Справа № 446/1567/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/680/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 185 ч.1 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000508 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.04.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Домажир Яворівського району, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, інваліда 3 групи,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
Потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.04.2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Долю речового доказу вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що даний вирок є необґрунтований оскільки невідповіднає вимогам КПК України з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновкам суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, з істотними порушеннями КПК та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Апелянт покликається, що не було по справі встановлено суму фактичних збитків нанесених йому діями обвинуваченого і зазначає, що викрадена та повернута працівниками поліції брама зазнала ушкоджень та потребує відновлення, а її вартість становить від 30000 до 50000 гривень, а не як порахували під час досудового слідства, як вартість металобрухту.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги надумані, на його думку, історії «про браму, яка сама впала на його город» подані за основу в позиції Герваса та Петрини, щоб визнати це фактом для пом`якшення вирок.

Апелянт наголошує, що у нього вкрали не тільки браму, а також каналізаційний люк; було пошкоджено металеву сітку огорожі, під час проникнення на його територію; в літній кухні пошкоджені вхідні двері, оскільки зламаний замок; лопнув склопакет через відсування; викрадено запчастини до автомобіля; сантехніка та інше. Однак суд відхилив клопотання про призначення експертизи для проведення оцінки пошкодженого майна.

Апелянт зазначає, що покарання призначене, хоч і в межах санкції статті, але занадто м`яке, враховуючи, що злочин вчинений групою осіб, але через смерть ОСОБА_10 призначили ОСОБА_7 надто легкий вид покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 в червні 2015 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, таємно викрав 80 кілограмів брухту чорного металу (металеву огорожу), який слугував допоміжною огорожею господарства, вартістю 240 гривень, що розташоване в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6 .

В судове засідання суду апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_6 не з`явився з невідомих причин, хоча судом був належним чином повідомлений про дату та час розгляду його апеляційної скарги. Клопотання про перенесення слухання справи потерпілим не подавалося.

До початку розгляду справи по суті захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 , за погодженням з обвинуваченим ОСОБА_7 , відмовилися від апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання у зв`язку з тим, що обвинуваченим ОСОБА_7 була подана заява, а захисником - адвокат ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подано відповідне клопотання, про застосування до обвинуваченого п. «г» ст.1 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув законної сили 07.09.2017 року, оскільки ОСОБА_7 являється інвалідом 3 групи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 в червні 2015 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, таємно викрав 80 кілограмів брухту чорного металу (металеву огорожу), який слугував допоміжною огорожею господарства, вартістю 240 гривень, що розташоване в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_9 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , про прийняття відмови від апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , залишення без задоволення апеляційної скарги потерпілого та задоволення заяви обвинуваченого та клопотання захисника про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році», міркування прокурора, який не заперечив проти прийняття відмови від апеляційної скарги поданої захисником в інтересах обвинуваченого, також просив залишити без задоволення апеляційну скаргу потерпілого, а вирок суду першої інстанції - без змін, водночас не заперечував проти задоволення заяви обвинуваченого та клопотання захисника обвинуваченого про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році», вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову адвоката ОСОБА_9 від апеляційної скарги поданої ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо апеляційної скарги потерпілого то така не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_7 обрано покарання в межах санкції статі обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення злочину середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем свого проживання, пенсіонер, обставини, що пом`якшують відповідальність - щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Дане покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта про те, що судом першої інстанції невірно встановлено суму завданих йому збитків у зв`язку із крадіжкою брами, яка після її повернення потребує відновлення у зв`язку з триманими пошкодженнями не знайшло підтвердження в матеріалах справи і до апеляційної скарги не було долучено підтверджуючих документів про вартість брами в розмірі від 30000 до 50000 гривень.

Крім того в суді апеляційної інстанції з`ясовано, що в суд першої інстанції по даному кримінальному провадженню цивільний позов потерпілим не заявлявся, а дві секції металевих воріт, які визнані речовими доказами, були передані ОСОБА_11 на зберігання, що підтверджується відповідною розпискою від 24.06.2015 року (а.с. 16 т.1).

Щодо покликань потерпілого в апеляційній скарзі про інші викрадення його майна та відмову суду першої інстанції про призначення експертизи для проведення оцінки пошкодженого майна, то такі покликання стосуються іншого кримінального провадження.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Згідно вимог п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув законної сили 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

У пенсійному посвідченні, виданому ОСОБА_7 14.04.2013 року, зазначено «Вид пенсії: По інвалідності 3 грп. з дитинства. Термін дії: довічно».

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за можливе задоволити заяву обвинуваченого та клопотання його захисника про застосування амністії до обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.04.2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Заяву обвинуваченого ОСОБА_7 та клопотання захисник - адвокат ОСОБА_9 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 п. «г» ст.1 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22.012.2016 року - задоволити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.04.2017 року на підставі п. «г» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року,

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: