справа № 488/1603/17
провадження № 1-кп/488/189/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2017 року
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, із середньо - технічною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 10.06.2016 року близько 10.00 години, керуючи технічно справним автомобілем Mercedes-Benz 208 д/н НОМЕР_1 зі швидкістю 60 км/год по сухій асфальтованій проїзній частині пр.Корабелів в напрямку пр.Богоявленського у м.Миколаєві, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованому в районі будинку №12 по пр.Корабелів, у порушення вимог п.п.2.3б, 12.3, 18.1 та 18.4 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не звернув уваги на припаркований перед вказаним пішохідним переходом транспортний засіб та на знаходження на ньому пішохода ОСОБА_4 , не зменшуючи швидкості транспортного засобу продовжив рух у зазначеному напрямку, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка внаслідок зазначеної ДТП, згідно висновку судово-медичної експертизи отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Обвинувачений вину визнав повністю, в судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставин порушення ним правил безпеки дорожнього руху, внаслідок яких сталася ДТП, що призвело до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя пішоходу ОСОБА_4 . У вчиненому обвинувачений щиро каявся; пояснив також, що ним повністю відшкодована потерпілій матеріальна шкода з приводу лікування внаслідок наслідків ДТП.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів за інкримінованим злочином обвинуваченому щодо тих обставин, які ніким не оспорюються - в частині допиту потерпілої, свідків та дослідження інших доказів (протоколів слідчих дій та інших документів, які містять відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження). Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого - раніше не судимого, який позитивно характеризується за місцем проживання; має на утриманні неповнолітнього сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом 3-ї групи за загальним захворюванням.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння органам досудового слідства та суду у розкритті злочину; відсутність до обвинуваченого претензій потерпілого будь-якого характеру через його добровільне повне відшкодування завданого збитку.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - відсутні.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, необережну форму вини обвинуваченого та дані щодо його особи.
З урахуванням вищевикладених обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та характеризують особу винного, а також враховуючи психічне ставлення обвинуваченого до скоєного, які в своїй сукупності істотно знижують фактичну ступінь тяжкості злочину, ступінь небезпечності винної особи для суспільства та для досягнення цілей покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, із застосуванням ст. 75, 76 КК України без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «в», «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на утриманні він має малолітню дитину та є інвалідом 3-ї групи.
Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання захисника підтримав, не заперечував щодо застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році».
Прокурор та потерпіла не заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».
Відповідно до п. «в», «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та особи, визнані винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років і відносно яких не позбавлені батьківських прав; яких визнано інвалідами 1,2 або 3 групи.
Згідно представлених письмових доказів судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, має неповнолітню дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом 3-ї групи за загальним захворюванням, тому суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.
Перешкод до застосування амністії, зазначених у ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не встановлено.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, Законом України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, у відповідності зі ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в», «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1