Номер провадження: 11-кп/785/786/17
Номер справи місцевого суду: 520/1454/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2017 року у кримінальному провадженні №0003462, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 19.12.2016 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину 2005 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 25.06.2015 року Володарським районним судом м. Донецька за ч.4 ст.407, ч.1 ст.289 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі; із застосуванням ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання вироком Володарського районного суду м. Донецька від 25.06.2015 року та остаточно визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років та 7 (семи) днів позбавлення волі.
Вироком суду до ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_9 зарахований строк його попереднього ув`язнення з 25.04.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Вироком також вирішене питання щодо речових доказів,

встановив:
Вищевказаним вироком ОСОБА_9 засуджений за те, що 18.12.2016 року, близько 18.00 години, знаходячись біля торгового павільйону, який належить потерпілій ОСОБА_10 , розташованого на території торгівельно-сервісного комплексу «ринок Левітана» за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності потерпілої та інших осіб, з метою заволодіння чужим майном, відкрито, протиправно зняв з манекенів, які знаходилися біля торгового павільйону, та відкрито заволодів новорічними костюмами «Діда Мороза» вартістю 1500 грн. та «Снігурки» вартістю 1500 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 грн. Після чого, ОСОБА_9 , утримуючи викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
На даний вирок обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає вирок незаконним, оскільки під час досудового розслідування та судового розгляду не були допитані свідки сторони захисту, обвинувачення ґрунтується на показаннях потерпілої, та свідка, від захисника він відмовився, оскільки суд ввів його в оману з приводу покарання, яке йому загрожує.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати до ОСОБА_9 положення Закону України "Про амністію у 2016 році", який є батьком неповнолітньої дитини; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та не заперечував проти застосування до нього амністії; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно зі ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального, кримінального процесуального закону та Конвенції.
Так, судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно досліджені докази у даному кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суд у вироку вірно зазначив, що незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, підтверджується долученими до матеріалів кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 ; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.12.2016 року; протоколом огляду місця події з фототаблицями від 18.12.2016 року; заявою ОСОБА_9 про добровільну видачу працівникам поліції костюмів "Діда Мороза" та "Снігурки", якими він відкрито заволодів 18.12.2016 року в магазині №21 на ринку "Левітана" за адресою: м. Одеса. вул. Люстдорфська дорога, 142; протоколом огляду предметів - костюмів "Діда Мороза" та "Снігурки" від 20.12.2016 року з фототаблицями; звітом про незалежну оцінку новорічних костюмів "Діда Мороза" та "Снігурки", згідно з яким їх загальна вартість складає 3000 гривень.

Вищевказані докази були повно, всебічно та об`єктивно оцінені судом першої інстанції з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, внаслідок чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Жодних обставин, які свідчили би про допущення судом першої інстанції неповноти судового розгляду, апеляційним судом не встановлено.

Крім того, з оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, судом не було встановлено обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а при призначенні покарання враховані суспільно-небезпечний характер вчиненого злочину, поведінку обвинуваченого після його вчинення, відсутність каяття за вчинене кримінальне правопорушення.

За таких обставин суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією статті за якою він обвинувачується, а також із застосуванням ст.71 КК України частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Володарського районного суду м. Донецька від 25.06.2015 року за ч.1 ст.289 та ч.4 ст.407 КК України. Підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України відсутні.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього положень Закону України "Про амністію у 2016 році", апеляційний суд зауважує таке.

Пунктом "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, яке є злочином середньої тяжкості.
Крім того, з наданих захисником документів вбачається, що ОСОБА_9 має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та він не позбавлений батьківських прав щодо дитини.
Обвинувачений і його захисник просять застосувати вказану вимогу закону, прокурор вважає необхідним задовольнити вказану заяву.
Перешкод для застосування до ОСОБА_9 амністії, встановлених ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 підпадає під дію п."в". ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", тому апеляційний суд вважає, що до нього можливо застосувати положення даного закону та звільнити його від відбування покарання на підставі акту амністії.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", апеляційний суд Одеської області

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2017 року відносно ОСОБА_9 , засудженого за ч.1 ст.186 КК України, залишити без змін.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 про застосування закону України "Про амністію у 2016 році" - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2017 року, на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4