АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 663/2039/14-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Номер провадження №11 кп/791/15/17 Доповідач ОСОБА_2 Категорія: ст. 191 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 31 січня 2015 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Славута, Хмельницької області, громадянки України, раніше не судимої, працюючої ДП «Скадовський морський торгівельний порт», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч 2 ст. 191 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні в скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 191 КК України та виправдано.
Досудовим слідством ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона виконуючи обов`язки начальника ДП «Скадовський морський торговельний порт», згідно наказу № 19-0 від 14.02.2013 р. про призначення її виконуючою обов`язки начальника ДП «Скадовський морський торговельний порт», прийняла на себе обов`язки по керівництву Державним підприємством «Скадовський морський торговельний порт», при цьому маючи повноваження начальника порту. Під час керівництва вказаним підприємством, виконуючи організаційно-розпорядчі функції в травні - червні 2013 року, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, переслідуючи умисел, спрямований на розтрату чужого майна, реалізовуючи свій злочинний намір, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч наказу Міністерства інфраструктури України №117 від 26.02.2013 року про списання основних засобів, а саме пункту 3.2 щодо реалізації останніх за ринковою ціною та усупереч інтересам порту, відповідно до договору поставки №35/05-13 від 31 травня 2013 року поставила 123 279 кг. лому чорних металів ПП «Фарт-ОВБ» за ціною 1 грн. за один кілограм на загальну суму 123 279 грн., що нижче середньої ринкової вартості металобрухту по Херсонській області, на загальну суму 57509 грн., відповідно до висновку експерта №1391 від 26.06.2014 року ринкова вартість металобрухту загальною масою 123 279кг. станом на травень 2013 року складала 180788,65грн. Тобто своїми умисними діями ОСОБА_7 розтратила майно ПП «Скадовський морський торговельний порт» на загальну суму 57 509 грн.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченої кваліфіковані за ч 2 ст. 191 КК України як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у вигляді 3 років обмеження волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих функцій строком на 1 рік.
Задовольнити цивільний позов прокурора в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_7 на користь ДП «Скадовський морський торгівельний порт» 57509 грн. шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Апелянт зазначає, що висновок суду про недоведеність стороною обвинувачення факту реалізації ОСОБА_7 металобрухту не за ринковою ціною спростовується дослідженими в ході судового розгляду доказами , а саме:
висновком експерта № 1391 від 26.06.2014 року , якого вбачається, що товарознавчою експертизою визначено саме ринкову ціну металобрухту;
наказом Міністерства інфраструктури № 117 від 26.02.2013 р., яким встановлений обов`язок реалізувати майно за ринковою ціною, яка і визначена зазначеною експертизою.
Прокурор вказує на помилковість висновку суду в частині визнання недопустимим доказами довідок ПАТ «Причорноморське підприємства « Цветмет», ТОВ « Вторсталь-Херсон», ТОВ « Сталь-ЮГ», ПП « Таврія», як джерела інформації для висновку експерта, оскільки керівники цих підприємств в судовому засіданні надали відповідні ліцензії та роз`яснили на підставі чого вони надали таку інформацію.
Вважає неправильними висновки суду про те, що, реалізуючи металобрухт після списання портального крану ДП «Скадовський морський торгівельний порт» не вийшов за межі розрахунку вірогідного прибутку розрахованого в техніко-економічному обґрунтуванні необхідності списання крану, оскільки свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказали, що цей документ готувався для отримання дозволу на списання крану і не має жодного значення для визначення ціни реалізації цього майна.
Не погоджується апелянт і з тим, що суд визнав неналежним доказом листи з ціновою інформацією, враховуючи що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні вказали, що ними надавалася цінова інформація виходячи з того , за якою ціною могли б придбати такий металобрухт на той період часу очолювані ними підприємства.
На думку прокурора висновок товарознавчої експертизи № 1391 від 26.06. 2014 року відповідає вимогам процесуального закону щодо його змісту, зроблений експертом, який має відповідну кваліфікацію, а тому суд безпідставно визнав цей доказ недопустимим.
Стверджує, що суд без належного мотивування відхилив заявлене ним 29.12.2014 року клопотання про призначення повторної комплексної економіко-товарознавчої експертизи з метою підтвердження або спростування наявності збитків та перевірки правильності висновку експерта № 1391 від 26.06.2014 р., і таким чином суд допустив неповноту судового розгляду .
Також апелянт звертає увагу на допущені судом у вироку неточності щодо анкетних даних обвинуваченої.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора , пояснення обвинуваченої та її захисника , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає приходить до такого висновку.
Виправдовуючи ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із недоведеності стороною обвинувачення того, що у результаті її дій по продажу металобрухту списаного портального крану за ціною 1000 грн за тонну для ДП «Скадовський морський торгівельний порт» виникли наслідки реальної майнової шкоди, прямих майнових збитків, які носять характер нестачі у сумі 57509 грн.
Такі висновки суд першої інстанції обґрунтував, проаналізувавши докази, які безпосередньо дослідив в ході судового розгляду.

Так із вироку видно, що суд детально проаналізував показання самої обвинуваченої про те, що продаж металобрухту було здійснено за ринковою ціною, узгодженою між продавцем і покупцем, з урахуванням того, що всі витрати по демонтажу, вивезенню металобрухту покладено на покупця. Будь-якого тендеру з продажу металобрухту чинним законодавством не передбачено. Від продажу металобрухту підприємство отримало дохід, розмір якого відповідає прогнозованому розміру доходу на підставі якого Міністерство надало згоду на списання портового крану.

Оцінивши показання представника потерпілого ДП «Скадовський морський торгівельний порт», свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , які надали свідчення щодо процедури погодження списання крану, його демонтажу, який здійснювався силами та за кошти покупця металобрухту, бухгалтерського обліку отриманих від продажу металобрухту коштів , суд дійшов висновку про те що вони не підтверджують наявність прямих матеріальних збитків від реалізації металобрухту та необгрунтованість ціни , за якою він реалізований.
Показання обвинуваченої, представника потерпілого та вказаних свідків узгоджуються між собою , їх достовірність в апеляційній скарзі прокурором під сумнів не ставиться, як і правильність оцінки цих доказів судом, клопотання про повторний їх допит в суді апеляційної інстанції прокурор не заявляв.
Контракт від 23.09.2013 року, Статут ДП «Скадовський морський торгівельний порт», наказ Міністерства інфраструктури від 14.02.2013 року підтверджують лише повноваження ОСОБА_7 , як в.о. директора та як директора укладати від імені ДП «Скадовський морський торгівельний порт» договори з приводу розпорядження майном підприємства, починаючи з 07.03.2013 року.

Наказ Міністерства інфраструктури України від 26.02.2013 року підтверджує наявність дозволу на списання портального крану « Ганц» з балансу ДП «Скадовський морський торгівельний порт» та реалізацію отриманого від списання майна металолому за ринковими цінами .
Зазначений вище наказ розпорядника майна державного підприємства виданий, виходячи із техніко-економічного обґрунтування необхідності списання крану, яке розроблене спеціальною визначеною комісією ДП «Скадовський морський торгівельний порт» ще до призначення ОСОБА_7 директором та містить розрахунок витрат по демонтажу крану та прогнозованих доходів від здачі металобрухту. Із цього документу вбачається, що прогнозований дохід від реалізації списаного кран як металобрухту від здачі 110 т. металобрухту може становити 108685, 28 грн., вартість витрат по демонтажу становитиме 98350, 48 грн. При цьому комісією було враховано технічний стан самого крану, про що свідчить відповідний акт ( т 2 а.п. 45-55, 187-194).
Із договору поставки від 31.05.2013 року та специфікації до нього видно, що ДП «Скадовський морський торгівельний порт» та ПП «ФАРТ - ОВБ» домовилися про поставку лому чорних металів за ціною 1000 грн за тону фактичної кількості лому на умовах понесення покупцем ПП «ФАРТ - ОВБ» витрат по його демонтажу та транспортуванню .
Товаро- транспортні накладні свідчать про те, що за період з 09.06.2013 року по 20.06.2013 року ПП «ФАРТ - ОВБ « здійснювало вивезення металобрухту з території порту (т 2 а.п. 168-183), вага якого зазначена в цих накладних та підтверджена відповідними комісійними актами зважування ( т 2 а.п. 195-201)
Комісійним актом, затвердженим 20.06.2013 р. підтверджується факт демонтажу портального крану та його здачі як металобрухту ( т 2 а.п. 202) , після списання якого фактично реалізовано 100650 кг, металобрухту без урахування двигунів та тросів , які залишилися на складі підприємства.
Прибуткові накладні та дані бухгалтерського обліку доводять отримання ДП «Скадовський морський торгівельний порт» доходу у розмірі 123360 грн. від здачі металобрухту від портального крану та від інших виробів ( т 3 а.п.38-39).
Висновок наданої стороною захисту судової економічної експертизи підтверджує відображення у бухгалтерському обліку ДП «Скадовський морський торгівельний порт» прибутку від продажу металобрухту та відсутність відображення витрат на демонтаж і транспортування . Допустимість та достовірність цього доказу прокурором не ставиться під сумнів ( т 1 а.п.62)
Наведені вище письмові докази містять дані щодо наявності згоди розпорядника майна на списання портового крану, економічного обґрунтування розміру можливого доходу та витрат по демонтажу, а також доводять факт продажу металобрухту, отриманого від демонтажу крану по ціні 1000 грн. за тонну та здійснення демонтажу крану та транспортування металобрухту за рахунок коштів покупця- ПП «ФАРТ - ОВБ».
Аналогічні обставини доводять показання свідка ОСОБА_17 , який є керівником ПП «ФАРТ - ОВБ» та який дав показання щодо порядку формування запропонованої його підприємством ціни металобрухту з урахуванням специфіки демонтажу крану та необхідності виконання висотних робіт.
Жодних даних про заниження ціни продажу металобрухту перелічені вище докази не містять.
Колегія суддів погоджується із висновком суду про недостатність наведених вище доказів для переконання у винуватості ОСОБА_7 у розтраті ввіреного їй майна .
Фактично, як видно із матеріалів провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у розтраті ввіреного їй майна- а саме продажу металобрухту від списаного портового крану шляхом умисного заниження його вартості, сторона обвинувачення надала до суду висновок експерта № 1391 від 26.06.2014 року, наказ Міністерства інфраструктури № 117 від 26.02.2013 р., яким встановлений обов`язок реалізувати майно за ринковою ціною, яка і визначена зазначеною експертизою, довідки Херсонської Торгово-промислової палати, ПАТ «Причорноморське підприємства « Цветмет», ТОВ «Вторсталь-Херсон», ТОВ « Сталь-ЮГ», ПП « Таврія», щодо ціни, за яку вони приймали металобрухт станом на травень 2013 року, показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким на думку апелянта суд дав невірну оцінку.
Розмір матеріальної шкоди визначений слідчим ОСОБА_18 у довідці- розрахунку.( т 3 а.п. 168)
За розрахунком слідчого вартість реалізованого ДП «Скадовський морський торгівельний порт» металобрухту масою 123279 тонн відповідно до висновку есперта № 1391 від 26.06.2014р. становить 180788, 65 грн., сума отриманих коштів складає 123279 грн., загальна сума завданої шкоди становить 57509 грн.
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в суді пояснили , що у 2013 році вони на запит міліції надали довідки про ринкову вартість лому чорних металів, виходячи тільки із даних своїх підприємств, не враховуючи конкретний об`єкт, з якого отримується металобрухт, а тому суд вірно дійшов висновку про те, що свідки в судовому засіданні не підтвердили факту розтрати ОСОБА_7 чужого майна шляхом зловживання нею своїм службовим становищем.
Визначених ч. 3 ст. 404 КПК України підстав для повторного допиту цих свідків в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор в апеляційній скарзі не навів.
Довідки Херсонської Торгово-промислової палати, ПАТ «Причорноморське підприємства « Цветмет», ТОВ «Вторсталь-Херсон», ТОВ « Сталь-ЮГ», ПП « Таврія», які як видно отримані особами, яким не доручалося проведення досудового розслідування, містять лише інформацію про вартість металобрухту, за яку його закупали ці підприємства у інших суб`єктів господарювання чи населення( т 3 а.п.174-180).
Виходячи із того, що ОСОБА_7 інкримінується завдання прямих реальних збитків очолюваному нею підприємству, та враховуючи приписи ст. 242 КПК України в редакції, яка була чинною на час закінчення досудового розслідування розмір матеріальних збитків має визначатися експертизою.
Аналізуючи наданий стороною обвинувачення висновок товарознавчої експертизи на дотримання вимог ст. 101, 102 КПК України , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість врахування його як доказу , що підтверджує розмір завданих обвинуваченою прямих збитків , а тим більше як доказ самого факту завдання збитків діями обвинуваченої.
Відповідно до положень ст. 94, 101 КПК України жоден доказ не має для суду наперед визначеної сили , а при його оцінці суд має перевірити додержання порядку його отримання.
Дослідивши цей доказ ,ретельно допитавши експерта ОСОБА_19 з приводу застосованих ним методів оцінювання та вихідних даних , використаних для експертизи, суд першої інстанції вірно відхилив цей процесуальний документ як достовірний доказ та виклав детальні мотиви такого свого рішення.
Суд підставно зазначив, що висновок експерта № 1391 від 26.06.2014 року крім того виконаний в порушення діючого кримінального процесуального законодавства та п.п.1.8, 2.3, 3.3, 3.4, 4.12, 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 року №53/5, на підставі постанови слідчого, яка не містить зазначення об`єктів, які саме має дослідити експерт під час здійснення експертизи, а також на підставі самостійно зібраних матеріалів та вихідних даних отриманих від сумнівних джерел, які підлягали дослідженню.
Як видно із матеріалів провадження, із самого висновку експерта та встановлено із пояснень експерта ОСОБА_19 як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, для отримання вихідних даних для застосування порівняльного методу оцінювання та визначення ринкової ціни експерт направив запит до слідчого, який було виконано частково.
Проаналізувавши три довідки підприємств ( яких саме із наданих експерту слідчим не зазначено), додатково наданих йому слідчим, що містили дані про вартість металобрухту, за яку ці підприємства купували металобрухт у травні 2013 року , він зробив висновок, що ринкова вартість металобрухту могла складати 1466, 50 грн. за тонну.
Як видно із цього висновку та як пояснив сам експерт в суді апеляційної інстанції через недостатність матеріалів кримінального провадження, він зробив лише припущення щодо можливої вартості номінального металобрухту, при цьому даний висновок не містить стверджувальної відповіді на те, яка вартість конкретного металобрухту, отриманого від демонтованого портального крану, враховуючи категорію металобрухту, його кількісний стан та витрати, необхідні для демонтажу крану з урахуванням необхідності при цьому проведення висотних робіт.
Крім того слід зазначити, що у постанові слідчого від 08.05.2014 року , на виконання якої проведена експертиза перед експертом поставлене питання: яка ринкова вартість портального крану «Ганц» списаного на металобрухт на момент скоєння правопорушення ( т 3 а.п.170, 171)
Разом із тим у висновку експертизи № 1391 від 26.06.2014 року , експерт надав відповідь на зовсім інше питання: яка остаточна вартість ( ринкова вартість) металобрухту, отриманого від списання портального крану «Ганц» та виробів на момент його реалізації ПП «ФАРТ - ОВБ», які відповідно до зазначеної вище постанови слідчого від 08.05.2014 р. перед ним не ставилося.
Сукупність наведених вище порушень при призначенні , проведенні експертизи та враховуючи, що висновки цієї експертизи містять лише припущення експерта щодо можливої вартості металобрухту дали суду обґрунтовані підстави для відхилення цього доказу як недостовірного та недопустимого.
На думку колегії суддів твердження прокурора в апеляційній скарзі про неналежну оцінку судом висновку експерта № 1391 від 26.06.2014 р. є надуманими, оскільки зазначений висновок ґрунтуватися на припущеннях та отриманий із порушенням визначеного кримінальним процесуальним законом порядку.
Не можна визнати обґрунтованими і доводи апелянта про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заявленого 29.12.2014 року клопотання про призначення повторної комплексної судової товарознавчо-економічної експертизи, виходячи із того, що прокурор не навів жодних підстав як для призначення додаткової експертизи так і комплексної товарознавчої та економічної експертизи.
Як видно із технічного запису судового засідання після ретельного допиту експертів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 по суті наданих ними висновків , суд вирішив клопотання прокурора , який на обґрунтування свого усного клопотання не навів доводі неправильності чи суперечності висновків судово- економічної експертизи, наданої стороною захисту, як і не ставив під сумнів допустимість цього доказу.
Додаткових доказів, відкритих стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України або додаткових вихідних даних для призначення такої експертизи прокурор в суді першої інстанції не надав, а, як було встановлено, саме відсутність достатніх даних і стали підставою для того, що експерт висловив припущення щодо вартості металобрухту, а не достовірні висновки щодо фактичної вартості металобрухту отриманого після демонтажу конкретного об`єкту .
Не сформулював прокурор і питань, які на його думку має вирішити саме повторна експертиза.
За таких обставин, не можна погодитися із твердженням апелянта про те, що відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи суд допустив неповноту судового розгляду .
На стадії відкриття матеріалів провадження стороні захисту порядку ст.290 КПК , адвокат ОСОБА_21 заявляв прокурору клопотання про витребування додаткових документів, які підтверджують вартість демонтаж, порізки , транспортування металобрухту з урахуванням необхідності проведення висотних робіт та п призначення товарознавчої експертизи , проте у задоволенні цього клопотання було відмовлено ( т 3 а.п.213-215)
В ході апеляційного розгляду з урахуванням мотивів, з яких було скасовано попереднє судове рішення суду апеляційної інстанції з метою перевірки доводів апеляційної скарги прокурора колегією суддів була призначена 23.02.2017 року повторна комплексна економіко-товарознавча експертиза , на вирішення якої поставлені питання заявлені як прокурором так і стороною захисту , зокрема про визначення ринкової вартості металобрухту, реалізованого ДП «Скадовський морський торгівельний порт» за договором поставки від 31.05.2013 року на час його реалізації
Ухвала суду повернута без виконання через недостатність у матеріалах провадження відомостей, а саме:
документів , що містять інформацію про особливості походження та товарної характеристики досліджуваного металобрухту, зокрема: його категорія , кількісний склад з урахуванням кількості чорних металів та кольорових окремо, відомості щодо вмісту сторонніх домішок;
документів, що містять розрахунки вартості відповідних демонтажних робіт, переробки, сортування та траспортування металобрухту з утилізації портального крану «Ганц» .
В ході апеляційного розгляду експерт ОСОБА_19 підтвердив, що без надання додаткових матеріалів, документів проведення товарознавчої експертизи неможливе. Для надання такого висновку необхідно додатково подати документи, що підтверджують фактично понесені підприємством покупцем витрати або ж надати детальний розрахунок проведений спеціалізованою організацією , яка має доступ до виконання висотних робіт, після обстеження аналогічного портального крану.
Збирання судом апеляційної інстанції за власною ініціативою додаткових доказів кримінальним процесуальним законом не передбачене , сторони судового провадження не подали до суду попередньо відкриті одна одній в порядку ст. 290 КПК України додаткові докази та матеріали , запитувані експертом, що унеможливило проведення призначеної повторної експертизи на стадії апеляційного розгляду.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів, безпосередньо дослідивши надані сторонами письмові докази в межах клопотань сторін, вислухавши пояснення експертів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , погоджується із висновком суду про те, що сторона обвинувачення на надала достатніх, допустимих та належних доказів того, що ОСОБА_7 реалізувала металобрухт не за ринковою ціною, тобто не за вартістю, за яку можливе відчуження об`єкта на ринку подібного майна за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу, ( законодавчо визначене поняття ринкова ціна) як і не надала достатніх доказів того, що внаслідок реалізації металобрухту ОСОБА_7 завдала підприємству прямий матеріальний збиток у розмірі 57509 грн.
Оскільки твердження сторони обвинувачення про винуватість обвинуваченої в інкримінованому їй злочині фактично ґрунтувалося на висновках експертизи № 1391 від 26.06.2014 року щодо ймовірно можливої вартості металобрухту як такого та довідках, які отримані із порушенням визначеного законом порядку та містять лише відомості про вартість металобрухту , за яку інші підприємства закуповували металобрухт на договірних засадах з іншими суб`єктами господарювання, суд оцінишив ці докази в сукупності з іншими доказами, дійшов вірного висновку про неможливість їх покладення в основу доведеності обвинувачення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності обвинувачення повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Суд першої інстанції повно дослідив всі обставини провадження, дав належну оцінку кожному доказу сторони обвинувачення і сторони захисту , навів детальні та переконливі мотив з який підстав він відкидає докази сторони обвинувачення , вирок суду відповідає положенням ст. 370 , 374 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку суду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування вироку не встановлено.
Керуючись ст.404,405, 407 , 409, 419, 376 ч 2 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 31 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Копія вірна, ухвала набирає законної сили 23.11.2017 року

Суддя: ОСОБА_2