№ 317/1032/17
№/п 1-кп/317/140/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2017 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0002056 від 13.11.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12 листопада 2016 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі між с. Високогірне та м. Запоріжжя, на території Запорізького району, Запорізької області, в напрямку м. Запоріжжя.

В цей же час в зустрічному йому напрямку по його смузі руху рухався пішохід ОСОБА_10 .

Під час руху по вищевказаній автодорозі, поблизу адміністративної території ТОВ «Компанія Система», розташованої за адресою: с. Високогірне, вул. Мічуріна, буд. 1-А, водій ОСОБА_8 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити на проїжджій частині пішохода та запобігти наїзду на нього, у зв`язку із зниженням уваги та реакції, а також порушенням координації дій, викликаних вживанням наркотичних речовин, відповідних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Своїми діями водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами, відповідно до якого:

- п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судового експерта № 9-142 від 21.03.2017, з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у злочині, що йому інкримінується, пояснив суду, що 12.11.2016 року приблизно о 18.30 год. він їхав на автомобілі «ВАЗ 2101» з села від бабусі, в районі кладовища Святого Миколая, здійснив наїзд на пішохода, який був увесь у крові, пульсу не було, він викликав швидку допомогу. За тиждень до скоєного ДТП у нього вилучили права за керування автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, а наркотики довго виводяться з крові, оскільки 05.11.2016 року він вживав маріхуану, а потім керував транспортним засобом, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Пояснив, що він раніше їздив цією дорогою до бабусі, знав, що по ній часто ходять пішоходи. У салоні його автомобіля попереду сиділа дівчина, а хлопець сидів позаду. Заявлений цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 27923,00 грн., визнав повністю, в частині відшкодування моральної шкоди визнав 10% від його розміру, як і позов ОСОБА_5 в цій частині.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого злочину, його вина підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_10 , її чоловік, загинув у ДТП, вона з ним перебували у шлюбі, від якого у них є малолітня дитина. Ввечері 12.11.2016 року їй зателефонували та повідомили, що її чоловіка збив автомобіль та його везуть до 5 клінічної лікарні м. Запоріжжя, вона повідомила про це його матір, а потім і батька, оскільки вони проживають спільно, після чого з його батьком підійшли до місця ДТП. Автомобіль, який збив її чоловіка стояв на місці ДТП, ОСОБА_8 на місці вів себе неадекватно, вона гадала, що він був на підпитку.У лікарні її чоловіку робили операцію, там була його мати. Свірідова відвезли на експертизу. Наступного дня чоловік був у лікарні і розмовляв тільки жестами, а через 2 дні ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік помер в реанімації лікарні. Почали відшкодовувати шкоду після надходження справи до суду, після вчиненого ніхто не вибачався і іншої допомоги , в тому числі матеріальної, не було.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що він є батьком ОСОБА_11 , загиблого у ДТП. 12.11.2016 року він знаходився вдома, до будинку забігла ОСОБА_12 і повідомила про ДТП. На місці ДТП ОСОБА_8 вів себе неадекватно, висловлювався нецензурною лайкою, його повезли на експертизу.14.11.2016 року вночі їм повідомили про смерть сина. На похорони та на лікування ніхто не допомагав.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемами та фототаблицями від 12.11.2016 року (а.с. 68-76), та протоколу додаткового огляду місця події зі схемою від 07.03.2017 року (а.с. 93-95) місцем ДТП є автодорога між с. Високогірне та м. Запоріжжя, на території Запорізького району, Запорізької області, покриття асфальтобетонне, сухе, чисте, пошкодження відсутні, двох напрямків руху (по одній смузі руху у одному напрямку). На дорозі знаходиться автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався у бік м. Запоріжжя, який має пошкодження, а саме, деформовано капот, номерний знак, решітку радіатора, розбите лобове скло, тощо. На місці виявлені та вилучені сліди (зокрема, частини ЛФП жовтого кольору, декоративної решітки), також вилучений автомобіль «ВАЗ-2101». Було встановлено місце наїзду автомобіля на пішохода. ОСОБА_8 пояснив механізм вчиненого ДТП.

Відповідно до протоколів проведення слідчого експерименту від 07.03.2017 року (а.с. 85-92), проведених за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , свідки підтвердили факт наїзду 12.11.2016 року автомобіля «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_8 на пішохода ОСОБА_10 , вказали на механізм ДТП, можливість уникнути наїзду на пішохода, відсутність гальмування водієм ОСОБА_8 .

Як вбачається зі змісту протоколу огляду оптичного носія інформації «VIDEX» CD-R 700 mb від 12.12.2016 року (а.с. 105-107), дослідженого у судовому засіданні, 12.11.2016 року автомобіль «ВАЗ-2101» на відеозаписі о 18.13 год., рухався у напрямку м. Запоріжжя, було ввімкнено дальнє світло фар, потім було включено ближнє світло фар, зафіксовано наїзд на пішохода, зустрічний автомобіль ще не доїхав до місця наїзду. Вказаний запис (диск), був добровільно виданий керівником ТОВ «Компанія Система», розташованого по вул. Мічуріна, 1-А с. Високогірне Запорізького району.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3925 від 20.12.2016 року (а.с. 77-84) причиною смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є поєднана тупа травма кінцівок та голови з переломом нижньощелепної кістки, відкритим переломом лівої великої гомілкової кістки, закритими переламами стегнових кісток, що потягло розвиток шоку. Комплекс ушкоджень у ОСОБА_10 як небезпечний для життя має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Усі ушкодження утворилися за механізмом тупої травми від травматичного впливу тупих предметів. Усі ушкодження, виявлені при проведені експертизи, отримані незадовго до госпіталізації в стаціонар та могли утворитися в умовах ДТП при зіткненні легкового автомобіля з пішоходом.

Згідно висновку судової автотехнічної (інженерно-транспортної) експертизи №9-142 від 21.03.2017 року (а.с. 98-101) у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 маються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з подією. Водій автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом своєчасного застосування заходів гальмування керованого ним автомобіля.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №6641 від 12.11.2016 року КЗ «Обласний наркодиспансер» ЗОР (а.с. 108) 12.11.2016 року ОСОБА_8 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Вина обвинуваченого також підтверджується речовим доказом автомобілем «ВАЗ 2101» жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким 12.11.2016 року керував ОСОБА_8 (який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві власності ОСОБА_15 ).

Оцінивши в ході судового розгляду усі докази у сукупності, суд вважає, що вони узгоджуються між собою, є належними, допустимими, достатніми та такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, характеризується позитивно, перебуває на обліку у нарколога з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, вживання зі шкідливими наслідками (а.с. 113).
Згідно інформації щодо порушень Правил дорожнього руху України ОСОБА_8 , наданої Департаментом патрульної поліції УПП в місті Запоріжжя (а.с. 115-118) ОСОБА_8 раніше неодноразово порушував ПДР України, за що притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема і за ст. 130 ч.1 КпАП України. Так, постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2016 року ОСОБА_8 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КпАП України та на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, за керування 05.11.2016 року автомобілем «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 у м. Запоріжжя у стані наркотичного сп`яніння.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував потерпілим шкоду, заподіяну злочином.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення обвинуваченим злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Беручи до уваги характер і тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, суд вважає неможливим застосування відносно обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи усе викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, з призначенням і додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, незважаючи на те, що він раніше (21.11.2016 року) був позбавлений права керування транспортними засобами в адміністративному порядку, що узгоджується з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину заснований на законі (ст. 1167 ЦК України), є обґрунтованим, проте підлягає частковому задоволенню, оскільки суму моральної шкоди у розмірі 100000 грн., виходячи з обставин провадження та майнового положення сторін, суд вважає завищеною, а достатньою і розумною суд вважає відшкодування моральної шкоди у сумі 60000 грн. (з врахуванням часткового відшкодування шкоди ОСОБА_8 ), що підлягає стягненню з ОСОБА_8 , виходячи з характеру злочину та його наслідків, втрати потерпілою чоловіка, з яким перебувала у шлюбі та від якого мають спільну дитину ОСОБА_16 , 2015 року народження, суд вважає що їй було завдано моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину заснований на законі (ст. ст. 1166, 1167 ЦК України), є обґрунтованим, проте, є таким, що підлягає частковому задоволенню. З ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 80000 грн. (з врахуванням часткового відшкодування шкоди ОСОБА_8 ), у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, адже потерпілий втратив свого рідного сина, що призвело до його душевних страждань та зміни звичного укладу життя. Вказаний розмір відшкодування суд вважає розумним та достатнім, з урахуванням обставин справи та майнового стану сторін.

Заподіяна злочином майнова шкода, яку ОСОБА_6 за позовом оцінив у сумі 27 923 грн., у повному обсязі була визнана ОСОБА_8 , її розмір підтверджується наданими документами, та підлягає стягненню з обвинуваченого у розмірі 24 923 грн., оскільки 3000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди було сплачено ОСОБА_8 , що підтверджується наданими суду квитанціями.

Питання щодо вирішення долі речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

З автомобіля «ВАЗ 2101» жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_15 , необхідно зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 16.11.2016 року.

До набрання вироком суду законної сили суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з обов`язками, визначеними при обранні запобіжного заходу згідно ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 31.03.2017 року, та не змінювати його на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, про що просив у своїй промові у дебатах представник потерпілих, оскільки необхідності заміни запобіжного заходу суду не було доведено, крім того, протягом судового розгляду відповідне обґрунтоване клопотання в порядку, передбаченому КПК України, суду на розгляд з боку сторони обвинувачення не надходило, у судові засідання обвинувачений з`являвся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 60 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

У решті позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 24 923 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 80 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

У решті позову відмовити.

Речові докази автомобіль «ВАЗ 2101» жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває на зберіганні у Запорізькому РВП - повернути за належністю законному власнику транспортного засобу ОСОБА_15 ; оптичний носій інформації «VIDEX» CD-R 700 mb залишити у матеріалах кримінального провадження.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 16.11.2016 року на автомобіль «ВАЗ 2101» жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_15 .

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з обов`язками, визначеними при обранні запобіжного заходу згідно ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 31.03.2017 року.

Строк покарання ОСОБА_8 вираховувати з моменту його фактичного затримання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1