АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/8859/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1845/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 641/124/17 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 травня 2017 року,

У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 травня 2017 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з загально-середньою освітою, одруженого, працює за договором кухарем у Суши Доставка «Суши Панда», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
30.07.2008 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України - звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
18.10.2010 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
20.02.2013 року за ч. 2 ст. 190, ст.71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
05.03.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Згідно вимог ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено покарання - 4 роки позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обрано. Термін відбутого покарання з 12.12.2014 року по 11.12.2015 рік за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року, зараховано ОСОБА_8 у відбутий строк покарання. Задоволено змінений цивільний позов ОСОБА_9 . Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 суму матеріальної шкоди в розмірі 2 393гривні 16 копійок та моральної шкоди в розмірі 8000 гривень 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи № 13915 від 07.04.2015 року в сумі 307 гривень 50 коп. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодилася захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , яка подала апеляційну скаргу і просила змінити вирок, пом`якшивши покарання, призначеного ОСОБА_8 , та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч.2 ст.186 КК України.
Прокурор, який також подавав апеляційну скаргу, відкликав її ще до початку апеляційного розгляду справи.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком суду, ОСОБА_8 будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову скоїв корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 23.11.2014 року близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 136, розташованого по проспекту Героїв Сталінграду в м. Харкові, маючи злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, наблизився до раніше йому не знайомої ОСОБА_9 , якій наніс удар рукою в область обличчя, на що потерпіла стала чинити останньому опір, у ході якого впала на коліна та кисті рук. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, намагався заволодіти належною ОСОБА_9 жіночою сумкою, яка знаходилась у неї на плечі, на що остання продовжувала чинити йому опір. В свою чергу, ОСОБА_8 , з метою остаточно подавити волю потерпілої до опору, наніс їй удар ногою в ліву поперекову область, внаслідок якого потерпіла впала на землю, вдарившись головою. В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_9 спричинено фізичний біль, а також, згідно з висновком судово-медичної експертизи: синці на голові та поперековій ділянці, садна на кистях та в ділянці колінних суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів. Таким чином, ОСОБА_8 , застосувавши до ОСОБА_9 насильство, яке не є небезпечним для її життя і здоров`я, вирвав з її рук та тим самим відкрито викрав належну їй шкіряну сумку, вартістю 495 гривень, в якій знаходились мобільні телефони ТМ «Nokia 6303», вартістю 500 гривень, ТМ «НТС desire С», вартістю 1298 гривень 16 копійок , загальною вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи - 2293 гривні 16 копійок, а також грошові кошти на суму 100 гривень та предмети косметики, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_8 , звернувши викрадене майно на свою користь, з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись їм в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2293 гривні 16 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив, що вчинив злочин у зв`язку з важким матеріальним становищем.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом було встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, учасники судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.
Що стосується апеляційних вимог адвоката, колегія суддів, залишаючи ці вимоги без задоволення, виходить з такого:
Згідно вимог чч.1 та 2 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, а, призначаючи покарання, дотримався вимог ст.ст.50,65 КК України, призначив покарання, достатнє та необхідне для виправлення обвинуваченого, запобігання новим злочинам. У вироку судом достатньо було вмотивоване рішення, чому суд призначає саме таку міру покарання. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або змін оскаржуваного вироку.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів
При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд врахував обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також узяв до уваги, що обвинувачений за місцем попереднього ув`язнення характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований за договором, одружений, на утриманні має малолітнього сина, частково відшкодував потерпілій шкоду в розмірі 1800грн. Крім того, суд врахував, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Також, суд взяв до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив злочини до винесення покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.03.2015 року.
Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.
Остаточне покарання ОСОБА_8 призначено у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки він вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України до ухвалення вироку Київським районним судом м. Харкова від 05.03.2015 року.
Таким чином, покарання обвинуваченому призначено достатнє та необхідне для його виправлення й запобігання новим злочинам. Підстав для скасування вироку або його зміни колегія суддів не убачає.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ ____________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12