Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
н/п 1-кп/490/596/2016
ВИРОК
Іменем України
16 листопада 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та його захисника ОСОБА_4

під судового розгляду на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004341, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, неодруженим, раніше не судимим, має повну вищу освіту, працює охоронцем у ТОВ "Україночка", зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у тому, що 10 вересня 2014 року о 16 год. 36 хв. він, знаходячись біля будинку № 141-А по пр. Леніна в м. Миколаєві, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, порушуючи Закон України "Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів", незаконно збув за 120 грн. ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого складала 0,54 грама, а також у тому, що 28 вересня 2014 року о 16 год. 31 хв. він, знаходячись біля будинку № 141 по пр. Леніна в м. Миколаєві, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, порушуючи Закон України "Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів", повторно незаконно збув за 140 грн. ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого складала 2,39 грама.

Під час судового розгляду 15 листопада 2017 року між прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника останнього ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, ОСОБА_5 повністю беззастережно визнав свою винуватість у зазначених вище діяннях.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначено покарання за вчинення злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі строку покарання, встановленго в санкції частини 2 ст. 307 КК України, а саме п`ять років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України він буде звільнений від відбування цього покарання з випробуванням строком на три роки і на нього будуть покладені обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, у зв`язку з чим обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна на підставі ст. 77 КК України до нього не буде застосовуватися.

При цьому, як слідує з угоди, сторони дійшли згоди визнати такими обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, вчинення ОСОБА_5 злочинів у молодому віці, його щире каяття, що у сукупності з відомостями, які характеризують його особу та обставинами вчинення злочинів, такими як незначна кількість збутих ним наркотичних засобів, не вчинення ним інших кримінальних правопорушень протягом значного часу після вчинення інкримінованих злочинів, який становить більше трьох років, позитивні характеристики обвинуваченого, наявність в нього постійного місця проживання та роботи, а також наявність в обвинуваченого на утриманні матері - інваліда 3-ї групи, дозволяють дійти висновку про можливість застосувати при призначенні йому покарання положень ч. 1 ст. 69 КК України і про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, крім іншого, може бути укладено у провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкоду завдано лише державним чи суспільним інтересам.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, віднесено до категорії тяжких злочинів, внаслідок яких шкоду завдано лише державним та суспільним інтересам, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився на призначення йому узгодженого покарання.

Наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, у сукупності із наведеними вище відомостями про особу обвинуваченого, дійсно істотно знижують суспільну небезпечність інкримінованих йому злочинів та свідчать про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 69 КК України та положення ст. 75, ч.1 ст. 76 КК України, як це в угоді передбачило сторони.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, призначення обвинуваченому узгодженого ними покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України і звільнення останнього від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, без призначення у зв`язку з цим на підставі ст. 77 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, як це в угоді передбачили сторони.

Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, один з яких вчинений повторно, йому має бути призначене узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, та він має бути звільнений від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробування строком на три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, і без призначення на підставі ст. 77 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до положень п.п. 3, 4, 6 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази, а саме:

- наркотичний засіб - канабіс вагою (у перерахунку на суху речовину) 0,47 грама та 2,193 грама, еластичний бинт, змиви з рук на марлевих тампонах, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, слід знищити;

- мобільний телефон "Флай" імеі НОМЕР_1 з сім-карткою "Лайф", спортивні штани "Адідас", спортивну кофту " ОСОБА_7 ", що є власністю обвинуваченого ОСОБА_5 та зберігаються у камері зберігання речових доказів Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, слід повернути ОСОБА_5 ;

- грошову купюру номіналом 20 грн. серія та номер СВ 8435120, що є майном, здобутим в результаті вчинення кримінального правопорушення і зберігається у матеріалах справи, слід конфіскувати у дохід держави.

Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Стороною обвинувачення надано довідки, якими документально підтверджуються процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення у ході досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004341 судово-хімічних експертиз та судової спеціальної експертизи хімічних речовин на загальну суму 884 грн. 52 коп..
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 884 грн. 52 коп. в рахунок відшкодування вказаних витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474, 475 КПК України, -

З А С У Д И В :
Угоду від 15.11.2017 про визнання винуватості, укладену між прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0004341- затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому за ці злочини узгоджене сторонами покарання, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на п`ять років, згідно положень ст. 77 КК України без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 , як це узгодили сторони, від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом трьох років від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, як це узгодили сторони, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції від 26.11.2015, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у період з 23 червня 2016 року по 19 серпня 2016 року включно зарахувати у строк відбування покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 884 (вісімсот вісімдесят чотири) гривні 52 копійки.
Речові докази, а саме:

- наркотичний засіб - канабіс вагою (у перерахунку на суху речовину) 0,47 грама та 2,193 грама, еластичний бинт, змиви з рук на марлевих тампонах, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, - знищити;

- мобільний телефон "Флай" імеі НОМЕР_1 з сім-карткою "Лайф", спортивні штани "Адідас", спортивну кофту " ОСОБА_7 ", що є власністю обвинуваченого ОСОБА_5 та зберігаються у камері зберігання речових доказів Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;

- грошову купюру номіналом 20 грн. серія та номер СВ 8435120, що є майном, здобутим в результаті вчинення кримінального правопорушення і зберігається у матеріалах справи, - конфіскувати у дохід держави.

На вирок лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: