Справа № 646/7194/17
№ провадження 1-о/646/16/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.10.17 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі колегії суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_4 , захисника засудженого ОСОБА_5 , про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Харківського обласного суду від 10.11.1998 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.142, п.п. «а», «е», «і» ст.93, ч.2 ст.17, п.п. «г», «ж», «і» ст.93 КК України та на підставі ст. 42 КК України засуджено до покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Харківського обласного суду від 30.05.2000 року вказаний вироку суду було приведено у відповідність до Закону України від 22.02.2000 року та замінено покарання у виді смертної кари розстріл, на довічне позбавлення волі.
Ухвалою Харківського обласного суду від 23.04.2001 року ОСОБА_5 було визначено режим відбування довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму.
Адвокат ОСОБА_4 подав заяву в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд вказаних ухвал Харківського обласного суду за нововиявленими обставинами, де просить ухвалити нову ухвалу про приведення призначеного вироком покарання у відповідність до максимального покарання, що передбачалось за зазначені вище злочини у період з 29.12.1999 року до набрання чинності Закону України від 22.02.2000 року та призначити покарання відповідно до діючого законодавства у період з 29.12.1999 року до набрання чинності Закону України від 22.02.2000 року у межах максимального граничного строку позбавлення волі.
Колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті провадження за вказаною заявою необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами, визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
При цьому, нововиявленою обставиною у своїх заяві адвокат зазначає рішення Конституційного суду України від 29.12.1999 року, яким було визнано неконституційним положення КК України в редакції 1960 року стосовно смертної кари. Крім того, заявник зазначає, що ухвали, які заявник просить переглянути, були розглянуті без захисника.
При цьому, як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Праведная проти Росії» та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення.
Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, у справах «Рябих проти Росії», «Шабельник проти України», «Півень проти України», «Трегубенко проти України», «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження суддів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових рішень, помилок у здійсненні правосуддя, а не замінити рішень. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі.
Зі змісту заяви не вбачається жодної з підстав, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами. Так, посилання заявника на рішення Конституційного суду України від 29.12.1999 року є безпідставним та не може бути визнано нововиявленою обставиною в розумінні ст.459 КПК України, у зв`язку з тим, що воно були прийнято до ухвалення Харківським обласним судом ухвал від 30.05.2000 року та від 23.04.2001 року, які просить переглянути заявник.

В той же час, саме на підставі рішення Конституційного суду України від 29.12.1999 року втратили чинність положення КК України в редакції 1960 року, які передбачали смертну кару та Законом України від 22.02.2000 року були внесені зміни до ст.93 КК України в редакції 1960 року. Всі ці обставини були відомі колегії суддів Харківського обласного суду під час ухвалення ними ухвал про приведення у відповідність до Закону України від 22.02.2000 року вироку Харківського обласного суду від 10.11.1998 року та визначенні порядку відбування довічного позбавлення волі. При цьому положення Закон України від 22.02.2000 року не визнано неконституційним, тоді як однією з підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбаченої положеннями ч.2 ст.459 КПК України, є визнання Конституційним судом України неконституційності закону, іншого правого акту чи їх окремого положення, застосованого судом.

Крім того, посилання заявника на винесення вказаних ухвал без захисника не є нововиявленою обставиною, таким чином зі змісту заяви адвоката ОСОБА_4 не вбачається жодної з підстав, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами. Зміст заяви зводиться до незгоди з призначеним покаранням.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за заявою адвоката ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставиами вищевказаних ухвал Харківського обласного суду від 30.05.2000 року та від 23.04.2001 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 459, 461, 462 КПК України,

у х в а л и в:
Відмовити у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_4 , захисника засудженого ОСОБА_5 , про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Харківського обласного суду від 30.05.2000 року та від 23.04.2001 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 7 діб з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3