудового договору, раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, попросив пробачення у потерпілого ОСОБА_11 ; ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував, за місцем проживання характеризується негативно, перебував на обліку в секторі ювенальної превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області як дитина правопорушник з 09.07.2016 року по 23.05.2017 року.
Також, відповідно до висновку органу пробації складеного 12.06.2017 року виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити потенційну небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб ).

Також, відповідно до висновку органу пробації складеного 27.06.2017 року виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити потенційну небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб ).

Також, беручи до уваги що обвинувачений ОСОБА_6 , раніше судимий вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.04.2016 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1рік 6 місяців, тому суд вважає, остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з урахуванням ст. 71 КК, ч. 3 ст. 102, ч.2 ст. 103 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає що зазначені обставини не дозволяють застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_6 при призначенні покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України та обумовлює необхідність подальшої ізоляції обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 від суспільства.

Санкція ч.2 ст.187 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, однак, відповідно до ч.2ст.98 КК України, до неповнолітніх можуть бути застосовані лише такі додаткові покарання, як штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, тому підстави застосування додаткового покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_6 у виді конфіскації майна відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно зарахувати у строк покарання перебування його у попередньому ув`язненні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 12.06.2016 року до моменту постановлення вироку тобто до 24.11.2017 року .

В рамках кримінального провадження прокурором заявлено цивільний позов до законного представника неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про стягнення на користь держави в особі Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №11» ( , р/р НОМЕР_3 , МФО 828011 в ГУДКСУ Одеської області) фактичних витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 в сумі 2 110 грн. 77 коп.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1180 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних засадах.

За такого, враховуючи що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_6 на даний час є повнолітніми, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення цивільного позову прокурора та стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 витрат на лікування потерпілого ОСОБА_11 в сумі 2 110 грн. 77 коп. в рівних частках.

Крім того, потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1319 грн. 70 коп. та моральної в сумі 100 000 грн.

Вирішуючи вказаний позов, суд прийшов до наступного.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою

щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При визначені розміру моральної шкоди суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За такого, визнаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини скоєння злочину, те що удари нанесені потерпілому в обличчя привели до перелому кісток спинки носу, змінивши його первинний вигляд, що потребує пластичної операції, душевні страждання, психічні страждання у вигляді занепокоєння через необхідність вимушеного лікування, зміни вигляду обличчя, неможливості працювати, тобто вимушених змін у звичному укладі життя, та вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.71, 72, 102,103 КК України, ст. ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р., суд,-

Ухвалив:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років без конфіскації майна.

На підставі ст.71, ч. 3 ст. 102, ч.2 ст. 103 КК України частково приєднати до призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.04.2016 року, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання щляхом поглинання менш суворого більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців без конфіскації майна.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 12.06.2016 року по 24.11.2017 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 12.06.2016 року.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 залишити не змінною - тримання під вартою.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років без конфіскації майна.

ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня затримання з 24.11.2017 року .

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 (ІНН НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (ІНН НОМЕР_5 ) на користь держави в особі Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №11» ( , р/р

НОМЕР_3 , МФО 828011 в ГУДКСУ Одеської області) витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 по 1055 грн. 38 коп. з кожного.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1319 грн. 70 коп. та моральної в сумі 100 000 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІНН НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (ІНН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_11 по 659 грн. 85 коп. з кожного матеріальної шкоди та по 25 000 грн. з кожного моральної шкоди.

Речові докази : мобільний телефон марки «Самсунг» в корпусі білого кольору, купюру номіналом у 100 грн., 20 грн., повернуті потерпілому ОСОБА_11 під зберігальну розписку, вважати повернутими за належністю.

Речові докази: куртку чорно-білого кольору, джинси синього кольору, футболку синього кольору, чоловіче взуття, футболку сірого кольору, шорти чоловічі джинсові світло- блакитного кольору, знищити.

Матеріали кримінального провадження за № 0003757 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2016 р. зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: