Справа № 169/473/17
Провадження № 1-кп/169/56/17
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Обенижі Турійського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, у відповідності до ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
25 червня 2017 року приблизно о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на автобусній зупинці, що по вул. Луцька в смт Турійськ Волинської області, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів таємно викрав з лавки вищезазначеної автобусної зупинки належну ОСОБА_5 шкіряну сумку-барсетку вартістю 600 гривень 00 копійок, з вмістом у ній книги «Біблія» вартістю 400 гривень 00 копійок, окулярів вартістю 120 гривень 00 копійок та футляру до окулярів вартістю 30 гривень 00 копійок, а також записної книжки, що не є цінністю для потерпілого, 50 Євро, що згідно з встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до цієї іноземної валюти станом на 25 червня 2017 року складає 1 454 гривні 00 копійок, грошові кошти в сумі 490 гривень 00 копійок, чим завдав потерпілому майнову шкоду на загальну суму 3094 гривні 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе в інкримінованому йому обвинуваченні визнав повністю та суду показав, що дійсно 25 червня 2017 року приблизно о 07 годині 00 хвилин він, знаходячись на автобусній зупинці, що по вул. Луцька в смт Турійськ Волинської області, з лавки автобусної зупинки викрав шкіряну сумку-барсетку з вмістом у ній книги «Біблія», окулярів та футляру до окулярів, записної книжки, 50 Євро і грошей в сумі 490 гривень 00 копійок.

У вчиненому ОСОБА_4 щиросердно розкаявся, просив суворо його не карати, так як він повністю відшкодував потерпілому завданий злочином збиток.

Таким чином, наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, які, в свою чергу, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Не маючи підстав сумніватися у добровільності позиції, а також показань обвинуваченого, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших, окрім наведених вище, доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Тому, всесторонньо проаналізувавши матеріали кримінального провадження та ті обставини, що були встановлені в судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і кваліфікує такі його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обтяжуючих покарання обставин суд в даному випадку не вбачає.

Також суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_4 є здоровою працездатною особою, має на утриманні неповнолітню дитину, ніде не працює, за постійним місцем проживання характеризується негативно як особа, що зловживає алкогольними напоями, схильна до агресії та вчинення скандалів, до кримінальної відповідальності притягається вже не вперше.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів в даному випадку можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким він повинен нести кримінальну відповідальність, а саме у виді громадських робіт, оскільки на даний час він не має офіційного місця роботи та зареєстрованого джерела доходу, однак є працездатним.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді 140 ( ста сорока) годин громадських робіт.

Речові докази, а саме:

-шкіряну сумку-барсетку,

-книгу «Біблія»,

-окуляри,

-футляр до окулярів,

-записну книжку,

-грошові кошти - купюру номіналом 50 Євро, серійний номер РВ ,

-грошові кошти дві купюри номіналом по 100 гривень грошової одиниці України встановленого зразка, з серійними номерами: ІЕ 5941715 та УС 4166244,

-грошові кошти три купюри номіналом по 1 гривні грошової одиниці України встановленого зразка, з серійними номерами: ІЕ 248962, УР 3743538 та ТА 3346269,

які знаходяться на зберіганні у власника ОСОБА_5 , - залишити у користуванні останнього.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий