Дата документу Справа № 337/1775/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 337/1775/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/741/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
потерпілого - ОСОБА_13
представника потерпілого адвоката ОСОБА_14
розглянула 02 жовтня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_13 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Зоря Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с.Таврія Веселівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Встановлені вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року обставини:
ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб, вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднане з проникненням у житло, при наступних обставинах:
Так, на початку 2016 року у ОСОБА_9 , якому було достовірно відомо, що ОСОБА_13 за місцем свого мешкання зберігає значну суму грошових коштів, а також ювелірні вироби, виник умисел на незаконне збагачення шляхом вчинення кримінального правопорушення, а саме відкритого заволодіння майном ОСОБА_13 , із застосуванням насильства відносно останнього.
07.01.2016 року ОСОБА_9 повідомив про свої злочинні наміри свого знайомого ОСОБА_7 , який розділив його погляди на незаконне збагачення шляхом вчинення кримінального правопорушення. Отримавши згоду ОСОБА_7 на участь у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_16 повідомив останньому, що в нього є дядько ОСОБА_13 , який за місцем свого мешкання зберігає значну суму грошових коштів та ювелірні вироби, а також те, що він має проблеми зі здоров`ям та самостійно не може пересуватись. Заручившись підтримкою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , разом з останнім вирішили, що для втілення їхнього злочинного умислу їм потрібно залучити до участі у вчиненні злочину свого сусіда ОСОБА_8 , який також розділяв їх погляди на незаконне збагачення шляхом вчинення кримінального правопорушення, та якому вони в подальшому повідомили про свої злочинні наміри, на що ОСОБА_8 погодився.
Отримавши згоду ОСОБА_8 на участь у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , розробили злочинний план, згідно з яким ОСОБА_9 під приводом відвідування ОСОБА_13 залишить відкритими двері його квартири, тим самим забезпечивши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вільний доступ до житла ОСОБА_13 з метою викрадення у останнього грошових коштів та ювелірних виробів з вказаного ОСОБА_9 місця.
Так, 09.01.2016 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, на виконання спільного злочинного наміру, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прибули до під`їзду №3 будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишились на вулиці, а ОСОБА_9 , зайшов до квартири ОСОБА_13 та, вийшовши через деякий час з квартири, залишив за собою двері квартири відчиненими, після чого спустився на перший поверх і залишився біля під`їзду, з метою спостереження за оточуючою обстановкою, для інформування за допомогою мобільного зв`язку ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про появу сторонніх осіб або працівників правоохоронних органів.
Після чого, 09.01.2016 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, продовжуючи реалізацію злочинного плану, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , незаконно, через раніше відчинені останнім двері, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_7 , за місцем мешкання ОСОБА_13 , де діючи за заздалегідь розробленим планом, ОСОБА_8 накрив ковдрою ОСОБА_13 , який знаходився на ліжку, а ОСОБА_7 застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, став наносити йому удари руками по голові та обличчю, спричинивши потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №1359 м/д від 13.04.2016р. тілесні ушкодження, а саме: садна обличчя та голови, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
В той же час, ОСОБА_8 , користуючись тим, що ОСОБА_7 стримував опір потерпілого, здійснював пошук вказаних раніше ОСОБА_9 матеріальних цінностей. В результаті чого заволоділи майном потерпілого, а саме: золотою каблучкою, 583 проби вагою 6 грамів вартістю 3600,00 гривень, золотим хрестиком 585 проби вагою 3,78 грами вартістю 1890,00 гривень, мобільним телефоном «Fly», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 115,00 гривень, в якому знаходились: сім карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 гривень, з грошовими коштами на рахунку 40 гривень, сім карта мобільного оператора «МТС» вартістю 10 гривень, з грошовими коштами на рахунку 40 гривень, та грошовими коштами у сумі 18000,00 гривень, крім того ОСОБА_7 , зірвав з шиї потерпілого срібний ланцюжок 925 проби з позолотою 750 проби вартістю 300 гривень, після чого обидва, досягнувши встановленої мети, покинули місце вчинення кримінального правопорушення разом із ОСОБА_9 , спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 24005 гривень.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.03.2016р. по 07.07.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрано у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_7 певних обов`язків.

ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і йому призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрано у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_8 певних обов`язків.

ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрано у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_18 певних обов`язків.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_13 не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , посилається на незаконність вироку, вказує на відсутність мотивів та підстав застосування до обвинувачених положень ст. 75 КК України. Зазначає, що суд не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його скоєння, застосування насильства, тяжкість наслідків, ставлення обвинувачених до вчиненого. Вважає, що призначене покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України є недостатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі в межах ч. 3 ст. 186 КК України без застосування ст. 75 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_13 захисник обвинуваченого ОСОБА_15 - адвокат ОСОБА_19 зазначає, що позиція потерпілого ОСОБА_13 щодо призначення покарання ОСОБА_8 пов`язаного тільки з позбавленням волі у межах санкції статті є дуже жорсткою у зв`язку з реальними обставинами справи та особистістю ОСОБА_8 , його поведінкою, ставленням до скоєного, як на стадії досудового слідства так і в процесі судового розгляду, публічного вибачення перед потерпілим, повного відшкодування завданого матеріального збитку злочином. Вказує, що ОСОБА_8 повністю визнав себе винним в скоєному злочинні, щиро розкаявся, з перших пояснень не змінював свої покази та всіляко допомагав слідству. В послідовності повністю підтвердив свої покази і в судовому засіданні. Окрім того, ОСОБА_8 раніше не судимий, офіційно працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи та мешкання, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, має постійне місце мешкання та реєстрації, одружений, має на утримання малолітню доньку ОСОБА_20 2007 року народження. Вважає, що суд повно та всебічно дослідив всі обставини справи, висновки суду, викладені у вироку відповідають фактичним обставинам справи, норми кримінального закону застосовані вірно, кваліфікація дій ОСОБА_8 правильна, і покарання ОСОБА_8 призначено у відповідності до положень ст.65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Просить апеляцію потерпілого ОСОБА_13 на вирок залишити без задоволення, а вирок без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_13 та його представника адвоката ОСОБА_14 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який вважаючи призначене обвинуваченим покарання та застосування до останніх положень ст.75 КК України обґрунтованим, висловив заперечення апеляційній скарзі,обвинувачених та їх захисників, які заперечували доводам та вимогам апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіжа) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, про юридичну кваліфікацію дій обвинувачених за ч. 3 ст. 186 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у провадженні та представленими сторонами доказами, які у повному обсязі досліджувалися у суді першої інстанції.
Зазначені висновки місцевого суду не оспорюються сторонами кримінального провадження, а тому відповідно ч. 1 ст. 404 КК України, не є предметом апеляційного розгляду. Відтак суд апеляційної інстанції не проводить їх детальний аналіз та перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.
Що ж стосується судового рішення в частині, що стосується покарання за вчинене кримінальне правопорушення, то колегія суддів приходить до таких висновків.
Всупереч доводам апеляційної скарги потерпілого про необхідність призначення обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України без застосування положень ст. 75 КК України, з огляду на наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також даних про осіб обвинувачених, судова колегія знаходить висновки суду достатньо аргументованими і переконливими.
Так, за матеріалами провадження ОСОБА_7 раніше не судимий, працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, має реєстрацію та постійне місце проживання; ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи і мешкання, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, має постійне місця проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_9 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації.
При цьому судова колегія зауважує, що згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Зазначені вимоги кримінального закону були виконані судом першої інстанції, а висновки суду з приводу можливості звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання мотивовані.

Так, призначаючи ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 покарання, суд в мотивувальній частині вироку послався на тяжкість вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин і, визнавши в якості пом`якшуючих покарання обставин щире каяття обвинувачених, часткове відшкодування шкоди, врахувавши задовільні характеристики обвинувачених, обґрунтовано прийшов до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 положень ст.ст. 75,76 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим покарання повністю відповідає вимогам ст.ст. 65-67 КК України, воно є достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, відповідає принципу індивідуалізації покарання, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги потерпілого про скасування вироку через його м`якість та про постановлення нового вироку з призначенням ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 покарання у вигляді реального його відбуття відсутні.

Судова колегія погоджується з висновком районного суду щодо можливості звільнення обвинувачених від відбування покарання в умовах належного контролю за їх поведінкою та виконанням покладених на них обов`язків.
Призначене покарання та встановлені судом першої інстанції терміни іспитових строків відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 відповідають характеру та ступеню участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочинного діяння, що також засвідчує дотримання судом принципу індивідуалізації покарання.
З міркувань першого притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, відшкодування останніми шкоди у більшому її розмірі (21000 грн.), що виходить із висунутого обвинувачення, за відсутності цивільного позову, та підтверджено потерпілим ОСОБА_13 у суді апеляційної інстанції, беручи до уваги відомості щодо особистостей обвинувачених, які є позитивними судова колегія приходить до аналогічного висновку, що ї суд першої інстанції про можливість звільнення винних від відбування покарання з випробуванням, що, на думку апеляційної інстанції, не зашкодить реалізації цілей покарання, а призначення відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_9 максимального іспитового строку, а стосовно ОСОБА_15 іспитового строку на 2 роки буде додатковим дієвим засобом забезпечення належної соціальної і процесуальної поведінки обвинувачених, що передбачає відхилення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_13 .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3