Справа № 755/8332/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
представника цивільного
відповідача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005774 від 25 квітня 2017 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 16 березня 2017 року, приблизно о 11 год. 10 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки "Volkswagen Transporter", днз НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Березняківська 1, в м. Києві, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

Під час руху водій ОСОБА_6 , порушив вимоги п.п. 2.3.б)., 10.1., 13.1. Правил дорожнього руху України, а саме:

- п.2.3.б). ПДР України: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій забов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1. ПДР України: " Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.",

- п. 13.1. ПДР України: Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу..

Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_6 , виразилось в тому, що він 16.03.2017 року приблизно о 11 год. 10 хв. керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Transporter» днз НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі для руху по проїзній частині вул. Березняківська,1, у напрямку пр. Соборності зі сторони пр. Тичини в м. Києві, під`їжджаючи до перехрестя з круговим рухом зупинився, та розпочавши рух після зупинки, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Jetta» днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який в той час рухався попереду в попутному напрямку по ходу руху автомобіля марки «Volkswagen Transporter» днз НОМЕР_1 , та зупинився для того щоб надати перевагу в русі транспортним засобам, які наближались до перехрестя з круговим рухом з правого боку.

Адже, в ситуації, що склалася безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Volkswagen Transporter» днз НОМЕР_1 ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №12-1/919 від 16.05.2017, повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 13.1 Правил дорожнього руху України, з огляду на що, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності його дій вимогам пунктів: 10.1; 13.1 Правил дорожнього руху України, як наслідок, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Volkswagen Transporter» днз НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вимогам пунктів: 10.1; 13.1 Правил дорожнього руху України.

При цьому, в наслідок ДТП водій автомобіля марки «Volkswagen Jetta» днз НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, у світлі даних висновку судово-медичної експертизи № 655/Е від 22.05.2017, середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, відповідно до п.п. 2.2.1/в та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6, з урахуванням того, що між подіями транспортної травми від 16.03.2017 року та отриманням тілесних ушкоджень останнього є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щодо часу, місця та способу його настання, щиро розкаявся у вчиненому, критично оцінив свої дії та виразив готовність понести відповідальність за вчинене.
Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення обвинувачений просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та представника цивільної відповідача лише в частині вирішення заявленого цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, у зв`язку чим кваліфікує його дії саме за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття.
При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, у межах своєї вини, що свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини.
Обставиною, що обтяжують покарання, відповідно положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
В свою чергу, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику за місцем роботи, стан здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (працює, раніше не судимий, одружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію прокурора та потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 286 КК України.
Про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями), характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання та оскільки переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 до ПАТ «Київський страховий дім» (відповідач - 1) та ОСОБА_6 (відповідач - 2) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.
У судовому засіданні цивільний позивач та його представник пояснили суду, що матеріальна шкода складається із витрат понесених потерпілим на лікування від ДТП, моральна ж шкода полягає у пережитих ним стражданнях після вказаних подій, та з урахуванням тривалої втрати працездатності й фактично незворотних процесів у стані здоров`я, а також витрат необхідних на відновлення транспортного засобу.
У судовому засіданні цивільний відповідач - 2 заявлений цивільний позов визнав частково, однак вказав на те, що вважає розмір компенсації у світлі обставин справи заявлений позивачем надмірним, тобто таким, що не випливає із ступеня його вини.
Представник цивільного відповідача 1 у судовому засіданні у задоволенні цивільного позову вважала за необхідне відмовити з підстав викладених у запереченнях, зокрема виходячи з того, що цивільним позивачем не було дотримано вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України.
Тож, суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.
Щодо питання матеріальної шкоди.
Згідно Звіту №34001 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 10.05.2017р. оцінювачем ФОП « ОСОБА_8 » - ОСОБА_9 , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ VW Jetta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 6824,35грн. (т.2 а.с.2-17). Відповідно до Акту здачі-приймання виконаних робіт від 17.05.2017р. (т.2 а.с. 1-зворот) та квитанції від 22.05.2017р. (т.2 а.с.79), оплата за проведення даної оцінки та складання звіту №34001 становить 1600,00грн.

