УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майор юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту майна у кримінальному провадженні №0001125, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2016 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 364-1 та ч. 2 ст. 367 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

30.10.2017 до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0001125, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2016 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 364-1 та ч. 2 ст. 367 КК України. В клопотанні слідчий ставить питання про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, незалежно від того за ким він зареєстрований, заборонивши розпоряджатись ним: садовий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 16083423, власником якого станом на 26.09.2017 відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 98547746 від 26.09.2017, є ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий навів ті обставини, що під час досудового розслідування встановлено, що впродовж 2012-2015 років службові особи та фактичний власник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із службовими особами і власником компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» (Британські Віргінські Острови), вчинили заволодіння грошовими коштами зазначеної банківської установи в сумі 87 294 251,67 доларів США, тобто в особливо великому розмірі, шляхом зловживання своїм службовим становищем, під час передачі у заставу грошових коштів, що знаходились на кореспондентському рахунку вказаного банку у банківській установі «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» (Австрійська Республіка) для забезпечення виконання кредитних зобов`язань компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» перед банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT», та вчинили легалізацію (відмивання) зазначених доходів, одержаних злочинним шляхом, в особливо великому розмірі.

Так, у жовтні 2012 року службові особи ПАТ «Дельта Банк», перебуваючи у злочинній змові із власником ПАТ «Дельта Банк» та службовими особами і власником компанії «SILISTEN TRADING LIMITED», з метою заволодіння грошовими коштами зазначеної банківської установити шляхом зловживання своїм службовим становищем, ініціювали перед банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» підписання між компанією «SILISTEN TRADING LIMITED» (боржник) та банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» (кредитор) кредитного договору про надання кредиту в сумі 50 000 000 доларів США.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 98547746 від 26.09.2017 у власності ОСОБА_4 перебуває садовий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 16083423.

Підставами застосування арешту майна зазначають те, що вказаний об`єкт нерухомого майна перебуває у власності ОСОБА_4 відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 26.09.2017 Державного реєстру Іпотек. З метою подальшої конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), виникла необхідність у накладені арешту на вищевказане нерухоме майно (із забороною розпорядження), що належить ОСОБА_4 , виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкт нерухомого майна, незалежно від того за ким він зареєстрований, заборонивши розпоряджатись ним: садовий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 16083423, власником якого станом на 26.09.2017 відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 98547746 від 26.09.2017, є ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Крім того, арешт нерухомого майна відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, надасть можливість забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч. 5 ст. 191, ч.3 ст. 209 КК України, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливого цивільного позову чи можливої конфіскації майна, відповідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України надасть можливість забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 , який ініціював вказане клопотання, підтримав його з підстав, наведених у ньому.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту забезпечення в подальшому можливого цивільного позову, а також мету забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування завданої шкоди.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання не доведено, що вказане в клопотанні нерухоме майно, на яке планується накладення арешту, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як це визначено ст. 98 КПК України. Таким чином, вважати, що вказане нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , стосовно якого не здійснюється кримінальне провадження за фактом ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209 КК України, відповідають критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, в даному кримінальному провадженні - відсутні підстави.
З наданих матеріалів клопотання та матеріалів досудового розслідування не убачається, що арешт може бути застосований з метою можливої конфіскації майна, оскільки конфіскація як вид покарання, визначений ст.59 КК України, та передбачений санкціями ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209 КК України, може бути застосований лише стосовно майна конкретної особи засудженого, проте в даному провадженні жодну особу не повідомлено про підозру.

Одночасно слід зазначити, що в даному кримінальному провадженні з моменту внесення відомостей в ЄРДР до ОСОБА_4 , не заявлено цивільний позов. За таких обставин необґрунтоване твердження слідчого в клопотанні, що накладення арешту необхідне з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування шкоди.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність наявності підстав для накладення арешту нерухомого майна, а саме: садовий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 16083423, власником якого станом на 26.09.2017 відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 98547746 від 26.09.2017, є ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . Такий вид забезпечення не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майор юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту майна у кримінальному провадженні №0001125, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2016 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 364-1 та ч. 2 ст. 367 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1