Справа № 214/4799/16-к
1-кп/214/116/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001940 від 16.07.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, не працюючого, раніше судимого:

-08.07.2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України та відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточно йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 2 роки,

який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи повторно, 16.07.2016 року, приблизно о 11 год. 25 хв., знаходячись біля першого під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , зустрів раніше не знайому йому ОСОБА_6 , після чого, остання добровільно передала йому в руки належний їй мобільний телефон, марки «Nokia» 2700 classik, чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , в якому стояла сім-картка мобільного оператора «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 та попросила набрати номер телефону своєї доньки. В свою чергу, узявши в руки вищевказаний мобільний телефон, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, після чого останній, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та ОСОБА_6 бачить та усвідомлює суть обставин, що склалися, діючи з корисливих мотивів на досягнення єдиного злочинного результату, відкрито, тримаючи вищевказаний мобільний телефон в руках, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 була завдана матеріальна шкода на суму 450 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, за ознаками: викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав та пояснив, що приблизно в денний час, влітку 2016 року, точного часу та дати не пам`ятає, він проходив по вул. Тинка. Біля одного з будинків він присів на лавку та став палити цигарки, в цей час з під`їзду вийшла потерпіла ОСОБА_6 , яка є людиною похилого віку, без палиці, яка була одягнута в халат темного кольору, а на голові мала хустку. Остання підійшла до нього та звернулась з проханням набрати на її мобільному телефоні номер контакту « ОСОБА_8 ». Він взяв її телефон та намагався зателефонувати по зазначеному потерпілою номеру, але виклик абонента не відбувався, було відсутнє покриття мобільного зв`язку. Він запропонував потерпілій ОСОБА_6 пройтись, щоб відновити зв`язок, для чого, тримаючи телефон потерпілої в руках, пішов по вулиці повільною ходою. Спочатку потерпіла, що дала йому мобільний телефон, йшла позаду нього. З часом він обернувся, однак ОСОБА_6 поряд не побачив, тому вирішив з вказаного телефону зателефонувати своїй бабі, так як свій телефон заклав до ломбарду, однак здійснити цього не зміг, оскільки телефон потерпілої вимкнувся. Він пройшов близько 15 м шукаючи потерпілу ОСОБА_6 , яка дала йому мобільний телефон, однак її не знайшов. Він не чув, щоб навздогін його хтось кликав, коли він намагався віднайти покриття мобільного зв`язку. Спочатку він вирішив зачекати на потерпілу ОСОБА_6 , щоб повернути останній телефон, але з часом під`їхав наряд поліції, співробітники якого звернулись до нього і попросили його викласти всі речі з карману, мотивуючи тим, що підозрюють його у вчиненні крадіжки майна у жінки з сусіднього двору. Він на прохання поліцейських добровільно виклав всі речі, в тому числі і мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 . На запитання співробітників поліції стосовно належності йому цього мобільного телефону, він повідомив, що телефон виявлений у нього йому не належить, та розповів, яким чином у нього опинився телефон потерпілої ОСОБА_6 . Вважає, що співробітники поліції здійснювали на нього психологічний тиск. Під час досудового розслідування слідчий повідомив йому, що його дії будуть кваліфіковані як крадіжка, з чим він погоджувався на досудовому слідстві, а тому і не став нічого пояснювати щодо відсутності у нього наміру на викрадення телефону у потерпілої. Він нещодавно закінчив технікум, по спеціальності з виробництва харчової продукції, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, ніде не працює. Вважає, що свідок ОСОБА_9 дає неправдиві покази, оскільки потерпіла ОСОБА_6 сама підійшла до нього і сіла поряд з ним на лавку. В той день він свідка ОСОБА_9 не бачив, як і білизни розвішаної поруч з двором, де він отримав телефон, не було, там знаходилась лише одна лавка. Поліція затримала його в сусідньому дворі. Номеру будинку, біля якого його затримали, він не пам`ятає.

Після допиту потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він нікуди не тікав. Потерпіла ОСОБА_6 розповідає правду в частині того, що вона сама добровільно віддала йому свій мобільний телефон. Вона дійсно одразу впізнала його під час впізнання. Він тоді дуже злякався, що зламав її телефон, а отже не знав що робити далі.

