Справа № 193/929/15-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_3 ,

представника цивільного відповідача Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про арешт коштів відповідача у кримінальній справі з метою забезпечення цивільного позову, за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06.05.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2017 р. потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_3 звернулась до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про арешт коштів цивільного відповідача Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області для забезпечення цивільного позову (відшкодування шкоди завданої неодноразовими кримінальними правопорушеннями):

- протиправної невиплати належних їй коштів за рішенням суду, що набрало законної сили, в сумі залишеного боргу 38378,70 грн.;

- компенсації відшкодування матеріальної шкоди завданої неодноразовими кримінальними правопорушеннями (безпідставної невиплати належних їй сум при звільненні; за порушенням строків виплати стягувачу (кредитору) коштів за рішенням суду, що набрало законної сили) в розмірі 62752,00 грн. з урахуванням часу розгляду кримінальної справи.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2017 р. задоволено заяву ОСОБА_3 про відвід судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 від розгляду клопотання про арешт коштів відповідача у кримінальній справі № 0000006 з метою забезпечення цивільного позову від 03.07.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.08.2017 р. визначено підсудність матеріалів за даною заявою, оскільки неможливо утворити склад суду в Софіївському районному суді Дніпропетровської області, тому зазначені матеріали направлені на розгляд до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Клопотання про арешт коштів відповідача у кримінальному провадженні з метою забезпечення позову цивільний позивач ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що рішеннями Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2014 р. та від 07.04.2015 р. стягнуто на її користь з Комунального підприємства «Відродження плюс» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 липня по 04 листопада 2014 р. в сумі 39664 грн. та 5616 грн.10 коп. компенсації за невикористані відпустки після відрахування з неї передбачених законом податків. За виконавчими листами, виданими судом на їх виконання, Софіївським відділом державної виконавчої служби розпочато стягнення вищевказаних сум.

Рішенням Новоюлівської сільської ради за №355-35/VІ від 05 листопада 2014 р. №355-35/VІ створено ліквідаційну комісію КП «Відродження плюс», призначено її склад.

ВДВС Софіївського РУЮ в кінці серпня 2015 року відповідно до ст.67 Закону України «Про виконавче провадження» передав голові ліквідаційної комісії КП «Відродження плюс» документи для подальшого виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо боргу перед ОСОБА_3 ..

Проте, ліквідаційною комісією КП «Відродження плюс» не враховано дані рішення, чим порушено права, свободи та законні інтереси ОСОБА_3 ..

Цивільний позивач вважає, що зобов`язання боржника КП «Відродження плюс» Новоюлівської сільської ради повинні перейти до засновника Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, оскільки саме її рішенням №48 VІІ/V від 12 січня 2007 року було створене КП «Відродження плюс», розроблено і затверджено Статут, відповідно до акту прийому-передачі безхозних водопровідних мереж передано на баланс водопровідну мережу по Новоюлівській сільській раді. Відповідно до Статуту підприємства при ліквідації підприємства майно передається Засновнику.

Цивільний позивач ОСОБА_3 зазначає, що є достатньо підстав вважати, що майно та кошти, які слід арештувати, будуть стягнуті з відповідача за результатом розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. ОСОБА_3 має сумніви, що цивільний відповідач Новоюлівська сільська рада в особі її голови в добровільному порядку належні позивачу кошти не віддасть, а також вважає, що незастосування заходу арешту коштів та майна (водопровідної мережі, що належала КП «Відродження плюс») зумовить труднощі чи неможливість при прийнятті судом рішення його виконати.

Цивільний позивач ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Представник цивільного відповідача Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області у судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечував, зазначивши, що на даний час триває ліквідаційна процедура КП «Відродження плюс», дане підприємство знаходиться в стадії припинення, тобто наразі воно не ліквідоване. Майно КП «Відродження плюс», а саме водопровідна мережа, про яку зазначає позивач, на баланс сільській раді не передано. Також надав суду копію рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.09.2017 р., яким рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року скасовано, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Із змісту ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

У відповідності до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

В клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що слідчим Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області провадиться досудове розслідування кримінального провадження №0000006 від 06.05.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України щодо посадових осіб КП «Віродження плюс», які достовірно знаючи про наявність рішення Софіївського районного суду від 04.11.2014 р. про стягнення із КП «Віродження плюс» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09.07.2013 р. по 04.11.2014 р. в сумі 39664 грн., а також будучи повідомленими про відкриття виконавчого провадження за вказаним рішенням, умисно перешкоджають виконанню рішення суду, що набрало законної сили, шляхом приховування від державного виконавця отриманих доходів.

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Ці вимоги закону цивільним позивачем ОСОБА_3 не дотримані, оскільки не надано доказів пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення особі щодо майна, якої вона просить накласти арешт, а саме: Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Посилання цивільного позивача на те, що водопровідна мережа передана на баланс до Новоюлівської сільської ради не знайшли свого документального підтвердження. Більше того, перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації).

Матеріали клопотання не містять доказів того, що саме Новоюлівська сільська рада Софіївського району Дніпропетровської області повинна виконати рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2014 р. та рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07.04.2015 р., яким стягнуто з КП «Відродження плюс» на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористані відпустки у розмірі 5616,10 грн., після відрахування з неї передбачених законом податків та обов`язкових платежів з огляду на те, що на даний час КП «Відродження плюс» знаходиться в стадії припинення, проте на даний час не ліквідоване, з ЄДРПОУ не виключене, що не оспорюється як цивільним позивачем, так і цивільним відповідачем.

Крім того, цивільним позивачем ОСОБА_3 в наданому суду станом на 17.11.2017 р. розрахунку відшкодування матеріальної шкоди завданої неодноразовим злочином включена ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.05.2015 року, якою стягнуто з Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 15392,00 грн. в рахунок відшкодування вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період із 05.11.2014 року по 19.05.2015 року та 200,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, проте доказів того, що на даний час вона не виконана не надано. Крім того, до вказаного розрахунку включено також і рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року, яке рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.09.2017 р. скасоване.

Тобто, крім зазначеного вище, в клопотанні про арешт майна цивільним позивачем не зазначено розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також доказів факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди саме цивільним відповідачем Новоюлівською сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 171, 173 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про арешт коштів відповідача у кримінальній справі з метою забезпечення цивільного позову, за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06.05.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: