АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/5296/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2385/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження №0001199 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Довжанськ (Свердловськ) Луганської області, з середнєю освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-вироком Свердловського міського суду Луганської області від 30.04.1992 за ч.2 ст.140, ч.3 ст. 140, ч.3 ст.81, ч.2 ст.206 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі;
-вироком Свердловського міського суду Луганської області від 01.10.1996 за ч.2 ст.140, ч.З ст.140, ч.2, 17 ст.141, ч.2 ст.215-3, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення з конфіскацією майна;
-вироком Свердловського міського суду Луганської області від 05.06.2002р. за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;
-вироком Свердловського міського суду Луганської області від 26.03.2008 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;
-вироком Алчевського міського суду Луганської області від 20.01.2012р. за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення, за ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 05.06.2017р. приблизно о 23.40 годині, будучи судимим за вчинення корисних злочинів останній раз вироком Алчевського міського суду Луганської області від 20.01.2012р. за ч.2 ст.186 КК України, перебуваючи неподалік будинку №18, що розташований на вулиці Південнопроектній в місті Харкові, маючи злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з метою особистого незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправність свої дій та бажаючи діяти саме таким чином, підійшов до раніше незнайомих йому неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які сиділи на лаві у дворі, поблизу будинку №18, та схопив з лавки шкіряний рюкзак чорного кольору неповнолітньої ОСОБА_8 , який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились смартфон марки «Apple» серія «iPhone», модель 5с, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №3002 від 30.06.2017р. склала 2820 гривень, та сережки зі сплаву золота 585 проби вагою 1 грам, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи №3002 від 30.06.2017р. склала 612 гривень 54 копійок.
Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу з місця вчинення злочину зник, не зважаючи на вимоги потерпілої повернути рюкзак, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 неповнолітній потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3432, 54 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання, і призначити йому менш суворе покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, повне визнання вини, щиросердне каяття, даний злочин скоїв у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, а також те, що він має на утриманні малолітню дитину.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з наведених підстав та просив пом`якшити покарання, застосувавши ст. 69 КК України, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи безпідставними доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину. Судом враховано конкретні обставини злочину та його наслідки.
Судом враховані відомості про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, офіційно не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має на утриманні малолітнього сина.
Обтяжуючих обставин судом не встановлено. В якості пом`якшуючої обставини суд визнав щире каяття обвинуваченого.
Ті обставини, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину та перебуває у тяжкому матеріальному становищі , з огляду на його особу та спосіб життя, не знижують істотно ступінь його суспільної небезпеки та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а тому колегія суддів не визнає їх в якості обставин, які пом`якшують покарання.
Виходячи із цього, колегія суддів не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України та вважає, що суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі. Підстав вважати надто суворим призначене обвинуваченому покарання колегія суддів не знаходить.
До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання про застосування до нього амністії, від якого відмовився . Колегія суддів вважає неможливим застосування до ОСОБА_7 амністії відповідно до п. «в» Закону України«Про застосування амністії в Україні» , оскільки той має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404, 405, 407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення. Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 8 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий-
Судді -