Ухвала
Іменем України
07 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 336/725/15-к

Провадження № 51-415ск17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року щодо нього,
встановив:
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень без позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю.

Вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року вказаний вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 подав до касаційного суду касаційну скаргу.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 грудня 2017 року, касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 427 КПК України та надано п`ятнадцятиденний строк для усуненнянедоліків.

Також засудженому було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
Копія ухвали була надіслана засудженому та отримана ним 19 січня 2018 року (згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення).
У межах строку на усунення недоліків, засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, проте недоліки, на які йому наголошував суд касаційної інстанції у своїй ухвалі, він не усунув та допустився нових.
Як вже зазначав касаційний суд, відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК Україникасаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, що подає скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, і які, на її думку, були допущенні судом при винесенні судового рішення, і навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому, Верховний Суд в своїй ухвалі від 29 грудня 2017 року, про залишення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 без руху, звертав увагу засудженого на те, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, в порушення наведених вимог кримінального процесуального закону та вказівок Верховного Суду, засуджений ОСОБА_4 у повторно поданій касаційній скарзі не погоджуючись з постановленими щодо нього судовими рішеннями наводить доводи, у яких надає власну оцінку доказів, заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що як вже зазначалося Судом, згідно зі статтями 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому, обґрунтовуючи свої вимоги, щодо необхідності скасування ухвали апеляційного суду, засуджений ОСОБА_4 формально послався про невідповідність рішення цього суду вимогам процесуального закону, та не конкретизував, яких саме порушень, норм матеріального та процесуального права, допустився апеляційний суд, та як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, та на підставі ст. 438 КПК України, були б безумовними підставами для скасування цього рішення касаційним судом, з огляду на положення статей 370, 412, 419 КПК України.
Крім того, у повторно поданій касаційній скарзі, вказуючи на порушення апеляційним судом ст. 304 КПК України, ОСОБА_4 не конкретизує в чому саме полягають ці порушення з врахуванням того, що вказаною нормою процесуального закону регламентований строк подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, її повернення, або відмова у відкритті провадження не визначає меж перегляду судових рішень апеляційною інстанцією.
Також, як зазначив суд касаційної інстанції, засуджений ОСОБА_4 , при повторно зверненні, окрім неусунення недоліків його касаційної скарги, допустився нових порушень вимог КПК.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Так, в повторно поданій касаційній скарзі, засуджений просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення, а кримінальне провадження направити для розгляду за підсудністю в Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області для розгляду.
Повноваження суду касаційної інстанції, за наслідками розгляду касаційної скарги, визначені в ст. 436 КПК України, згідно якою суд касаційної інстанції має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Статтею 433 КПК України закріплено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.
Таким чином, викладена засудженим вимога про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 за підсудністю для розгляду до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, не відповідає змісту ст. 436 КПК України, щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК Україникасаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року, разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3