Дата документу Справа № 310/1286/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/1286/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/359/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянська Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09 серпня 1994 року Івано-Франківським міським судом за ч.1 ст.229-6 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 11 жовтня 1995 року Бердянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.45 КК України, враховуючи засуджено умовно з випробувальним строком 2 роки;

- 18 жовтня 1996 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 17, ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 229-6, ст. 42 КК України, до 3 років позбавлення волі. Додаткові заходи ст. 14 лікування від наркоманії;

- 27 травня 1998 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 229-6, ст. 42 КК України, до 3 років позбавлення волі. Додаткові заходи ст.14 лікування від наркоманії. Звільнений 28 лютого 2001 року по відбуттю строку покарання;

- 17 травня 2002 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 309 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2001 року та визначено 3 роки позбавлення волі. Звільнений 29 січня 2005 року по відбуттю строку покарання;

- 03 листопада 2005 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України, до 3 років позбавлення волі. Звільнений 11 вересня 2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 12 днів;

- 17 липня 2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.309, ст. 69 КК України, до штрафу в сумі 1020 гривень;

- 09 грудня 2008 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України, до 1 року позбавлення волі. Звільнений 16 жовтня 2009 року по відбуттю строку покарання;

- 29 квітня 2010 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбуття покарання звільнено з випробувальним терміном 2 роки;

- 12 вересня 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 квітня 2010 року та призначено 3 роки позбавлення волі;

- 21 грудня 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70, ч.4 ст.70, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ст.70 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2011 року та призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Початок строку 04 жовтня 2011 року. Звільнений 20 червня 2014 року на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 14 днів, згідно з ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08 квітня 2014 року;

- 21 квітня 2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі. Звільнений 15 листопада 2016 року по відбуттю строку покарання;

- 21 серпня 2017 року Бердянським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок оскаржується в Апеляційному суді Запорізької області,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції із Бердянським міськрайонним судом Запорізької області,

ВСТАНОВИЛА:
підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого, наявністю ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а також встановлено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід відносно нього, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що рішення слідчого судді є неправомірним. Вважає, що відносно нього доцільно застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. В обґрунтування можливості застосування відносно нього вказаних запобіжних заходів підозрюваний зобов`язується з`являтись до слідчого або суду за першим викликом, а також вказує про те, що він має постійне місце проживання, цивільну дружину, на утриманні якої є неповнолітня дитина. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 вказує на те, що при його затриманні співробітниками поліції були застосовані відносно нього спецзасоби та фізична сила, в результаті чого йому була завдана фізична шкода. Також зазначає, що раніше він хворів на туберкульоз, після чого залишилась туберкулома правої верхньої долі легені. Слідчим суддею, на думку підозрюваного, не взято до уваги те, що підозрюваний знаходився в хірургічному відділенні лікарні м.Бердянськ, а тому в ухвалі суду було невірно зазначено про можливість перебування останнього під вартою. Підозрюваний ОСОБА_6 вказує на своє право на нормальний догляд і лікування, а умови знаходження в ІТТ або в СІЗО не можуть надати такої можливості в повному обсязі. Останній також вказує на те, що слідчим і прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України. Так, апелянт вказує, що зазначена підозра ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_10 . Враховуючи, обставини, викладені в повідомленні про підозру та показаннях свідка ОСОБА_10 , дані про особу якого змінено, апелянт вбачає підстави вважати, що даний свідок є агентом поліції, практика використання яких для провокації з метою подальшого викриття злочину визнана неприпустимою Європейським судом з прав людини. Отже, дії та показання такого свідка є неприпустимими доказами та не можуть підтверджувати причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення злочинів, до того ж, останній свою причетність до вчинення вказаних злочинів заперечує.
Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею помилково було зазначено в ухвалі про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки останній пояснив суду, що зареєстрований та постійно проживає зі своєю матір`ю, яка працює, та у випадку застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зможе забезпечувати його існування, а також останній протягом двох років проживає з цивільною дружиною та її неповнолітньою донькою, які є також членами його родини. Отже, на думку апелянта, з урахуванням наявності у підозрюваного постійного місця проживання та місця реєстрації, його належна процесуальна поведінка може бути забезпечена шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 потребує лікування, яке неможливо отримати в умовах ізоляції. Таким чином, стороною обвинувачення, як вказує апелянт, не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам. Єдиною наявною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є тяжкість злочину, в якому останній підозрюється, що відповідно до положень діючого законодавства, не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Таким чином, оскаржувана ухвала слідчого судді винесена внаслідок: неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотного порушення кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.
Згідно з ухвалою суду, слідчий СВ Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, діючи умисно, незаконно придбав при невстановлених під час досудового розслідування обставинах суху подрібнену речовину сіро-зеленого кольору рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом масою 1,463 г та 1,681 г в двох зіп-пакетах, який залишив при собі, тим самим почав незаконно зберігати його з метою збуту.

