н/п 1-кп/490/766/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 , представник потерпілої ОСОБА_9 ;
сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИВ:
22 травня 2017 року близько 18-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи навпроти Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС за адресою: м. Миколаїв, вул.. Привільна, 136 Б, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли задовго до указаного часу з підстав колишніх сімейних стосунків, підійшла до ОСОБА_8 , та умисно штовхнула останню у груди від чого ОСОБА_8 похитнулася. У подальшому продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 лівою рукою схопила ОСОБА_8 за волосся голови та долонею правої руки нанесла не менше двох ударів по голові потерпілої ОСОБА_8 , в результаті чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин лоба, синця лівої вушної раковини, що згідно висновку експерта №674 від 23.05.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Потерпіла ОСОБА_8 показала суду, що раніше вона була знайома із обвинуваченою, її колишній чоловік є братом обвинуваченої. Під час розлучення із чоловіком, у неї та обвинуваченої виникли конфліктні відносини. Коли вона 22.05.2017 року проходила по вул.Привільній із малолітньою дитиною, обвинувачена проїхала повз неї на автомобілі, потім зупинила автомобіль, вийшла, підійшла до неї, штовхнула, схопила одною рукою за волосся, а другою нанесла не менша 2 ударів в область обличчя. Після цього пішла.
Згідно висновку експерта № 674 від 23.05.2017 року у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин лоба, синця лівої вушної раковини. Дані тілесні ушкодження утворились не менш ніж від 2 ударних дій тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги та ін., з давністю їх утворення біля 1-2 діб до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що вона вчинила умисний злочин невеликої тяжкості, її особу, а саме те, що вона є раніше не судимою та вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, та має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, та як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченої.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, мінімальне покарання, передбачене санкцією статті у вигляді штрафу, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченої і тяжкості вчиненого нею злочину.
Обвинувачена, якій судом було роз`яснено наслідки застосування амністії, в судовому засіданні заявила клопотання про звільнити її від покарання у зв`язку із амністією. Відповідно до ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Пунктом "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
ОСОБА_3 вчинила злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості.
Згідно свідоцтв про народження, та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, ОСОБА_3 є матір`ю 3-х неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Із повідомлення Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 11.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 не позбавлена батьківських прав щодо неповнолітніх дітей.
Обставини, які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 , передбачені ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлені.
Таким чином, заява ОСОБА_3 про застосування амністії підлягає задоволенню, та обвинувачену слід звільнити від призначеного покарання у вигляді штрафу на підставі п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.
Так, потерпіла просить стягнути із обвинуваченої заподіяну їй моральну шкоду, яка полягає в наступному: під час нанесення їй ударів, вона відчувала нестерпний фізичний біль та образу. В результаті нанесення ударів, у неї побільшали випадки головного болю. Усвідомлення того, що це може повторитись, позбавило її сну. Також вона понесла моральні страждання, які полягають у тому, що все відбувалось на очах її малолітньої дитини.
Під час вирішення вимог в цій частині суд виходить з приписів частини 3 ст. 23 ЦК України, враховує характер правопорушення обвинуваченої, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, наявність/відсутність погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інші обставини, які мають істотне значення.
Відповідно роз`яснень, що містяться у п. 9,10 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 1167 ЦК України, виходячи із вимог зваженості, розумності та справедливості, враховуючи встановлені вище обставини вчинення злочину обвинуваченою, характер та обсяг перенесених потерпілою душевних страждань, їх тривалість, ту обставину, що обвинувачена визнана винною у вчиненні злочину відносно потерпілої, що само по собі є компенсацією завданої потерпілій моральної шкоди, суд вважає, що розмір відшкодування за заподіяну потерпілій моральну шкоду має становити 500 грн.
В задоволенні решти частини позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,- УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 гривень.
Звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у вигляді штрафу на підставі п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 заподіяну моральну шкоду у розмірі 500 грн.
В задоволенні решти частини позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченій і прокурору.
Суддя ОСОБА_1