№ провадження 11-кп/781/233/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2018 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000128 за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта повна середня, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, утриманців не має, раніше не судимого
засуджено за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційні скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого закрити, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінального правопорушення не визнав, зазначивши, що потерпілого він не знав, тілесних ушкоджень йому не наносив. Суд безпідставно не взяв до уваги пояснення свідків сторони захисту, що ОСОБА_6 в той день спиртних напоїв не вживав. Таким чином висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 06.03.2017 року, близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території подвір`я домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 . У цей час в обвинуваченого виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Реалізовуючи свій протиправний намір, ОСОБА_6 , став вимагати від ОСОБА_9 щоб той вийшов з приміщення житлового будинку та наніс кілька ударів по дверях та вікнах будинку, розбивши таким чином 5 шибок. Після вказаних дій обвинуваченого, потерпілий вийшов на подвір`я та помітивши ОСОБА_6 , став від нього втікати. Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, наздогнав ОСОБА_9 та умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки в ділянку м`яких тканин волосяної частини голови, внаслідок чого потерпілий впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , кулаками рук, наніс ОСОБА_9 не менше 4 ударів у ділянку тулуба. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого, потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді, які відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на термін більше шести діб. Крім того потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, які мають ознаки легких.

Заслухавши доповідача, у дебатах захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції, є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Стосовно доводів захисника в інтересах обвинуваченого щодо невідповідності висновків суду про винуватість ОСОБА_10 в інкримінованому злочині колегія суддів виходить із наявних у провадженні доказів.
В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 не визнав себе винним за інкримінованим йому обвинуваченням та заперечував щодо наявності в його діях умислу на скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Натомість, доводи обвинуваченого колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що суперечать встановленим і перевіреним безпосередньо в судовому засіданні доказам.
Висновок про винуватість ОСОБА_11 в інкримінованому діянні, вчиненому за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував сукупністю безпосередньо розглянутих у судовому засіданні доказів, які з додержанням установленого кримінальним процесуальним законом порядку дослідив та належно оцінив.
Доводи апеляційної скарги захисту не викликають сумнівів у правильності судового рішення та одночасно спростовуються зібраними у провадженні доказами.
Зокрема, з показів потерпілого ОСОБА_9 слідує, що він проживає в будинку АДРЕСА_2 . Поруч з ним, в будинку АДРЕСА_3 , проживає родина ОСОБА_6 05.03.2017 року він отримав пенсію. 06.03.2017 року, після 21 години 00 хвилин, він знаходився в приміщенні власного будинку та почув гавкіт собаки. Увімкнувши світло, виявив на подвір`ї ОСОБА_6 , який став кричати : "Дід відкривай, давай гроші". Потім, останній , прикладаючи силу, почав стукати по дверях та вікнах, внаслідок чого розбив у вікні веранди 5 шибок. Далі, обвинувачений почав бити по металопластиковому вікні. Тоді ОСОБА_9 , вибіг з будинку та попрямував до хвіртки. Коли не зміг її відчинити, побіг у напрямку господарського приміщення, по вила. В цей час він відчув удар ззаду ліворуч, від якого впав на землю на бік. ОСОБА_6 сів зверху на ОСОБА_9 та продовжив наносити йому удари в ліве плече, груди. Всього наніс близько 4 ударів. Потім, потерпілому вдалося піднятися і він, через хвіртку, вибіг на вулицю. ОСОБА_6 в цей час також вибіг через хвіртку на вулицю та побіг у напрямку свого домоволодіння. Потерпілий зателефонував до своєї дочки ОСОБА_12 , яка викликала поліцію. Через незначний проміжок часу до його домоволодіння прибули поліцейські, яким ОСОБА_9 описав нападника.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснював, що працює інспектором сектору реагування патрульної поліції Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області. 06.03.2017 року, він разом із ОСОБА_14 заступили в наряд по забезпеченню громадського порядку. Після 21 години, від чергового Добровеличківського ВП надійшло повідомлення, про те, що до потерпілого проникла невідома особа, яка побила вікна та спричинила йому тілесні ушкодження. Вони, в пішому порядку, прибули до місця пригоди. Потерпілий розповів про обставини нападу на нього та описав нападника, як юнака високого зросту, непоголеного з борідкою, у темній куртці. На тілі потерпілого, а саме на спині та колінах, свідок виявив подряпини. Потім, вони стали обходити вулицю на предмет виявлення підозрілих осіб . В цей час, з будинку навпроти, вийшов ОСОБА_15 , який повідомив, що чув крики із будинку сусіда, а коли вийшов на вулицю то побачив як із будинку потерпілого вибіг юнак, який пробігши два домоволодіння забіг у двір, у якому проживала його однокласниця та ім`я ОСОБА_16 . Підійшовши до вказаного домоволодіння, вони стали кликати господарів, однак до них ніхто не вийшов. Коли вони рухалися в напрямку центру селища, зустріли юнака, схожого за описом. В ході розмови з останнім, свідок помітив на його правій руці садна . Вказана особа відрекомендувалася ОСОБА_17 . Він був одягнений у темну куртку, сині спортивні штани. В цей час, до них на автомобілі, разом зі своїми родичами, прибув потерпілий, який вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка здійснила на нього напад. В зв`язку з цим обвинуваченого було доставлено у відділення поліції. Оскільки останній на той момент був у стані сп`яніння та вів себе агресивно, допитати його не виявилося можливим, а тому було передано матері. Свідок стверджував, що ними не застосовувалося заходів фізичного впливу, внаслідок яких обвинуваченому могли бути спричинені тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснював, що він працює поліцейським РПП Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області. В один із днів, на початку березня 2017 року, він, разом із ОСОБА_13 , перебували на чергуванні. Близько 21-22 години від чергового Добровеличківського ВП надійшло повідомлення, про те, що до потерпілого проникла невідома особа та спричинила йому тілесні ушкодження . Орієнтовно через 15-20 хвилин, вони, в пішому порядку, прибули до місця пригоди. Потерпілий розповів про обставини нападу на нього та описав особу нападника, як чоловіка молодого віку, непоголеного, у темному одязі . На тілі потерпілого свідок помітив тілесні ушкодження у вигляді подряпин на спині, колінах та ліктьових суглобах . Під час обходу вулиці на предмет виявлення підозрілих осіб, до них вийшов ОСОБА_15 , який повідомив, що чув крики із домоволодіння потерпілого, а коли вийшов на вулицю то помітив, як з подвір`я ОСОБА_9 вибіг юнак, який пробігши два домоволодіння забіг у подвір`я, по ту саму сторону, де проживав потерпілий. Коли вони рухалися у напрямку центру селища, зустріли юнака, схожого за описом, який відрекомендувався ОСОБА_18 . Під час розмови з останнім, свідок виявив, що кисті обох його рук були збиті . На всі запитання обвинувачений відповідав грубою, нецензурною лайкою. В цей час, на автомобілі "Нива", проїжджав потерпілий, разом з родиною та вказав на ОСОБА_6 , як на особу яка вчинила на нього напад. В зв`язку з цим, обвинуваченого було доставлено у відділення поліції.
З показань свідка ОСОБА_12 наданих в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, вона є донькою ОСОБА_9 06.03.2017 року, близько 22 години, до неї зателефонувала ОСОБА_19 , та повідомила, що батьку побили вікна. Вона, разом із чоловіком ОСОБА_20 , на автомобілі "Нива", прибули на місце пригоди . Свідок виявила, що вікна у веранді були розбиті, дверна ручка зламана. Про дану подію вона відразу повідомила в поліцію, а сама, разом з чоловіком та батьком стали їздити по вулицях, з метою відшукати нападника. Через деякий час, поліцейські зупинили юнака, яким виявився ОСОБА_6 і потерпілий вказав на останнього, як на особу, яка вчинила на нього напад. В цей час свідок помітила, що на руках обвинуваченого були подряпини.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснював, що він є зятем ОСОБА_9 . Більше двох місяців назад, у вечірню пору доби до його дружини зателефонувала ОСОБА_19 та повідомила, що на її батька вчинено напад. Вони відразу прибули до домоволодіння потерпілого, після чого стали їздити по вулицях з метою виявлення нападника. Через деякий час до домоволодіння потерпілого прийшли поліцейські. Коли останні вийшли на вулицю то зупинили чоловіка в якому ОСОБА_9 впізнав нападника.
З протоколу огляду місця пригоди від 14.08.2017 року та фототаблиці до нього, встановлено, що вказаного дня було оглянуто домоволодіння, що належить ОСОБА_9 , яке розташоване в АДРЕСА_2 . В одному із вікон житлового будинку, яке знаходиться праворуч, розбито 5 віконних шибок (а.с. 45-50).
Згідно протоколу слідчого експерименту від 15.08.2017 року, проведеного з участю потерпілого ОСОБА_9 та фототаблиці до нього, останній розповів та відтворив обставини і механізм спричинення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, що мало місце 06.03.2017 року (а.п. 53-57 ).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2017 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 , серед пред`явлених йому чотирьох фотознімків із зображенням осіб чоловічої статі, вказав на фотознімок під № 3 на якому був зображений ОСОБА_6 та зазначив, що саме на ньому зображена особа, яка 06.03.2017 року спричинила йому тілесні ушкодження (а.п. 59-60).
З висновку судової-медичної експертизи №87 від 27.07.2017 року, вбачається, що у ОСОБА_9 , згідно даних медичної картки стаціонарного хворого № 965 неврологічного відділення Добровеличкіської ЦРЛ виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черпно-мозкової травми: забою м`яких тканин волосяної частини голови, струсу головного мозку, які мають ознаки легких з короткочасним розладом здоров`я на термін більше 6 діб. Також у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна в ділянці шиї ліворуч, садна в ділянці лівого плечового суглобу, садна лівого плеча, садна лівого ліктьового суглобу, садна в ділянці 1-го пальця правої ступні, садна на грудній клітині зліва по задній поверхні, які мають ознаки легких. Вказані тілесні ушкодження утворилися від локальної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (не менше 7-ми ударів), та могли утворитися у термін вказаний у постанові, на що вказують дані медичної карти. Враховуючи морфологічний характер та локалізацію вище вказаних ушкоджень, експерт вважає, що їх утворення при падінні з висоти власного зросту малоймовірне (а.п 51-52 ).
З висновку судово-медичної експертизи № 101 від 28.08.2017 року, встановлено, що ознайомившись з протоколом слідчого експерименту від 15.08.2017 року з участю потерпілого ОСОБА_9 та висновком експерта № 87 від 27.07.2017 року, експерт вважає, що виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 могли утворитися за обставин на які вказав потерпілий під час проведення слідчого експерименту ( а.п.58 ).
За клопотанням сторони захисту були допитані свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , однак, суд першої інстанції цілком обґрунтовано критично оцінив показання вказаних свідків сторони захисту, оскільки вони не спростовують докази, зібрані в ході досудового розслідування та не спростовують висунуте ОСОБА_6 обвинувачення.
Показання потерпілого узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи, за якою останній в ході подій отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та чисельні садна різних частин тулуба, які кваліфікуються у своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Ймовірність отримання вказаних тілесних ушкоджень в інший спосіб або в інший час згідно висновку експерта виключається.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні зазначеного у вироку злочину, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які повно і правильно відповідно до вимог ст. 374 КПК України, приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєнням ОСОБА_6 кримінального правопорушення правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Доводи захисника про відсутність в діях обвинуваченого умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому спростовуються наведеними вище доказами щодо нанесення ОСОБА_6 кулаком лівої руки в ділянку м`яких тканин волосяної частини голови, внаслідок чого потерпілий впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , кулаками рук наніс ОСОБА_9 не менше 4 ударів у ділянку тулуба.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтував вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які були підтверджені доказами, належним чином дослідженими під час судового розгляду та оцінені у своїй сукупності та відповідно до ст. 94 КПК України.
Отже, будь яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам, колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх належності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Перевіркою всіх інших доводів, наведених в апеляції захисника, було встановлено, що вони також є безпідставними, оскільки колегією суддів істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України враховував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості. За місцем проживання характеризується посередньо, не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем строкової служби. Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Згідно матеріалів досудової доповіді, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а тому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді штрафу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що покарання у виді штрафу буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових злочинів.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.
З врахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2018 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2