справа № 208/3720/17
№ провадження 1-кп/208/461/17
ВИРОК
Іменем України
20 вересня 2017 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 07.03.2017 року приблизно з 10.33 год. до 10.49 год., перебуваючи у приміщенні ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 30-Д, уклав із ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» договір про надання фінансового кредиту під заставу №1.2851/0, згідно якого він надав до ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» належний йому мобільний телефон «APPLE iPhone 5 S» IMEI НОМЕР_1 у якості закладу для отримання фінансового кредиту у сумі 3 500 гривень.
У подальшому, з метою приховання зазначеного факту, у ОСОБА_4 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, а саме про відкрите викрадення у нього зазначеного вище мобільного телефону.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 09.03.2017 року приблизно об 11.10 год. прийшов до Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 7/42, та достовірно знаючи, що факту відкритого викрадення у нього вищезазначеного мобільного телефону не було, повідомив старшому слідчому СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 завідомо неправдиву інформацію про вчинення відносно нього злочину, а саме про те, що 07.03.2017 року приблизно о 16.00 год. невстановлена особа, перебуваючи у електропоїзді на станції «Сухачівка» в Дніпропетровській області, відкрито, шляхом ривку, викрала у нього мобільний телефон «APPLE iPhone 5 S» IMEI НОМЕР_1 .
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що оформив з друзями кредит, щоб мати можливість відсвяткувати день народження подруги. За кредитом нараховувались значні відсотки, та, щоб мати можливість погасити кредит, він заклав свій телефон «APPLE iPhone 5 S» до ломбарду, отримав грошові кошти, які в подальшому частково витратив на погашення кредитних зобов`язань. Матері сказав, що телефон у нього викрали під час поїздки електричкою на станції «Сухачівка», вона наполягла на необхідності подання заяви про вчинення злочину до поліції, де він і оформив відповідну заяву.
Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомленні про вчинення злочину, встановлена і доведена і його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст.383 КК України.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст.67 КК України, судом не встановлені.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст.66 КК України, є щире каяття.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
З урахуванням викладеного, враховуючи особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, обставини його вчинення, посередню характеристику за місцем проживання, негативну характеристику за місцем навчання, те, що обвинувачений на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення та попередження нових злочинів з його сторони є покарання, пов`язане з позбавленням волі у межах мінімальної санкції ч.1 ст. 383 КК України, тобто один рік позбавлення волі.
При прийнятті рішення щодо призначення обвинуваченому покарання, суд також приймав до уваги досудову доповідь, формалізовану інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , від 01.09.2017 року, складену начальником Заводського РС Кам`янського МВ з питань пробації, ОСОБА_7 .
Зазначена доповідь містить висновок, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, уповноважений орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі та не становить небезпеки для суспільства та окремих осіб. На думку уповноваженого органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Захисником обвинуваченого, ОСОБА_5 , у судовому засіданні заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Стаття 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» проголошує, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» вказує, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Згідно ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненими від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, можуть бути особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Обвинуваченим ОСОБА_4 вперше вчинено умисний злочин невеликої тяжкості, передбачений ч.1 ст.383 КК України, 09.03.2017 року, тобто до набрання чинності вказаним законом.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.
За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», тому він підлягає звільненню від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки застосування амністії, а саме неможливість застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, тобто у завідомо неправдивому повідомленні про вчинення злочину та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного цим вироком суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1