Справа № 359/4214/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/274/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 29.03.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю:
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргаю потерпілого на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косолари Тетрицкарайського району Республіки Грузія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, несудимого в силі вимог ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 .
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді 5 рокув позбавлення волі.
Застосовано положення п. в) ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 та звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Стягнуто на користь ОСОБА_11 94989,18 грн завданих матеріальних збитків та 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, всього 594 989, 18 грн ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 26.03.2017 року, в період часу з 01.00 год. до 02.00 год., в приміщенні гаражу на території гаражного кооперативу «Авіатор 2», що розташований по вул. Старокиївська в м. Борисполі Київської області, поблизу будинку №99, між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 за невстановлених причин виник словесний конфлікт.
Близько 02.00 год. 26.03.2017 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вийшли з гаражного кооперативу «Авіатор 2» та підійшли до супермаркету ТОВ «Фора» №226, що розташований по вул. Володимира Момота, 42/5 в м. Борисполі Київської області, де конфлікт між ними продовжився.
Біля 02.22 год. цього ж дня, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, зайшли за приміщення ТОВ «Фора» №226, з метою залагодження конфлікту. В цей час, у ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 без настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння останньому тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень потерпілому без спричинення його смерті, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_12 два удари кулаками рук зі значною силою прикладання в область обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у виді крововиливів в шкіру в очних ділянках, крововиливу в нижню губу ліворуч, не передбачаючи, що внаслідок цих ударів останній впаде і вдариться головою об асфальтне покриття та отримає тяжкі тілесні ушкодження, що призведуть до його смерті, хоча повинен був і міг такі наслідки передбачити.
Від указаних ударів ОСОБА_12 втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття земельної ділянки, отримавши від падіння тілесні ушкодження у виді крововиливу в м`які тканини волосистої частини голови в поєднанні з лінійним переломом потиличної кістки, субдуральної гематоми над правою півкулею мозку, нерівномірно вираженого субарахноїдального крововиливу, який покриває півкулі мозку та мозочку, в лобних та лівій скроневій ділянках - в поєднанні з вогнищами забою тканини мозку, добре вираженої борозни вдавлення на нижній поверхні обох півкуль мозочку від краю великого потиличного отвору.
Не погоджуючись із вироком, потерпілий подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок змінити в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від призначеного покарання у виді позбавлення волі на 5 років, на підставі п. в) ст. Закону України «Про амністію у 2016 році», направивши його для відбування призначеного покарання до відповідної установи пенітенціарної служби.
На думку потерпілого вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.
Звертає увагу, що судом не взято до уваги, що обвинувачений не має постійного місця проживання. ОСОБА_9 зареєстрований в Дніпропетровській області, проте, проживає на території Київської області та в м. Києві, постійно змінюючи місця тимчасового проживання. Даний факт, вказує на відсутність у ОСОБА_9 суспільних зв`язків, у тому числі і сімейних. Обвинувачений надав суду копію свідоцтва про народження дитини, у якому він зазначений, як батько. Проте судом не досліджено питання того, чи не позбавлений ОСОБА_9 батьківських прав. Офіційно не працевлаштований, та надавав неправдиві показання про обставини та механізм нанесення ударів потерпілому, вводячи суд та слідство в оману з метою зменшення ступеню своєї вини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченого, його захисника та прокурора, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 307 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 засуджено вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2017 року за визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Застосовано положення п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 та звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На думку колегії, суд першої інстанції, внаслідок повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_9 вбивства через необережність.
Дії, вчинені ОСОБА_9 за обставин, викладених у вироку, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 України.
Вивченням матеріалів справи, колегією суддів не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом кримінального провадження, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги потерпілого в цій частині є безпідставними.
Стороною захисту надано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_9 не позбавлений батьківських прав стосовно сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п. в) ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році», підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначення йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Застосування до нього положення п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 та звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років є обґрунтованим.
Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку із чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 119 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: