Номер провадження: 11-сс/785/1751/17
Номер справи місцевого суду: 501/2139/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2017 року про арешт майна ,-

встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000053 від 14 вересня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.3 КК України - задоволено.
Накладено арешт на нерухоме майно, об`єкт житлової нерухомості, житловий будинок загальною площею 267 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження, знищення та перебудовування.
Негайне виконання ухвали покладено на прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в якій просять скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2017 року про накладення арешту на 46/100 та 54/100 частки нерухомого майна, об`єкту житлової нерухомості, житлового будинку загальною площею 267 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження, знищення та перебудовування, посилаючись на те, що відсутні підстави, передбачені ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначені підстави та мета, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, так як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є власниками житлового будинку на законних підставах. Адже право власності на житловий будинок оформлене на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності у співвідношенні 46/100 до 54/100 відповідно, на підставі договору купівлі продажу від 02 червня 2016 року. Немає суб`єкта злочину, так як ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 не визнані ні обвинуваченими, ні підозрюваними у кримінальному провадженні відносно яких застосовується арешт майна відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України. Об`єкт нерухомості не є доказом злочину, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за ознаками ч. 3 ст. 358 КПК України. В клопотанні слідчого та в ухвалі суду не встановлений та не доведений розмір будь якої шкоди, який би підтверджував необхідність арешту майна та цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.
Обидві сторони звернулися до апеляційного суду Одеської області з апеляційними скаргами, які були зареєстровані у різних провадженнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що вказані апеляційні скарги подані на одну й ту саму ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області, колегія суддів вважає за необхідне об`єднати їх в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру 11-сс/785/1751/17, з метою запобігання затягування апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, адвоката, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Слідчим суддею під час його розгляду не дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
З матеріалів провадження вбачається, що Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області здійснюється процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000053 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 358 КК України за фактом використання невстановленими особами завідомо недійсного документу - декларації про готовність об`єкту нерухомості, на підставі якої було проведено реєстрацію права власності на житловий будинок.
06 жовтня 2017 року до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області надійшло вказане клопотання, в якому прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 просить слідчого суддю накласти арешт на нерухоме майно, об`єкт житлової нерухомості, житловий будинок загальною площею 267 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000053 від 14 вересня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.3 КК України - задоволено.
Накладено арешт на нерухоме майно, об`єкт житлової нерухомості, житловий будинок загальною площею 267 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження, знищення та перебудовування.
Але з таким висновком слідчого судді погодитися не можливо, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в даному кримінальному провадженні немає суб`єкта злочину, так як ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 не визнані ні обвинуваченими, ні підозрюваними у кримінальному провадженні відносно яких застосовується арешт майна відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України.

Немає об`єктивної сторони так як об`єктивна сторона злочину за ч. 3 ст. 358 КК України виражається у використання завідомо підробленого документа.

У клопотанні прокурор зазначає про підроблення Декларації про готовність об`єкта до експлуатації було виконане ще у 2011 році на підставі якої колишні власники зареєстрували право власності на об`єкт за собою.

Право власності у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникло 02 червня 2016 року на підставі Договору купівлі продажу від 02 червня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим номером № 1365 та Договору купівлі продажу від 02 червня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим номером № 1370. Тобто через 5 років від дати реєстрації в ДАБІ Декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

В клопотанні слідчого не зазначено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати на собі нерухоме майно, яким чином вони можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з урахуванням того, щодо ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КПК України.

В клопотанні слідчого та в ухвалі суду не встановлений та не доведений розмір будь якої шкоди, який би підтверджував необхідність арешту майна та цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.

Слідчий суддя залишив це поза увагою та дійшов необґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно, не мотивував своє рішення та в ухвалі не зазначив, чим саме зумовлена необхідність арешту майна та якими конкретно доказами вона підтверджується. Вищевикладені порушення є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Доводів, які могли би обґрунтувати наявність реальних підстав для арешту майна, апеляційному суду надано не було.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 7, 9,131, 132, 167,170-173, 376,404,405,407, 419,422, 424, 532 КПК України, колегія суддів, -

УхвалиЛА:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2017 року про арешт майна під номером 11-сс/785/1751/17р. та апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2017 року про арешт майна під номером 11-сс/785/1752/17р. об`єднати в одне апеляційне провадження та присвоїти єдиний номер 11-сс/785/1751/17р.
Апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2017 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000053 від 14 вересня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.3 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4