Справа № 355/547/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/304/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 15.03.2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2018 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, повернутий прокурору, -

в с т а н о в и л а:
До Баришівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року вище вказаний обвинувальний акт повернутий прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки не містить чіткого формулювання висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, а викладені лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. Крім цього, в обвинувальному акті чітко не зазначена дія, яку повинен був вчинити чи не вчинити з використанням службового становища обвинувачений, так як відмежування інкримінованого складу правопорушення від суміжних складів передбачає встановлення повноважень службової особи на вчинення дій, за яку передається неправомірна вигода.

Також, в обвинувальному акті не зазначено яку саме господарську діяльність здійснює ТОВ «УБА-Агросвіт», не вказано чи надавали службові повноваження ОСОБА_7 можливість у перешкоджанні законній господарській діяльності ТОВ «УБА-Агросвіт» та в який саме спосіб ОСОБА_7 перешкоджав (якщо перешкоджав) здійсненню цієї діяльності до отримання неправомірної вигоди, які службові повноваження використовував, якій законній господарській діяльності чи якому із видів її діяльності, що здійснюється ТОВ «УБА-Агросвіт», ОСОБА_7 зобов`язувався не перешкоджати та які службові повноваження він при цьому міг використати.

При цьому, суду першої інстанції не зрозуміло чому звинувачуючи ОСОБА_7 у вчиненні злочину з використанням службового становища, обвинувачення посилається не на службові обов`язки ОСОБА_7 , а на загальні норми Законів України «Про національну поліцію» та «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів».

На думку суду, вказані недоліки не можуть бути усунуті в підготовчому судовому засіданні, а тому суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На думку прокурора, мотивуючи прийняте рішення про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, визначених Главою 27 КПК України, вдаючись до оцінки повноважень ОСОБА_7 як заступника начальника Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області.
Апелянт зазначає, що з огляду на вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відображаються лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а тому необхідність, як зазначає суд першої інстанції, відображення в обвинувальному акті конкретних обставин, які встановити не можливо, не відповідають вимогам чинного КПК України.
Прокурор звертає увагу на те, що в обвинувальному акті, поряд з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурором вважаються встановленими, міститься конкретне формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 із зазначенням конкретної частини статті КК України, а суд при постановленні оскаржуваної ухвали вийшов за межі повноважень у підготовчому судовому засіданні.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підтвердив її доводи та просив задовольнити;

обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували і просили відмовити в її задоволенні;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, серед іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті кримінального правопорушення (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

За змістом ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції послався на неконкретність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а саме на не зазначення дії, яку повинен був вчинити чи не вчинити з використанням службового становища обвинувачений, на відсутність відомостей чи надавали службові повноваження ОСОБА_7 можливість у перешкоджанні законній господарській діяльності ТОВ «УБА-Агросвіт» та в який саме спосіб ОСОБА_7 перешкоджав (якщо перешкоджав) здійсненню цієї діяльності до отримання неправомірної вигоди, які службові повноваження використовував.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки в силу ст. 91 КПК України вказані обставини підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідальність за одержання службовою особою неправомірної вигоди настає за умови, що службова особа одержала її за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчиняти, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.
Однак, слідчим в обвинувальному акті взагалі не зазначені службові повноваження ОСОБА_7 , які дають йому можливість, з використанням службового становища, вчиняти чи не вчиняти дії, направлені на перешкоджання законній господарській діяльності ТОВ «УБА-Агросвіт».
Оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідності обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_7 , вимогам ст. 291 КПК України та з рішенням щодо повернення його прокурору для усунення недоліків.
Вказані висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та свідчить про порушення органами досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону і гарантованих законом процесуальних прав обвинуваченого, в тому числі і права на захист.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Баришівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК Україн, повернуто прокурору є законною, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, повернутий прокурору залишити без змін.

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4