Справа № 686/4619/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року
Хмельницький міськрайонний суд в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч.1 ст.263 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 18.12.2017, біля 10 год. 00 хв. в очереті біля Дубівського водосховища, що неподалік буд. 13 по пров. Щедріна в м. Хмельницькому, знайшов пакет, в якому знаходились :
- сорок три набої, які є боєприпасами до нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї, з яких: двадцять шість набоїв є довгими гвинтівковими спортивно-мисливськими набоями кільцевого запалення калібру 5,6 мм (.22Lr) (двадцять три з яких виробництва торгової марки «Восток»); сімнадцять є довгими гвинтівковими цільовими набоями кільцевого запалення калібру 5,6 мм (.22Lr) (дев`ять з яких виробництва торгової марки «Восток»);
- два набої, які є боєприпасами до нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї, пістолетними укороченими набоями кільцевого запалення калібру 5,6 мм (.22Short);
- двадцять набоїв, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 7,62 мм, спортивними револьверними набоями з безоболонковими кулями, виробництва Юрюзанського механічного заводу, 1971 року випуску, СРСР;
- два набої, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, пістолетними набоями, калібру 7,62 мм (7,62х25 ТТ) з кулями зі свинцевим осердям, з яких один виробництва м. Челябінськ, СРСР, 1944 року випуску;
- один набій, який є боєприпасом до нарізної стрілецької вогнепальної зброї 7,62 мм, снайперським гвинтівковим набоєм з кулею зі сталевим осердям, виробництва Барнаульського станкобудівного заводу, СРСР, 1966 року випуску,
які незаконно, в порушення вимог п. 1 "Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України", затвердженого постановою Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна" від 17.06.1992 № 2471ХІІ, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, та положенням Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, без передбаченого законом дозволу, привласнив, в кишенях одягу переніс по місцю свого проживання - в квартиру АДРЕСА_2 , та зберігав їх там до 03.02.2018 року .
Тобто ОСОБА_5 обвинувачується в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
26.02.2018 року прокурор Хмельницької місцевої прокуратури юрист 2 класу ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні.
Визначивши такими, що пом`якшують покарання обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, пенсійний вік обвинуваченого та те, що останній є учасником бойових дій, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, врахувавши дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, - сторони узгодили міру покарання ОСОБА_5 а саме :
- за ч.1 ст. 263 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого покарання, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 дав згоду на призначення йому такого узгодженого покарання.
З`ясувавши у обвинуваченого, що він цілком розуміє :
1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
- мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно;
- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України;
3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом;
переконавшись у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, -
суд, приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, адже її умови :
- не суперечать вимогам закону (дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України кваліфіковано вірно, даний злочин є тяжким і у відповідності з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена; обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, його пенсійний вік, а також те, що він являється учасником бойових дій. Тобто в наявності декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, дає підстави застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого покарання ніж те, що передбачено в санкції ч.1 ст.263 КК України, а саме до штрафу);
- відповідають інтересам суспільства,
- не порушують прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб,
- наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази: вилучені у ОСОБА_5 та передані на зберігання в камеру схову ВЛМТЗ ГУНП в Хмельницькій області набої (квитанція №121 від 26.02.2018 року) слід знищити.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів установи, що фінансується з Державного бюджету України (НДЕКЦ при УМВСУ у Хмельницькій області), для проведення судово балістичної експертизи № 3.1-0015:18 від 14.02.2018 року в сумі 4862 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 468 475, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Укладену 26.02.2018 року між прокурором Хмельницької місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Речові докази, вилучені 24.11.2017 року у ОСОБА_5 та передані на зберігання в камеру схову ВЛМТЗ ГУНП в Хмельницькій області по квитанція №121 від 26.02.2018 року, набої - знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4862 грн. 00 коп. процесуальних витрат.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав : призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя