АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на вирок Садгірського районного суду м.Чернівців від 21.08.2017 р. у кримінальному провадженні №0000207 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, проживаючої АДРЕСА_1 , не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні 5 неповнолітніх дітей, раніше судимої: 24.01.2011 р. вироком Тернопільського міського суду за ст.ст. 166, 15 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі;
04.10.2011 р. вироком Бучацького районного суду Тернопільської області за ст. 185 ч.2, 71 КК України до покарання у виді 3 роки 9 місяців позбавлення волі, обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 21 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і їй призначено покарання у виді 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 ч. 1, ч.2 п. КК України.
Вирішено долю речових доказів.
На цей вирок суду прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у
провадження №11кп/794/370/17 р. головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8
виді позбавлення волі.
При цьому апелянт вказував, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Також вказував, що суд не врахував вимог закону при призначенні покарання та належним чином не обґрунтував своє рішення про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, залишивши поза увагою те, що ОСОБА_6 неодноразово судима за вчинення умисних корисливих злочинів, належних вчинків для себе не зробила та в період не знятої та непогашеної судимості знову вчинила новий умисний злочин. Зазначав, що ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів, що свідчить, на його думку, про те, що вона схильна до вчинення нових кримінальних правопорушень.
До початку судового розгляду від обвинуваченої ОСОБА_6 надійшла заява про застосування щодо неї Закону України «Про амністію в 2016 році»
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, обвинувачену ОСОБА_6 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вимоги прокурора безпідставні і в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а заяву обвинуваченої про звільнення її від відбування призначеного покарання задовольнити.
Вироком суду встановлено, що 01 липня 2017 р. приблизно о 14.30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту КП МТК «Калинівський ринок», що по вул. Калинівській, 13 А в м. Чернівці, таємно, умисно, повторно, з жіночої сумки ОСОБА_9 викрала гаманець, в якому знаходились гроші в сумі 400 гривень.
Дослідження доказів в суді першої інстанції здійснювалось в порядку ст. 349 КПК України.
Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється винуватість обвинуваченої, обсяг обвинувачення, кваліфікація дій винної, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду, які ніким не оспорено.
Що стосується призначеного обвинуваченій покарання, колегія суддів вважає, що воно призначено їй у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66 КК України з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого нею злочину, даних про особу винної та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував, що остання неодноразово судима, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерних обліках в лікаряв не перебуває.

Також судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 . Зокрема, суд врахував щире каяття та повне визнання своєї вини обвинуваченою, своїми показами сприяла встановленню істини по справі, перебування на її утриманні малолітніх дітей та повне відшкодування шкоди потерпілій і обґрунтовано визнав ці обставини такими, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої суд визнав рецидив злочинів.

Наведені у вироку суду обставини, дані про особу винної, у якої на утриманні перебуває п`ятеро малолітніх дітей, суму викраденого, що вчинений нею злочин не мав тяжких наслідків, а також повне відшкодування шкоди потерпілій, на думку колегії суддів, свідчить про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.
Твердження прокурора про те, що обвинувачена не має постійного джерела доходів є необ`єктивним, оскільки ОСОБА_6 здійснює догляд за дитиною ОСОБА_10 , 2016 року народження до досягнення нею трирічного віку.
З урахуванням обставин справи та даних про особу винної, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та звільнив останню від відбування покарання з випробуванням.
Підстав для скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.
Водночас, заява ОСОБА_6 про застосування до неї Закону України «Про амністію в 2016 році" від 22 грудня 2016 року підлягає задоволенню.
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав на день набрання чинності цим Законом і мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Встановлено, що ОСОБА_6 вчинила злочин, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, на утриманні ОСОБА_6 перебуває п`ятеро малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо яких вона не позбавлена батьківських прав, що підтверджено свідоцтвами про народження дітей та довідкою про склад сім`ї.
За таких обставин ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування призначеного їй покарання, згідно вироку суду, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Законом України «про амністію в 2016році», колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 відмовити, а вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 21 серпня 2017 р. щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Заяву ОСОБА_6 про застосування до неї Закону України „Про амністію в 2016 році" від 22 грудня 2016 року задовольнити. На підставі п.«в» ст. 1 Закону України „Про амністію в 2016 році" звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного їй згідно вироку Садгірського районного суду м. Чернівців від 21 серпня 2017 року за ст.185 ч.2 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_16

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя