Провадження № 1-кп/200/16/17
Справа № 202/4562/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження № 0006284, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нова Прага, Олександрівського району, Кіровоградської області, з середньо-технічною освітою, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.3 ст. 289, ч.3

ст. 190 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м.Дніпропетровська, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.3 ст.289, ч.3 ст. 190 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

30 листопада 2017 року до спливу продовженого строку під час розгляду кримінального провадження, виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, оскільки ОСОБА_8 не має реєстрації, а також міцних соціальних зв`язків, а тому обвинувачений, враховуючи суворість покарання, може переховуватися від суду та уникнути кримінальної відповідальності.

Заперечував проти клопотання обвинуваченого та захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як прокурором не доведені зазначені ризики перешкоджання здійсненню кримінального провадження та не надані докази того, що обвинувачений може ухилитися від суду, у зв`язку із чим просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_9 просили вирішити клопотання прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на особисте зобов`язання - відмовити, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Ухвалою колегії суддів від 17 жовтня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 грудня 2017 року, включно.
На цей час дане кримінальне провадження не розглянуто, справа призначена на 20 грудня 2017 року, тобто поза межами дії попередньої ухвали, при цьому призначена судово автотоварознавча експертиза, яка до цього часу не проведена.

При цьому, судом при продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати розгляду справи по суті.
Судова колегія вважає, що вказані ризики, а саме: можливості переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання розгляду справи по суті на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, в тому числі до 12-ти років.

А отже, суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_8 , та серйозність висунутого йому обвинувачення, дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику того, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, що ускладнить та негативно вплине на повноту, об`єктивність, всебічність та неупередженість дослідження обставин кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_8 реєстрації не має, офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, не одружений, тобто міцних соціальних зв`язків не має, а також враховуючи стадію судового провадження, коли по справі не проведена експертиза, не всі докази досліджені, існує висока вірогідність того, що ОСОБА_8 може перешкоджати розгляду справи по суті іншим чином.
Тобто, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості та складності справи, відповідає не лише особі обвинуваченого ОСОБА_8 , а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, й такий, що виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора та вважає доцільним продовжити застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вищезазначене свідчить про наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі особисте зобов`язання, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суд вважає за необхідне в задоволенні даного клопотання відмовити, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 злочину й не зможе забезпечити його процесуальну поведінку.
Крім того, ствердження обвинуваченого ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання прокурора з підстав тривалого тримання під вартою, суд не може розцінювати дану обставину як підставу зміни запобіжного заходу, так як ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину,за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, а з урахуванням складності справи, безпосереднім дослідженням всіх обставин, допиту потерпілих та свідків, в тому числі по відеоконференції, дослідженням речових доказів, та необхідності проведення судово автотоварознавчої експертизи, судова колегія вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає не лише особі обвинуваченого ОСОБА_8 а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується.
Також, колегія суддів вважає, що на стадії судового провадження, встановлені судом ризики на цей час продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а, отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу та вважає доцільним продовжити застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132, 176-177, 183, 194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання відмовити.
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 28 січня 2018 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3