В подальшому після допиту всіх свідків, обвинувачений ОСОБА_4 частково змінив свої покази та пояснив, що коли телефон виключився, він вважав, що зламав його, а отже злякався, що буде відповідати за поломку цього телефону, у зв`язку з чим вирішив залишити телефон потерпілої у себе, поклавши його в карман. Він не збирався викрадати телефон потерпілої та не тікав з місця події. Після знайдення його, він разом з працівниками поліції прослідував в райвідділ. Вважає, що потерпіла та свідки оговорюють його.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що на теперішній час обставин події викрадення в неї мобільного телефону точно не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Зазначила, що вказана подія відбулася влітку 2016 року, обличчя грабіжника вона на теперішній час забула, враховуючи її похилий вік, але на впізнанні у слідчого вона його одразу впізнала, це був обвинувачений ОСОБА_4 . Одного дня, в літку 2016 року, точного часу та дати вона не пам`ятає, вона вийшла на подвір`я свого будинку. Деякий час перебувала на вулиці. Вона погано бачить, у зв`язку з чим не в змозі сама зателефонувати по своєму мобільному телефону дочці ОСОБА_9 , яка проживає разом з нею, щоб остання допомогла їй піднятися з вулиці в квартиру. Зазвичай вона просить зателефонувати дочці перехожих. В той час неподалік знаходився обвинувачений ОСОБА_4 , який підійшов до неї, та якого вона попросила допомогти їй зателефонувати з її мобільного телефону абоненту «Света», тобто її дочці ОСОБА_9 , оскільки сама цього зробити не може. Взявши її мобільний телефон обвинувачений ОСОБА_4 почав тікати у невідомому напрямку, а вона навіть не встигла відреагувати та окликнути останнього, оскільки має похилий вік. Вона дуже розхвилювалась, що в неї викрали мобільний телефон, та почала плакати. Прохожі дві жінки, з`ясувавши причину її хвилювань, викликали працівників поліції. На наступний день її викликали в поліцію, де вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 . В протоколі впізнання мається її підпис. На фотографіях, що додані до протоколу впізнання, вона впізнає себе та обвинуваченого ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила наступне, що в першій половині дня, влітку в 2016 році, точного часу та дати не пам`ятає, вона вивела свою мати ОСОБА_6 , яка в той день була в халаті синього кольору та в білій хустці, на вулицю та посадила біля першого під`їзду, за адресою: будинку АДРЕСА_2 , оскільки остання погано ходить та сама по вулиці не пересувається, у дворі на той час нікого не було. А сама вона пішла розвішувати білизну, після чого повернулась в квартиру. Так як вона з матір`ю мешкають на першому поверсі, приблизно через 20 хв. мати ОСОБА_6 постукала у вікно і повідомила, що невідомий молодий чоловік забрав у неї мобільний телефон. Вона одразу вийшла на вулицю, де мати вказала, що молодий чоловік з її мобільним телефоном побіг в напрямку будинку №34. В їх дворі, біля будинку №36, окрім матері, нікого не було. Вона пішла у вказаному матір`ю напрямку, однак з часом повернулась, до лавки, де сиділа мати, оскільки нікого не знайшла. З часом до неї з матір`ю підійшли дві жінки, які викликали поліцію. Мати їй розповіла, що коли вона намагалась зателефонувати їй по телефону, то біля неї присів молодий чоловік. Оскільки мати погано бачить, вона попросила вказаного чоловіка по мобільному телефону набрати абонента «Свєту», тобто її. Але молодий чоловік взяв у матері телефон і нічого не пояснюючи, побіг, вона кричала йому навздогін, але він проігнорував це. На виклик поліція приїхала швидко. Вона та мати розповіли їм, що сталось, а мати також описала грабіжника. Вони також добровільно надали працівникам поліції документи на вищевказаний мобільний телефон. В подальшому працівники поліції направилися розшукувати описаного матір`ю молодого чоловіка, що викрав мобільний телефон, а вони залишились в квартирі. Приблизно через 20 хв. працівники патрульної поліції повідомили їм, що затримали молодого чоловіка з викраденим телефоном, і що матір з часом викличуть для проведення впізнання, а викрадений мобільний телефон повернуть пізніше. На впізнанні матір`ю обвинуваченого ОСОБА_4 вона присутня не була, тільки привозила матір для проведення вказаних процесуальних дій. ЇЇ матері ОСОБА_6 83 роки, вона дуже хворіє і погано пересувається. Телефон матері завжди справно працював біля будинку. Будинки 34 і АДРЕСА_3 стоять кутом один до одного, а тому вона не побачити, чи сидить на лавці біля першого під`їзду будинку №34 обвинувачений ОСОБА_4 . Викрадений телефон з часом повернули матері та в ньому вона виявила ввімкнений Інтернет, через який було скачано різні ігри. Крім того, телефон мав фотознімки обвинуваченого в різних ракурсах, які вона видалила, як і скачані ігри. В додаток вона пояснила, що в мобільному телефоні її матері, який обвинувачений ОСОБА_4 викрав, записаний її номер мобільного телефону НОМЕР_3 , під іменем « ОСОБА_10 ».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він працює старшим оперативним уповноваженим Саксаганського ВП. 16.06.2016 року він перебував на добовому чергуванні у складі добового наряду поліції. Вдень, точного часу та дати не пам`ятає, надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а саме, що по вул. Тинка молодий чоловік, в червоній футболці і білих шортах, відкрито викрав мобільний телефон у літньої жінки. Він в складі оперативної групи виїхав на місце пригоди. По приїзду вказаний факт викрадення підтвердився. Частина співробітників залишилась на місці злочину, а він та інші працівники почали проводити розшукові заходи спрямовані на встановлення особи грабіжника. Проводячи пошуки по вул. Тинка, біля останнього під`їзду будинку №4, що розташований на відстані близько 1 км від місця події, на лавочці він звернув увагу на підозрілого молодого чоловіка, яким був обвинувачений ОСОБА_4 , який побачивши їх, почав рухатись в напрямку зупинки маршрутного транспорту. Він попросив обвинуваченого ОСОБА_4 зупинитись, підійшов до нього, та представився. На що обвинувачений повідомив своє прізвище ОСОБА_12 , а також що мешкає в Жовтневому районі м. Кривого Рогу. Було видно, що обвинувачений ОСОБА_4 наляканий, він неточно відповідав на поставлені питання. У обвинуваченого ОСОБА_4 руки були неохайні, темного кольору, на ньому була одягнута футболка рожевого кольору та світлі бриджі. Він повідомив обвинуваченому ОСОБА_4 , що неподалік пограбували літню жінку, останній на це дуже обурився. На його прохання, добровільно показати вміст карманів, обвинувачений ОСОБА_4 погодився та дістав з карману вимкнений мобільний телефон, марки «Nokia 2700 classiс». На запитання, кому належить даний мобільний телефон, обвинувачений ОСОБА_4 відповів, що він належить йому. Він звірив ІМЕЙ викраденого телефону потерпілої та ІМЕЙ телефону, що знаходився у обвинуваченого ОСОБА_4 , вони повністю співпали. Протягом цього часу, обвинувачений ОСОБА_4 декілька разів змінював пояснення стосовно обставин придбання мобільного телефону потерпілої, що був виявлений у нього. У зв`язку з вказаними подіями, він запропонував обвинуваченому ОСОБА_4 добровільно проїхати з ним та іншими працівниками поліції до Саксаганського ВП, на що останній добровільно погодився. Ніякого фізичного чи морального тиску з боку працівників поліції на обвинуваченого ОСОБА_4 у його присутності не здійснювалось. Він особисто роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 його права, коли виявилось, що він причетний до скоєння злочину. Спочатку обвинувачений ОСОБА_4 заперечував факт скоєння ним грабежу, але з часом визнав свою провину в скоєному злочині.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Влітку 2016 року, точної часу та дати вона не пам`ятає, вона разом з сусідкою проходила біля будинку АДРЕСА_3 . А поряд з її будинком АДРЕСА_2 , на цій же вулиці, на лавці сиділа потерпіла ОСОБА_6 , а поряд з нею молодий чоловік в рожевій футболці. Цей молодий чоловік раптово швидко встав та пішов в бік зупинки автотранспорту, а потерпіла ОСОБА_6 залишилась сидіти на лаві. Обличчя цього молодого чоловіка вона не запам`ятала, його зріст був приблизно 180 см. Що саме було в руках цього молодого чоловіка, вона не бачила. Згодом, від працівників поліції вона дізналася, що у потерпілої ОСОБА_6 молодий чоловік відкрито викрав мобільний телефон.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона працює слідчим в поліції, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 перебувало в її провадженні. За спливом значного часу вона детальне не пам`ятає всіх подій. В процесі досудового розслідування нею були з`ясовано обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме, що коли потерпіла ОСОБА_6 вийшла на вулицю з свого будинку, що розташований по вул. Генерала Радієвського в м. Кривому Розі, до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_4 , який присів біля неї. Потерпіла добровільно дала свій телефон ОСОБА_4 і попросила його знайти в ньому телефон своєї доньки Свєти, який був записаний під ім`ям останньої, на що останній погодився, однак потім він встав з лавки і пішов з її телефоном. Потерпіла ОСОБА_6 навздогін просила обвинуваченого ОСОБА_4 повернути телефон, однак він не реагував. У зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_6 почала плакати, в той час біля неї проходили дві жінки, яких вона попросила зателефонувати до поліції. На виклик приїхав оперуповноважений ОСОБА_11 , і по їх плану миттєвого реагування «Спираль», по гарячих слідах був викритий ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчинені цього кримінального правопорушення, який був виявлений працівниками поліції біля іншого будинку по вул. Генерала Радієвського в м. Кривому Розі, неподалік зупинки громадського транспорту, у якого був виявлений викрадений мобільний телефон потерпілої, шляхом звірки ІМЕЮ телефону з номером, що надала донька потерпілої ОСОБА_9 , які співпали. За час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 не скаржився їй на моральний чи фізичний вплив інших працівників поліції, в тому числі і при викритті останнього. Під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 добровільно надавав пояснення, не заперечуючи проти обставин справи, які нею зазначені вище. Спочатку телефон був вилучений, оскільки його добровільно видав обвинувачений. Телефон був в робочому стані та в контактах мав запис на ім`я « ОСОБА_10 » та її номер телефону. Під час проведення впізнання потерпіла ОСОБА_6 довго роздивлялась всіх статистів та вказала саме на обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу що викрала у неї мобільний телефон.

Крім показань допитаних у судовому засіданні свідків, потерпілої, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, також підтверджується письмовими доказами, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- заявою потерпілої ОСОБА_6 про викрадення в неї мобільного телефону марки «Nokia 2700 classic», ІМЕЙ: НОМЕР_1 , та фото упаковки вказаного мобільного телефону, на якій зазначений ІМЕЙ: НОМЕР_1 (т.1, а.с.8, 9);

- протоколом огляду місця події від 16.07.2016 року з фототаблицею, відповідно до змісту якого оглянуто подвір`я будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Вказані будинки розташовані один до одного по дотичній та утворюють кут. Біля першого під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , знаходиться асфальтований майданчик та навпроти знаходиться лава для сидіння (т.1, а.с. 10);

- протоколом огляду мобільного телефону марки «Nokia 2700 classic» від 16.07.2016 року з фототаблицею, відповідно до якого здійснено зовнішній огляд телефону та його основних частин, а саме: акумуляторної батареї, внутрішньої панелі, на якій зазначено ІМЕЙ: НОМЕР_1 , а також, сім-карти оператора «Київстар». Встановлено номер телефону НОМЕР_2 , шляхом здійснення дзвінка з нього на інший номер (т.1 а.с.14-16);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.07.2016 року з фототаблицею, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала серед 4-х чоловіків обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка викрала її мобільний телефон (Т.1, а.с.22-25);

- протоколом про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 18 липня 2016 року, відповідно до змісту якого мобільний телефон марки «Nokia 2700 classic», чорного кольору, ІМЕЙ: НОМЕР_1 , з сім-картою абонентського номеру НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 (Т.1, а.с.26-27);

- висновком судово-товарознавчої експертизи від 26.07.2016 року, відповідно до змісту якої ринкова вартість мобільного телефону, марки «Nokia 2700 classic», чорного кольору, станом на 16.07.2016 року складає 450,0 грн. (Т.1, а.с.32-35);

- протоколом додаткового огляду мобільного телефону від 26.07.2016 року, згідно з яким проведено огляд телефону, марки «Nokia 2700 classic», чорного кольору, ІМЕЙ: НОМЕР_1 , на його справність, встановлено його опції, а також номери записаних в пам`яті телефону абонентів, одним з яких є абонент «Света», номер телефону НОМЕР_3 (Т.1 а.с.37);

В свою чергу, крім показань допитаних в судовому засіданні свідків, потерпілої та письмових доказів зібраних в період досудового розслідування та досліджених в судовому засіданні, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, також, підтверджується дослідженими в судовому засіданні речовим доказом, а саме:

- мобільним телефоном, марки «Nokia 2700 classiс», чорного кольору, кнопковий, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар», номером НОМЕР_2 . Вказаний телефон знаходиться у справному стані, без ознак зовнішнього пошкодження. Також телефон наданий разом з упаковкою на якій зазначений його ІМЕІ: НОМЕР_1 . В телефонній книжці цього телефону записаний номер мобільного телефону НОМЕР_3 , під іменем « ОСОБА_10 ».

Зазначені письмові та речові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої та свідків по справі.

На підставі сукупності вказаних доказів, показань свідків, даних наведених в процесуальних документах, речового доказу, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Суд, керуючись ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння.

Аналізуючи сукупність досліджених судом доказів, суд критично ставиться до доводів обвинуваченого ОСОБА_4 в частині невизнання відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , оскільки остання добровільно віддала йому телефон, а він намагаючись допомогти останній відшукував покриття мобільного зв`язку для здійснення дзвінка, суд сприймає таку версію, як бажання уникнути обвинуваченим відповідальності за скоєний злочин.

Зазначена вище версія обвинуваченого ОСОБА_4 викладена ним в своїх показах, наданих при судовому розгляді, повністю спростовується наданими в судовому засіданні достовірними показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , а також дослідженим в судовому засіданні протоколом пред`явлення особи для впізнання.

Суд, відповідно до ст.ст.85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , а також протокол пред`явлення особи для впізнання вважає, що ці докази є належними, допустимими, достовірними та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так з показань потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись біля першого під`їзду, будинку №34 по вул. Генерала Радієвського в м. Кривому Розі, отримавши від неї мобільний телефон, марки «Nokia 2700 classiс», чорного кольору, для того щоб допомогти потерпілій зателефонувати дочці ОСОБА_9 , одразу почав тікати. Потерпіла ОСОБА_6 навіть не встигла відреагувати та не змогла нічого вдіяти, через свій стан здоров`я та похилий вік. Усвідомлюючи, що в неї викрали вказаний вище мобільний телефон, вона дуже розхвилювалась та почала плакати.

Крім того, вказані фактичні обставини відкритого викрадення у потерпілої ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_4 мобільного телефону, що стосується дій останнього, повністю підтверджується послідовними та достовірними показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона бачила сидячих на лаві, біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , потерпілу ОСОБА_6 та поряд молодого чоловіка, що був одягнений в рожеву футболку, який різко встав з лави та швидко пішов в бік зупинки автотранспорту, а потерпіла ОСОБА_6 залишилась сидіти на лаві.

