АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
підозрюваної ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділу ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001327 внесеного до ЄРДР 02.09.2017 року та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 22 січня 2018 року, щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191КК України.
Одночасно, слідчим суддею покладено на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя вказав, що докази та обставини , на які посилається слідчий у клопотанні, не дають достатніх підстав вважати, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку речей та документів що мають істотне значення для обставин справи. Застосувавши запобіжний захід слідчий суддя погодився з доводами клопотання органу досудового розслідування щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, покарання що загрожує підозрюваній, в разі визнання її винною, а також врахувавши практику Євпорейського суду з прав людини дійшов висновку, що відповідним і достатнім у кримінальному провадженні є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби Вимоги мотивує тим, що застосування цілодобового домашнього арешту до підозрюваної є занадто суворим, а саме рішення прийнято з істотним порушенням вимог КПК України. Зокрема, захисник вказує на порушення територіальної підсудності розгляду клопотання слідчого, яке як він вказує мало бути подано до Печерського районного суду м. Києва, оскільки орган досудового розслідування знаходиться в Печерському районі м. Києва. Вказує, що наявні в матеріалах справи протоколи про проведення НСРД не відповідають поняттю «доказів» відповідно до вимог кримінально процесуального закону та не можуть бути враховані судом при розгляду клопотання, оскільки вказані протоколи не містять грифу їх секретності, відсутні відомості про порядок їх розсекречення, відсутня будь-яка інформація, яка б підтверджувала факт звернення сторони обвинувачення з відповідним клопотанням до слідчого судді а також відсутня сама ухвала про надання дозволу на проведення НСРД.
Також додає, що слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 необхідно було взяти до уваги, крім даних визначених у клопотання, обставини що характеризують особу підозрюваної, які свідчать на користь зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки , що не було зроблено.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, який підтримали вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, вислухавши думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Головним слідчим управлінням національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001327 внесеного до ЄРДР 02.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
21.11.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Слідчий в ОВС другого слідчого відділу ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на положення ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупністю з тяжкістю злочину, як зазначив суд, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

З урахуванням вказаного, а також даними про особу підозрюваної, суд дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту, що зможе запобігти її спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду, сховати або спотворити будь-яку речей та документів що мають істотне значення для обставин справи.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, слідчий суддя зобов`язав ОСОБА_6 за першим викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, та роз`яснив наслідки невиконання обов`язків, покладених на нього відповідно до положень ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для скасування судового рішення та були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваної застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю злочину та його наслідками, і підстав вважати його занадто суворим, як про це зазначає захисник, не має.

Доводи сторони захисту про відсутність підстав для врахування інформації, що міститься в протоколах НСРД не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї такого обмежувального заходу, як цілодобовий домашній арешт, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів сторони захисту, що клопотання про застосування запобіжного заходу було внесене на розгляд слідчому судді з порушенням правил територіальної підсудності, то вони є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. У випадку проведення досудового розслідування слідчою групою підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, у якій визначено місце проведення досудового розслідування. При цьому слід зауважити, що в такому випадку не можна керуватися положеннями ч. 1 ст. 32 КПК України, яка, з огляду на її зміст та місце у структурі КПК, стосується лише суду, що здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді. Саме такої правової позиції з цього питання пропонує дотримуватися і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 223-558/0/4-13 від 5 квітня 2013 року. У свою чергу, інша правова позиція, викладена у листі цього ж суду № 1-1640/0/4-13 від 15 жовтня 2013 року, а саме, що територіальна підсудність повинна визначатися не за фактичним місцем розташування слідчого підрозділу, а за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ, не знайшла своєї підтримки, у зв`язку з чим лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1-1640/0/4-13 від 15 жовтня 2013 року був відкликаний листом цього ж суду № 5-467/0/4-14 від 7 квітня 2014 року.
На підставі викладеного колегія суддів не знаходить підстав порушення вимог підсудності при розгляді клопотання, оскільки останнє подано органом досудового розслідування до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що відповідає ст. 132 КПК України

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділу ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001327 внесеного до ЄРДР 02.09.2017 року та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 22 січня 2018 року, щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-сс/796/96/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1