Справа № 158/1959/17
Провадження № 1-кп/0158/115/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2017 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 12 липня 2016 року близько 22 години, перебуваючи на території кафе «Маєток», що за адресою: смт. Олика вул. Грушевського, 6 Ківерцівського району Волинської області, діючи умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , наніс останньому один удар головою об лобну ділянку голови, чим сприщив останньому тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Окрім цього, 12 липня 2016 року близько 22 години, перебуваючи на території кафе «Маєток», що за адресою: смт. Олика вул. Грушевського, 6 Ківерцівського району Волинської області, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , наніс останньому один удар головою об лобну ділянку голови, в результаті чого потерпілий впав з висоти власного зросту на тверду поверхню, отримавши тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, давши суду показання про те, що він справді наносив удар головою в лоб потерпілого ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показав, що під час конфлікту із обвинуваченим останній вдарив його головою в лоб, внаслідок чого він упав на землю.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, що наведені у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановлених судом кримінальних правопорушень повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, і кваліфікує його дії за ст. 125 ч. 1 КК України, а також в необережному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, і кваліфікує його дії за ст. 128 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу.
Так, ОСОБА_4 по місцю роботи характеризується посередньо, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудного, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає жодної.
З урахуванням викладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєних злочинів, які відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи підсудного, який за місцем роботи характеризується посередньо, вину у вчиненому визнав, розкаявся, частково відшкодував спричинені збитки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд призначає ОСОБА_4 покарання необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
Враховуючи, що ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітніх дітей, вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, тому відповідно до п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» може бути звільнений від відбування покарання.
Оскільки обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, обставин, які відповідно до ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2014 році» виключають можливість застосування до ОСОБА_4 амністії, судом не встановлено, суд вважає клопотання обвинуваченого задовольнити і звільнити його від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином згідно ст. ст. 1166, 23 ЦК України і ст. ст. 127-129 КПК України задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1000 грн. матеріальної шкоди та 50 грн. моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, призначивши покарання:
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин;
- за ст. 128 КК України у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань визначити остаточне покарання у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання.
Позов ОСОБА_6 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1000 (одну тисячу) грн. матеріальної шкоди та 50 (п`ятдесят) грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1