В свою чергу, з показань свідка ОСОБА_11 , наданими в судовому засіданні, вбачається, що 16.07.2016 року, в день, обвинувачений ОСОБА_4 був виявлений сидячим на лавочці біля останнього під`їзду будинку АДРЕСА_5 , яка розташована на відстані близько 1 км від першого під`їзду, будинку АДРЕСА_2 . Побачивши працівників поліції обвинувачений ОСОБА_4 почав рухатись в напрямку зупинки маршрутного транспорту. На його прохання обвинувачений ОСОБА_4 зупинився, було видно, що останній наляканий, оскільки він неточно відповідав на поставлені питання. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 , що був одягнений у футболку рожевого кольору та світлі бриджі, добровільно дістав з карману своїх бриджів вимкнений мобільний телефон, марки «Nokia 2700 classiс». На запитання, кому належить даний мобільний телефон, обвинувачений ОСОБА_4 відповів, що він належить йому. Він звірив ІМЕЙ викраденого телефону потерпілої ОСОБА_6 , який вже мався у нього, та ІМЕЙ телефону, що знаходився у обвинуваченого ОСОБА_4 , вони повністю співпали. Протягом цього часу, обвинувачений ОСОБА_4 декілька разів змінював пояснення стосовно обставин придбання мобільного телефону потерпілої ОСОБА_6 .

Також, з дослідженого судом протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.07.2016 року та фототаблиць доданих до нього, слідує, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка викрала її мобільний телефон (Т.1, а.с.22-25);

Оцінюючи вказані вище покази потерпілої та свідків, в тому числі описання одягнених на обвинуваченому речей, а також данні протоколу пред`явлення особи для впізнання, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку, що злочин, інкримінований обвинуваченому ОСОБА_4 , вчинено саме останнім, за встановлених судом обставин.

Об`єктивною стороною кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 186 КК України, що інкримінується ОСОБА_4 , є відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто вилучення майна в присутності власника, який усвідомлює вчинення викрадення, вчинене повторно. Суб`єктивною стороною цього правопорушення є наявність прямого умислу у винної особи, тобто усвідомлення посягання на чужу власність, при відкритому вилученні чужого майна, на яке вона не має ніякого права, що передбачає спричинення матеріальної шкоди.

Отже, оцінюючи встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що відкриті дії обвинуваченого ОСОБА_4 , як в момент викрадення майна, так дії після залишення місця події, знаходження останнього на значній відстані від місця події, не в полі зору потерпілої ОСОБА_6 , вимкнення телефону останньої, а також усвідомлення потерпілою характеру вчинених ОСОБА_4 дій, викрадення останнім у неї мобільного телефону, марки «Nokia 2700 classiс», чорного кольору, свідчать про наявність у обвинуваченого прямого умислу на вчинення грабежу.

За таких обставин, суд не приймає доводи сторони захисту на невірну кваліфікацію стороною обвинувачення дій ОСОБА_4 .

Вказаний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією викладеною в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», а саме, що розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.
Суд вважає вищезазначені висновки обґрунтованими та не знаходить підтвердження версії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо несправності наданого потерпілою ОСОБА_6 мобільного телефону марки «Nokia 2700 classiс», оскільки оцінюючи оглянутий у судовому засіданні вказаний мобільний телефон, встановлено, що він знаходиться у справному стані, будь-яких явних пошкоджень не має, що узгоджується з показами допитаної потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 та письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

В свою чергу суд також вважає, що посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на неправомірність дій працівників поліції при встановлені його особи, що виразились у психологічному тиску на нього, спростовуються показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду не звертався до правоохоронних органів, а ні до суду з заявами про перевірку дій вказаних осіб.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т.1 а.с.74).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (Т.1 а.с. 77), раніше судимий за корисливі злочини (Т.1 а.с.71), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (Т.1 а.с.74,75).

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин будучи засудженим вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.07.2016 року за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України та відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно йому було призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 2 роки.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати ч.1 ст.71 КК України та до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.07.2016 року, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

При цьому, приймаючи вказане вище рішення судом враховано всі обставини справи, а отже суд вважає, що визначене ним покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.

Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази мобільний телефон, марки «Nokia» 2700 classik, чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який в процесі розгляду справи долучений до матеріалів провадження повернути потерпілій ОСОБА_6 , дозволивши використовувати та розпоряджатися ним на власний розсуд (Т.1 а.с.27).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1