АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1688/17 Справа № 173/292/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000017 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року, ухвалений стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Верхньодніпровську Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
06.04.2012 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.187, ч.1 ст.122, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

09.09.2016 року звільнений з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області (№ 26) згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.09.2016 року за ст.81 КК України умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 26 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України ОСОБА_7 до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 06.04.2012 року, остаточно призначивши покарання до відбуття у вигляді 7 років позбавлення волі.
Судом першої інстанції встановлено, що 07 січня 2017 року, близько 01:00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходилась і потерпіла ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків із потерпілою, внаслідок сварки, яка супроводжувалась брутальними висловлюваннями, умисно наніс потерпілій ОСОБА_9 удар кулаком правої руки в обличчя, від отриманого удару ОСОБА_9 впала на підлогу, після чого ОСОБА_7 наніс останній декілька ударів ногами по різним частинам тіла. Від отриманих ударів ОСОБА_9 втратила свідомість, після чого ОСОБА_7 залишив співмешканку лежати на підлозі, а сам пішов до іншої кімнати та ліг спати.
Своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому більш м?яке покарання. Зазначив, що вирок суду є справедливим та обґрунтованим, однак занадто суворим.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченому більш м?яке покарання.

Зазначила, що в ту ніч вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, можливо вона не так себе повела в компанії, що викликало у Перетяки І. ревність.

Вказала, що вони з ОСОБА_7 уклали шлюб і він тепер являється її чоловіком, мають двох неповнолітніх дітей, проживають разом і ведуть спільне господарство.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, обвинуваченого, потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах, судом правильно встановлена винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується належними доказами, дослідженими судом першої інстанції та викладених у вироку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) про суворість призначеного обвинуваченому покарання є безпідставними, оскільки суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання в межах санкції статті, яка інкримінується ОСОБА_7 ближче до мінімальної межі та на підставі ст.71 КК України приєднав невідбуте покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2012 року, остаточно призначивши покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд врахував дані про особу обвинуваченого, що він раніше судимий за скоєння тяжкого злочину, за яким відбував покарання пов`язане з реальним позбавленням волі, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину. Відповідно до ст.12 КК України, вчинений злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, злочин скоєно в період умовно-дострокового звільнення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та досягнення інших цілей покарання, неможливо без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі, обравши достатній строк такого покарання в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Таким чином, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілої задоволенню не підлягають.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку під час розгляду судом першої інстанції не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції та вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілої.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: