Справа № 351/972/17
Провадження № 1-кп/351/8/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця,громадянина України,з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, вчинив таємне викрадення чужого майна, за наступних обставин: так обвинувачений 19.02.2017р. близько 09:00 год. знаходячись у кімнаті житлового будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливу мету, а саме: таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу таємно викрав із кишені куртки ОСОБА_8 грошові кошти, які потерпілий ОСОБА_9 передав останньому на зберігання, в сумі 5750 грн. та 50 Євро, чим завдав ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 7 187,40 грн.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_4 , покинув господарство ОСОБА_8 та викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину визнав. Пояснив, що протягом лютого 2017 року тимчасово проживав у господарстві ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_2 разом із власником господарства. Так, 19.02.2017р. близько 09:00 год. вчинив крадіжку з кишені куртки ОСОБА_8 грошових коштів у сумі 5750грн. та 50 Євро, в чому щиро розкаюється. Зазначив, що усвідомив неправомірність свого вчинку, попросив вибачення у потерпілого.

Обвинувачений та його захисник подали до суду клопотання, в якому просили застосувати до обвинуваченого положення п. «а» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016р." та звільнити його від відбування призначеного покарання, так як він вчинив злочин, який є злочином середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України, та є неповнолітньою особою.
Потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що на даний час збитки йому відшкодовані, претензій до обвинуваченого не має. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію», цивільний позов залишити без розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п."а" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016р.".

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись поясненням обвинуваченого, потерпілої та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст.185 ч.1 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття у вчиненому, відшкодування завданих потерпілому збитків.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченого встановлено середній ступінь ризику вчинення повторного злочину, а тому виправлення можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк та становить низький рівень ризику небезпеки для суспільства.

Зважаючи на вищевикладені обставини та поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорошення, його ставлення до вчиненого, щире каяття, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ст. 185 ч.1 КК України, у виді громадських робіт.

Клопотання обвинуваченого про звільнення його від покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту «а» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення - 19.02.2017р. був неповнолітнім.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалася.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія ЗУ «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз"яснені.

Цивільний позов потерпілого слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.369-371,373, 374 КПК України, п. «а» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

На підставі п. «а» ст.1 ЗУ«Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1