Справа № 308/6110/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001549 від 10 червня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, уродженця м. Пустомити Львівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
08.06.2017 року близько 17 години 00 хвилин, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно, таємно, з корисливих спонукань, за допомогою спеціального пристрою «сканера», відкрив автомобіль марки «Мазда», чорного кольору з наявним державним номерним знаком НОМЕР_1 , належний громадянинові ОСОБА_5 та який перебував у припаркованому стані на парковому майданчику поблизу центрального входу до супермаркету «Велмарт», що розміщений за адресою м. Ужгород вул. Капушанська, і звідти таємно викрав чоловічу барсетку, в якій знаходились паспорт громадянина України на імя ОСОБА_5 , закордонний паспорт на імя ОСОБА_5 , ідентифікаційний код, посвідчення водія на імя ОСОБА_5 , банківська картка «УкрсибБанку», та жіночий гаманець в якому знаходились грошові кошти в розмірі 1500 гривень, чим самим завдав громадянину ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1995 гривень, так як вартість барсетки, згідно висновку експерта становить 495 гривень.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиросердечно розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не прибув за викликом, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно направленої на адресу суду заяви, просить розглядати справу за його відсутності, претензій не має.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного має на утриманні неповнолітню дитину, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в порядку ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

На підставі викладеного та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також характер допущених особою порушень та їх наслідки, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, з урахуванням позиції потерпілого, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Обвинувачений в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», мотивуючи його тим, що він вчинив злочин середньої тяжкості, має неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав.

Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).

За приписами ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року, злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав, дав згоду на застосування до нього амністії, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не вбачається.

Цивільний позов не заявлений. Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази: барсетка шкіряну, чорного кольору, та гаманець в якому знаходились 1500 гривень, передані на відповідальне зберігання потерпілому, кепку «Армані», темно синю кофту з наявними узорами ромбу, чорні джинси, кросівки білого кольору марки «Адидас», телефон марки «Айфон 4с» передані на відповідальне зберігання обвинуваченому, автомобіль марки «Ауді А-3» номерний знак Польської Республіки НОМЕР_2 , мобільні телефони марки Самсунг та Нокія, документи на автомобіль, 3 батарейки до мобільного телефону, сумку чорного кольору Оріфлейм, зарядний пристрій, кабель, розкладний ніж, передані на відповідальне зберігання громадянину ОСОБА_7 повернути власникам або їх представникам за довіреністю; сканер, який поміщено до спеціального пакету №3241356 знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1