Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року Справа № 608/1841/17
Номер провадження 1-в/608/96/2017
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
з участю суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника УВП №26 ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання призначеного вироком суду, відповідно до ст. 152 КВК України та з урахуванням Рішення Європейського суду з прав людини від 9 липня 2013 року в справі «Вінтер та інші проти Об`єднаного Королівства», -
В С Т А Н О В И Л А:
До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання призначеного вироком суду, відповідно до ст. 152 КВК України та з урахуванням Рішення Європейського суду з прав людини від 9 липня 2013 року в справі «Вінтер та інші проти Об`єднаного Королівства».
В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_8 22 квітня 1998 року вироком Львівського обласного суду було засуджено до смертної кари; 25 серпня 1998 року ухвалою Верховного суду України вирок залишено без змін з цього дня вирок набрав законної сили; 22 серпня 2000 року Львівський обласний суд вніс зміни до вироку шляхом заміни покарання у вигляді смертної кари на довічне позбавлення волі і цим вироком встановлено початок строку відбування покарання з 18 квітня 1997 року. На сьогоднішній день ОСОБА_8 відбув більше 20 років покарання тому вважає, що призначений засудженому строк покарання у вигляді довічного позбавлення волі він відбув, що є підставою для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання відповідно до ст. 152 КВК України.
ОСОБА_8 та його захисник в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання не підлягає задоволенню.
Представник УВП у судовому засіданні при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.
Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 22 квітня 1998 року вироком Львівського обласного суду було засуджено до смертної кари; 25 серпня 1998 року ухвалою Верховного суду України вирок залишено без змін з цього дня вирок набрав законної сили; 22 серпня 2000 року Львівський обласний суд вніс зміни до вироку шляхом заміни покарання у вигляді смертної кари на довічне позбавлення волі і цим вироком встановлено початок строку відбування покарання з 18 квітня 1997 року.
Положення Кримінального Кодексу України (в редакції 1960 року) встановлено безальтернативну санкцію - позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років - за умисне вбивство без обтяжуючих обставин. Проте законодавець не визнавав таке саме покарання співмірним з покаранням за умисне вбивство за обтяжуючих обставин, оскільки вважав, що за вчинення таких злочинів мала існувати можливість призначення судами і більш суворого кримінального покарання.
За таких обставин Конституційний Суд України у рішенні від 26.01.2011 року зазначив, що альтернативний характер санкцій статей Кримінального Кодексу (в редакції 1960 року), які передбачали покарання за особливо тяжкі злочини, не давав підстав для призначення судами іншого покарання замість смертної кари до моменту її заміни Верховною Радою України на довічне позбавлення волі, оскільки це порушувало принцип співмірності тяжкості злочину і покарання за його вчинення, не відповідало принципу справедливості в кримінальному праві.
Також у вищезазначеному Рішенні Конституційного Суду України, що новий вид кримінального покарання, запроваджений Законом № 1483-ІІІ, - довічне позбавлення волі - є менш суворим видом покарання порівняно із смертною карою. Цей висновок Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що при застосуванні довічного позбавлення волі забезпечується невід`ємне право на життя людини, яка вчинила особливо тяжкий злочин; у санкціях статей, що передбачали покарання за особливо тяжкі злочини, у тому числі умисні вбивства, вчинювані за обтяжуючих обставин, замість смертної кари встановлено довічне позбавлення волі як найбільш суворий вид покарання у переліку кримінальних покарань поряд із позбавленням волі на максимальний строк до п`ятнадцяти років; засудженому до довічного позбавлення волі передбачена можливість заміни цього покарання актом помилування на позбавлення волі на певний строк.
Конституційний Суд України вважає, що оскільки довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання, ніж смертна кара, яка була передбачена Кримінальним кодексом (в редакції 1960 року) на час вчинення особами особливо тяжких злочинів, то положення Кодексу (в редакції 1960 року) із змінами, внесеними Законом № 1483-ІІІ, є такими, що пом`якшують кримінальну відповідальність та іншим чином поліпшують правове становище осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини до набрання чинності цим законом.
Положенням ч. 1 ст. 87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Таким чином, нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.
Посилання засудженого ОСОБА_8 на порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно - дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає недоцільним, оскільки в такому випадку на виконання рішення ЄС держава повинна внести зміни до законодавства, а відтак, до прийняття відповідного Закону, вирішення судом порушеного в клопотанні засудженого ОСОБА_8 питання законодавчо не передбачено.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.87 КК України, ст.ст. 152 КВК України, ст.ст.370, 371, 372, 537, 539 КПК України, колегія суддів -
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою з часу отримання копії ухвали.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3