05.02.2018
Справа № 642/476/18
Провадження № 1-кс/642/181/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0000311 старшим слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 клопотання про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 03.02.2018 приблизно о 01 годині 05 хвилин, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 8, маючи умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи та особистого збагачення, заздалегідь підготувавши знаряддя вчинення злочину - балончик із сльозогінним газом «ШИП 1-Б», здійснив напад на раніше незнайомого ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме виприснув вміст балону «ШИП 1-Б» в обличчя потерпілого ОСОБА_6 , від чого останній відчувши біль в області очей закрив обличчя руками та став кричати, в цей час ОСОБА_4 , продовжуючи реалізувати злочинний умисел, дістав із кишені надітої на потерпілому куртки гроші в сумі 400 грн. та забрав собі. В подальшому ОСОБА_4 , утримуючи при собі гроші у вказаній сумі втік з місця вчинення злочину та мав можливість розпорядитися цінностями здобутими злочинним шляхом за власним розсудом. Проте неподалік будинку №8 по вул. Є. Котляра в м. Харкові, був затриманий співробітниками поліції

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

03.02.2018 о 01 год. 25 хв. ОСОБА_4 , фактично затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

В ході обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , останній добровільно видав із кишенів надітої на ньому куртки:

- Купюри номіналом 200 грн. УГ8709964, номіналом 50 грн., СЗ5539916, номіналом 50 грн. - КЧ4622789, номіналом 50 грн. ТД1878011, номіналом 20 грн. ПА8845309, номіналом 10 грн., ХГ6701350, номіналом 5 грн. УЕ2795513, номіналом 5 грн. ТД9412281; номіналом 1 грн. ПЗ 0971378, номіналом 1 грн. СБ7820541, номіналом 1 грн.- УМ3982585 запаковано в сейф пакет № 0002688.

- Балончик сльозогіний «Шип 1-Б», мобільний телефон «Леново S580» чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_1 , ніж розкладний з коричневою ручкою, мобільний телефон «Viaan» чорного кольору без сім-картки, - запаковано в сейф пакет №0002671

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, 03.02.2018 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

На підставі вищевикладеного у органу досудового слідства виникла необхідність у накладанні арешту на тимчасово вилучене майно при обшуку ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, оскільки вказані речові докази мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речових доказів.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Захисник ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого була повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, у зв`язку з чим, слідчий суддя, відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України вважає можливим розглянути подане клопотання за її відсутністю.
Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).
Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.
Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на вилучені у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при обшуку його в порядку ст. 208 КПК України, а саме:

1) Купюри номіналом 200 грн. УГ8709964, номіналом 50 грн., СЗ5539916, номіналом 50 грн. - КЧ4622789, номіналом 50 грн. ТД1878011, номіналом 20 грн. ПА8845309, номіналом 10 грн., ХГ6701350, номіналом 5 грн. УЕ2795513, номіналом 5 грн. ТД9412281; номіналом 1 грн. ПЗ 0971378, номіналом 1 грн. СБ7820541, номіналом 1 грн.- УМ3982585 запаковано в сейф пакет№0002688;

2) Балончик сльозогіний «Шип 1-Б», мобільний телефон «Леново S580» чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_1 , ніж розкладний з коричневою ручкою, мобільний телефон «Viaan» чорного кольору без сім-картки, - запаковано в сейф пакет №0002671, оскільки вказані речові докази мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речових доказів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити старшому слідчому Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її проголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1