Далі 05 січня 2018 року в ранковий час доби ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на збут вказаного наркотичного засобу, незаконно зберігаючи при собі з метою збуту раніше придбаний ним наркотичний засіб у одному зіп-пакеті, переніс його на бульвар Шевченко в м.Бердянськ Запорізької області, де за грошові кошти в сумі 300 гривень незаконно збув зіп-пакет з наркотичним засобом, в якому згідно з висновком експерта №14-10 від 10 січня 2018 року, знаходилась суха подрібнена речовина сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом масою 1,463 г в перерахунку на суху речовину - ОСОБА_10 (анкетні дані особи змінено).

Після чого 05 січня 2018 року в денний час доби ОСОБА_10 добровільно видав вказаний наркотичний засіб працівникам поліції.

Залишкову частину особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного наміру, діючи з єдиним умислом, продовжив незаконно зберігати при собі з метою збуту.

Після чого 24 січня 2018 року в ранковий час ОСОБА_6 , діючи умисно, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на збут раніше придбаного ним особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, незаконно зберігаючи, переніс один зіп-пакет на ділянку місцевості, розташованої біля будинку №10-А на бул. Шевченко в м. Бердянськ Запорізької області, де в цей же день в період часу з 11-40 годин до 12-30 годин в ході проведення оперативної закупки незаконно повторно збув ОСОБА_10 за 250 гривень один зіп-пакет, в якому згідно з висновком експерта №14-29 від 30 січня 2018 року знаходилась суха подрібнена речовина сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 1,681 гр. в перерахунку на суху речовину.

05 січня 2018 року внесені відомості до ЄРДР за № 0000055, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

12 березня 2018 року о 19 годині 30 хвилин на підставі ч.1 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 затриманий та поміщений до ІТТ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області.

13 березня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Оскільки клопотання про участь у судовому засіданні апеляційного суду підозрюваного ОСОБА_6 стороною захисту, в т.ч. самим підозрюваним, не заявлено, в апеляційних скаргах питання про погіршення його становища не ставиться, колегія суддів здійснює апеляційний розгляд у відсутність підозрюваного - за участю його захисника.

Заслухавши доповідь судді; захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційних скарг; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг підозрюваного та його захисника і вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Обґрунтованість підозри підтверджується: відомостями з протоколу огляду від 05 січня 2018 року, показаннями свідка ОСОБА_10 , відомостями з протоколу про результати контролю за вчиненням злочину, висновками експертів №14-10 від 10 січня 2018 року, №14-29 від 30 січня 2018 року, тощо.
Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Колегія суддів вважає, що надані прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у зазначених вище кримінальних правопорушеннях.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Доводи сторони підозрюваного та його захисника про провокацію злочинів підлягають перевірці в ході досудового розслідування в установленому законом порядку.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки підозрюваний не має постійного джерела доходів і міцних соціальних зв`язків, обґрунтовано підозрюється у тяжкому кримінальному правопорушенні, вчиненому у період іспитового строку, він, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність.
З врахуванням відомостей про особу підозрюваного, який 12 разів судимий за вчинення умисних злочинів, в т.ч. тяжких і злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, при його огляді після затримання встановлено факт вживання ним канабіса, колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді і вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленому ризику.
Доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника в апеляційних скаргах про наявність у підозрюваного постійного місця проживання та цивільної дружини, міцних соціальних зв`язків, правильність цих висновків слідчого судді не спростовують, крім того, жодних документів на підтвердження цих фактів суду не надано.
Стосовно доводів підозрюваного та його захисника про неможливість утримання підозрюваного в умовах ІТТ та СІЗО через його стан здоров`я, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Дійсно в матеріалах провадження містяться відомості про те, що ОСОБА_6 з 14 березня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Бердянської міської лікарні з приводу переламу ребра, разом з цим, відомостей про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись у місцях попереднього ув`язнення, в матеріалах провадження немає і при апеляційному розгляді захисником таких даних не надано.
Доводи сторони захисту про заподіяння підозрюваному працівниками поліції тілесних ушкоджень при затриманні мають перевірятися в установленому законом порядку.
Захисник підозрюваного при апеляційному розгляді пояснив, що така перевірка вже призначена за їх заявою.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційних скаргах підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , правильність висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3