Разом з тим, згідно Звіту №66-ф/17 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу VW Jetta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 31.03.2017р., складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_10 , вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 7177,47грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 4792,89грн., ринкова вартість КТЗ 58010,38грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу VW Jetta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП станом на 31.03.2017р. складає 4792,89грн. з урахуванням 20% ПДВ (т.2 а.с.18-43).

Суд в повному обсязі приймає Звіт №66-ф/17 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу VW Jetta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 31.03.2017р., оскільки надані у цьому звіті висновки належним чином обґрунтовані та відповідають методиці та інструкціям про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, оцінювачем при визначенні вартості матеріального збитку врахований коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу та вказаний його розмір з урахуванням ПДВ, на відміну від Звіту №34001 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 10.05.2017р. оцінювачем ФОП « ОСОБА_8 » - ОСОБА_9 , яким при визначенні вартості матеріального збитку хоча й вказується на застосування коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу, проте, у висновку про це не зазначено, що свідчить про суперечливість мотивувальної та резолютивної частин даного звіту, також у ньому не вказано, чи включає в себе ПДВ визначена сума матеріального збитку.

За полісом №АЕ/7801882 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахована відповідальність страхувальника ОСОБА_6 , забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Transporter», НОМЕР_3 , в ПрАТ «Київський страховий дім», строк дії полісу з 29.03.2016р. до 28.03.2017р. включно, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000,00грн., за шкоду заподіяну майну 100000,00грн., франшиза - нуль (т.1 а.с.153).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до п.22.1. ст.21 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р., коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Разом з цим, потерпілим ОСОБА_11 , який є цивільним позивачем зазначено в судовому засіданні, що відновлюваного ремонту автомобіля, на час розгляду даної справи, ним не проведено.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на відшкодування потерпілому шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження його майна транспортного засобу VW Jetta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , підлягає стягненню з цивільного відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» сума, визначена Звітом №66-ф/17 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу VW Jetta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 31.03.2017р., складеним оцінювачем ФОП ОСОБА_10 , як вартість матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, з вирахуванням з цієї суми 20% ПДВ, в розмірі 4792,89 грн..

При цьому, у зв`язку з тим, що суд не приймає до уваги в якості доказу Звіт №34001 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складений 10.05.2017р. оцінювачем ФОП « ОСОБА_8 » - ОСОБА_9 , проведений на замовлення ОСОБА_12 , відшкодування витрат потерпілого за проведення оцінки та складання звіту не здійснюється.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно з частинами 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання деліктної відповідальності. Отже визначення причинного зв`язку як умови деліктної відповідальності є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдавача, а викликана якимись іншими обставинами.
Виходячи з встановлених судом фактичних обставин справи, та надаючи оцінку поданим цивільним позивачем доказам на відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 , а тим більше з цивільного відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_12 коштів, витрачених на: користування громадським транспортом (т.2 а.с.71-73); посвідчення довіреності в сумі 500,00грн. (т.2 а.с.76, 78); канцелярські товари (т.2 а.с.80-81); послуги поштового зв`язку (т.2 а.с.82), оскільки об`єктивно відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_6 , з вини якого сталася ДТП, та витратами ОСОБА_12 на вказані вище послуги.
У відповідності до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Пунктом 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Як убачається з наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_11 на лікування ушкодження здоров`я, заподіяного внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_6 , були витрачені наступні кошти: 990,00грн. та 700,00грн. МРТ (т.2 а.с.65); 120,00грн. долобене гель (т.2 а.с.65); 882,50грн., 474,60грн., 956,20грн. та 472,65грн. профлекс (т.2 а.с.66, 69); 270,00грн. х 10 = 2700,00грн. магнітотерапія та інтерференцтерапія, що підтверджується оригіналами відповідних квитанцій, а всього сума в розмірі 7295,95грн.
Призначення вказаних медикаментів та процедур відповідає характеру отриманих потерпілим при ДТП ушкоджень.
Таким чином, з урахуванням наданих цивільним позивачем доказів на підтвердження понесених ним втрат, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, на користь ОСОБА_5 слід стягнути з цивільного відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» 6161, 40 грн. та з ОСОБА_6 1134,55 грн..
Щодо питання моральної шкоди.
Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
На підтвердження розміру заподіяної потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 188800,00грн. цивільним позивачем надано суду Консультативний висновок №09/280417/СОМ від 15.05.2017, складений незалежним спеціалістом-психологом ОСОБА_13 (т.2 а.с.44-60), який критично оцінюється судом, з огляду на наступне.
Відповідно до наданого консультативного висновку, громадянину ОСОБА_5 завдана моральна шкода внаслідок: 1.1. завдана матеріальна шкода власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП; 1.2. завдана моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях внаслідок: ушкодження автомобіля та його ремонтування, на протязі «» місяців, позбавлення можливості використовувати повсякденно автомобіль для власних потреб та потреб родини, зміни ритму життя у зв`язку із неможливістю використання автомобіля, боязнь за здоров`я дитини ОСОБА_14 , боязнь за здоров`я дружини ОСОБА_15 , травмування лівого коліна й потреба проходити реабілітацію та купувати ліки. 2. Розмір відшкодування шкоди за суддівською практикою: 2.1. з урахуванням індивідуальних психічних особливостей піддослідної особи в сукупності її соціального оточення, зв`язків і цінностей, а також меж розумності і справедливості, визначених суддівською практикою; 2.2. за «методикою встановлення заподіяння моральної шкоди та методом оцінки розміру компенсації спричинених страждань», реєстраційний код 14.1.04 в реєстрі Міністерства юстиції України становить: 1. 172800,00грн.; 2. 86400,00грн.
При цьому, в мотивувальній частині висновку зазначено, що з урахуванням ст.23 ЦК України, спеціаліст стверджує, що завдана піддослідній особі моральна шкода полягає у приниженні честі і гідності особи, внаслідок перевищення влади або службових повноважень працівниками правоохоронних органів, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо воно: заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, ображало особисту гідність потерпілого (т.2 а.с.51).
Наведені суперечності даюсь підстави суду зробити висновки про те, що спеціалістом-психологом ОСОБА_13 досліджувались не тільки негативні психотравмуючі наслідки ДТП, проте висновок про розмір заподіяної шкоди було зроблено й на підставі інших подій в житті піддослідної особи.
Також консультативний висновок містить посилання на те, що спеціалістом було проведено розрахунок розміру відшкодування моральної шкоди за методикою (формулою) Ерделевського (т.2 а.с.52).
Проте, методика « ОСОБА_16 » 29 січня 2016 року припинена до використання Міністерством юстиції України, хоча до інструкції про проведення та призначення експертизи від 08 жовтня 1998 року № 5315 (зі змінами 2015року) відповідні зміни внесені не були.
Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
В той же час, вказаний консультативний висновок не може слугувати належним та допустимим доказом в розмірі даного цивільного спору, оскільки психологом визначено, що виникла подія є психотравмуючою для ОСОБА_5 та визначено її психотравмуючий зміст, тобто оцінено ситуацію з позиції психотравми, завданої цивільному позивачу, в той час як психолог ОСОБА_13 має освіту за спеціальністю психологія, їй присвоєно кваліфікацію практичний психолог в системі освіти (т.2 а.с.58) та педагогічне звання «практичний психолог-методист» (т.2 а.с.57), що свідчить про неможливість оцінки ситуації з позиції нанесення будь-яких психовтрам, що здійснюється відповідними особами за наявністю відповідної медичної освіти відповідного профілю. Також, як вбачається з консультативного висновку, при проведенні дослідження було використано методику ОСОБА_16 , дія якої припинена до використання, а сам висновок базується, серед іншого, на моральній шкоді, яка полягає у приниженні честі і гідності особи, внаслідок перевищення влади або службових повноважень працівниками правоохоронних органів, про що вже зазначалося вище.
Крім того, у зв`язку з тим, що суд не приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу консультативний висновок, відшкодування витрат за проведення дослідження та складання даного висновку не здійснюється.
Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з наведеного, вимоги цивільного позивача ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з цивільного відповідача ОСОБА_6 суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи, що сам факт одержання тілесних ушкоджень під час ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_6 , пов`язаний з цим душевний та фізична біль, страждання від одержаного тілесного ушкодження - закритої травми лівого колінного суглобу у вигляді розриву заднього рогу медіального меніску, розриву передньої хрестоподібної зв`язки, яке відноситься до ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, безперечно завдало значну моральну шкоду й спричинило моральні переживання і страждання потерпілому. Також суд враховує, що сам факт пошкодження майна безперечно завдав шкоду інтересам потерпілого і спричинив моральні переживання й страждання. Крім того, позивач був змушений звертатися до відповідних фахівців за наданням допомоги та тимчасово був позбавлений можливості використовувати автомобіль для власних потреб та потреб сім`ї. Проте зміна укладу життя потерпілого, внаслідок неможливості використання автомобіля не підтверджена жодним належним та допустимим доказом, як і його побоювання за здоров`я дитини та дружини, яким як убачається з матеріалів справи, не було завдано жодних ушкоджень, а доказів протилежного суду не надано. Крім того, такі обставини не є підставою для відшкодування моральної шкоди за ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Тому підлягає відшкодуванню цивільним відповідачем ОСОБА_6 цивільному позивачу ОСОБА_5 моральна шкода у розмірі 15000,00грн., зважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог та характеру діяння ОСОБА_6 , конкретним обставинам справи. Визначаючи розмір цього відшкодування, суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, засад справедливості та розумності.

Згідно зі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Виходячи з наведених вимог закону, враховуючи, що судом стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_5 витрат на лікування у розмірі 6161,40 грн., розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню зі страховика становить 293,40 грн..
Також, з приводу вимоги цивільного позову саме про солідарне стягнення як матеріальної так і моральної шкоди з обох відповідачів - ОСОБА_6 та ПрАТ «Київський страховий дім», суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку відсутній солідарний обов`язок зазначених осіб як щодо відшкодування матеріальної шкоди, так і моральної шкоди (ст.ст. 541, 1190 ЦК України), отже відсутні й підстави для солідарного стягнення такої шкоди.

В частині цивільного позову про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 13195,00 грн., то останні грунтуються на положень ст. ст. 118, 124 КПК України, які зобов"язують обвинуваченого відшкодувати потерпілому витрати на правову допомогу у разі ухвалення обвинувального вироку, є дійсними, а тому підлягають віудшкодуванню у повному обсязі.
Щодо порушеного позивачем питання забезпечення цивільного позову шляхом арешту майна відповідачів, то останнє задоволено бути не може з огляду на положення ч.ч. 6, 8 ст. 170 КПК України, ст.ст. 151-153 ЦПК України, так як прямо не кореспондується з цими правовими нормами.
Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Питання судових витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Київський страховий дім» та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином) - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 1134,55 гривень витрат пов"язаних з лікуванням, 15000 гривень на відшкодування моральної шкоди та 13195 гривень витрат на правову допомогу, а всього 29329 (двадцять дев"ять тисяч триста двадцять дев"ять) гривень 55 копійок.
Стягнути з ПАТ «Київський страховий дім`на користь ОСОБА_5 4792,89 гривень на відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження майна, 6161,40 гривень на відшкодування вартості лікування та 293,40 гривень на відшкодування моральної шкоди, а всього 11247 (одинадцять тисяч двісті сорок сім) гривень 69 копійок.
В іншій частині у задоволенні цивільного позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта для проведення автотехнічної експертизи від 16.05.2017 року № 12-1/919 у сумі 790 (сімсот дев"яносто) гривень 96 копійок.
Речові докази автомобіль марки "Volkswagen Transporter", днз НОМЕР_1 залишити ОСОБА_6 , автомобіль марки «Volkswagen Jetta», днз НОМЕР_2 - ОСОБА_5 ..

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
С у д д я: ОСОБА_1