Справа №483/177/18 23.04.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000987, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що слідчим та прокурором при висуненні обвинувачення ОСОБА_6 у обвинувальному акті, затвердженому прокурором 29.01.2018 р., дотримані вимоги, викладені у п. 13 ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 110 КПК України.
Звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 309 КК України, кримінальна відповідальність особи настає з моменту вчинення дій, передбачених статтею, та має формальний склад, а тому не потребує настання наслідків.
Стверджує, що висновок суду про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не відповідає чинному кримінальному процесуальному закону, оскільки, як вбачається з обвинувального акту, таке обвинувачення сформульовано, а саме: при формулюванні обвинувачення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, зазначено, що ОСОБА_6 в с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області виявив нижню та верхню частини полімерної пляшки, металевий ковпачок з нашаруванням темного кольору пряним запахом коноплі, який взявши в руки, переніс до території свого домоволодіння та в подальшому незаконно зберігав за місцем проживання, де в ході обшуку вказаний пристрій було виявлено та вилучено.
Проведеною експертизою встановлено, що у складі нашарувань на поверхні представлених на експертизу двох фрагментів полімерних пляшок та ковпачка виявлено екстракт канабісу, загальною масою 0,4073 г (у перерахунку на суху речовину).
Таким чином, ОСОБА_6 , привласнивши знайдене, а саме: нижню та верхню частини полімерної пляшки та металевий ковпачок, незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб канабіс, масою 0,4073 (у перерахунку на суху речовину).
Вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими із зазначенням місця, часу та способу вчинення кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Вважає, що судом неправильно застосовані вимоги кримінального процесуального закону, а саме, положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, так як слідчим та прокурором при складанні обвинувального акту не було допущено порушень закону, що унеможливлюють судовий розгляд кримінального провадження.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
05.02.2018 р. до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Суд зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору у зв`язку з тим, що у висунутому ОСОБА_8 обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до обвинувального акта, не викладено фактичні обставини щодо незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу, а лише зазначено, що він знайшов та зберігав за місцем проживання дві частини полімерної пляшки та металевий ковпачок з нашаруванням темного кольору пряним запахом коноплі, що не відповідає формулюванню обвинувачення, висунутого за незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу.
З викладеного слідує, що обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України не сформульовано належним чином, воно не ґрунтується на обставинах кримінального провадження, зазначені суттєві недоліки обвинувального акту не дають можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Таким чином, зазначені недоліки обвинувального акту унеможливлюють якісний і повний захист від пред`явленого обвинувачення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Як вбачається з обвинувального акту, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, наприкінці листопада 2017 року (більш точно час вчинення кримінального правопорушення в ході досудового слідства встановити не представилось можливим), знаходячись в с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області (більш точного місця в ході досудового слідства не встановлено) виявив нижню та верхню частини полімерної пляшки, металевий ковпачок з нашаруванням темного кольору пряним запахом коноплі, який взявши в руки, переніс до території домоволодіння АДРЕСА_1 та в подальшому незаконно зберігав за місцем свого проживання за вищевказаною адресою з метою особистого вживання, без мети збуту.
28.12.2017 р. в період часу з 08.00 год. до 08.54 год. під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , в одній з кімнат банного приміщення виявлено та вилучено нижню частину полімерної пляшки та верхню частину полімерної пляшки з нашаруванням темного кольору пряного запаху коноплі. Крім того, під шифером даного приміщення було виявлено та вилучено металевий ковпачок з нашаруванням темного кольору пряного запаху коноплі.
Згідно висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № 14 від 22.01.2018 р., у складі нашарувань на поверхні представлених на експертизу двох фрагментів полімерних пляшок та ковпачка виявлено екстракт канабісу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Загальна маса екстракту канабісу на поверхні представлених на експертизу двох фрагментів полімерних пляшок та ковпачка 0,4073 г (у перерахунку на суху речовину).
Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт, зазначив, що з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 знайшов та зберігав за місцем проживання дві частини полімерної пляшки та металевий ковпачок з нашаруванням темного кольору пряним запахом коноплі, що не відповідає формулюванню обвинувачення, висунутого за незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.
Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що закон вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення.
При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Тобто, формулювання обвинувачення і викладення фактичних обставин кримінального правопорушення не є тотожними, а тому викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 фактичні обставини не можна розцінювати як ідентичні з формулюванням обвинувачення.
Крім того, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України із зазначенням всіх ознак складу злочину, які ОСОБА_6 ставляться у провину, а саме часу, місця, способу, мети та інших обставин придбання та зберігання наркотичного засобу, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні.
Отже, відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення перешкоджає суду призначити судовий розгляд.
Зазначене вказує на істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду стосовно обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції вірно вказав на недоліки обвинувального акту, як на обставини, що перешкоджають вирішенню всіх питань, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду та проведення судового розгляду, і обґрунтовано виніс ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, правових підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 291, 376 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000987, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3