Справа №345/1264/16-к
Провадження № 1-кп/345/25/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2017 року м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючої, інваліда ІІ ої групи, розлученої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаної, раніше не судимої, громадянки України, за ст. ст. 15 ч. 2, 190 ч. 2 КК України;
з участю: прокурора ОСОБА_4
що ОСОБА_3 вчинила закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб.
Злочин вчинено при наступних обставинах:
Під час телефонної розмови ОСОБА_6 повідомила, що може передати для звільнення свого сина 10 тис. гривень.
В подальшому ОСОБА_3 , діючи спільно із невстановленими слідством особами та будучи охоплені єдиним злочинним умислом, сказала чекати ОСОБА_6 вдома та через 5 хв. сісти в автомобіль служби таксі, який приїде за нею та відвезе її назустріч до особи, яка забере гроші. Сам він приїхати не може, оскільки його не відпускають.
Взявши з приміщення будинку 10 тис. грн. ОСОБА_6 вийшла на вулицю. На вулиці до ОСОБА_6 під`їхав автомобіль служби таксі, який відвіз її за адресою: АДРЕСА_2 . Зупинившись за вищевказаною адресою, до автомобіля підійшла ОСОБА_3 , яка, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, повідомила в усній формі ОСОБА_6 про необхідність передачі їй грошових коштів у сумі 10 тис. грн. та після отримання коштів намагалась зникнути з місця скоєння злочину.
Однак з причин, які не залежали від волі ОСОБА_3 , а саме через зауваження водія служби таксі ОСОБА_7 , була змушена повернути потерпілій ОСОБА_6 гроші, які вона отримала в останньої.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину не визнала та пояснила, що в той день вона не виходила із квартири та знаходилась вдома разом з чоловіком та малолітніми дітьми. Останню операцію їй було проведено 29.04.2015 року, а з того часу минуло лише 2 місяці і вона себе погано почувала та пересувалася тільки за допомогою сторонніх осіб. Близько 10:00-11:00 до неї додому прийшла сестра ОСОБА_8 . Також в той день до неї в гості заходила ОСОБА_9 близько 14 год., а в 15:00 заходила подруга матері ОСОБА_10 . ОСОБА_8 навідувала її щонеділі, а подруга через день. Мама ОСОБА_11 не приходила в той день, а лише телефонувала, близько 12 год. 00 хв. Юлія допомагала їй мити голову, а в потім купати дітей.
Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому нею злочині у судовому засіданні підтверджена сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:
-показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 07.06.2017 року на її домашній телефон подзвонили та повідомили неправдиві відомості про те, що її син перебуває у відділі міліції і для його звільнення потрібні гроші. Під час телефонної розмови їй повідомили, що вона може передати для звільнення свого сина 10 тис. гривень. Їй сказали чекати вдома та через 5 хв. сісти в автомобіль служби таксі, який приїде за нею та відвезе її назустріч до особи, яка забере гроші. Сам син приїхати не може, оскільки його не відпускають. Взявши з будинку 10 тис. грн. потерпіла вийшла на вулицю. На вулиці до неї під`їхав автомобіль служби таксі, який відвіз її за адресою: АДРЕСА_2 . Зупинившись за вищевказаною адресою, до автомобіля підійшла обвинувачена ОСОБА_3 , яка сказала віддати гроші, що потерпіла і зробила та віддала їй банку з грішми. В цей час водій таксі крикнув, щоб дівчина віддала гроші і вона кинула потерпілій банку назад в пакет. Таксист залишився і ще про щось з нею говорив. В цей час над`їхала ще одна легкова машина, в яку потерпіла пересіла та близько 15 год. повернулася додому. Потерпіла чітко впізнала ОСОБА_3 як особу, яка намагалась заволодіти її грошовими коштами, зауважила, що до автомобіля таксі обвинувачена підходила самостійно, однак дуже повільно;
-показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснила, що він не може пригадати точної дати, однак, працюючи в таксі «Експрес», отримав повідомлення, що ОСОБА_7 , який на той момент знаходився на АДРЕСА_2 , терміново потрібна допомога. Приїхавши за вказаною адресою, побачив ОСОБА_7 , який сварився з обвинуваченою ОСОБА_3 біля свого автомобіля. Він повідомив йому, що перестарілій ОСОБА_6 зателефонували з відділу поліції та повідомили, що затримали її сина і сказали заплатити гроші, щоб звільнити останнього. Саме він привіз потерпілу за адресою, а за грішми підійшла ОСОБА_3 , якій потерпіла передала вказані грошові кошти. Однак, оскільки ОСОБА_7 втрутився у вказану ситуацію, дівчина змушена була повернути ці кошти. Крім того, свідок особисто бачив у потерпілої в руках банку з грішми. Тоді він залишив ОСОБА_7 з обвинуваченою, а сам відвіз потерпілу додому на АДРЕСА_3 . Через деякий період часу його викликали в поліцію. Під час проведення впізнання осіб, він чітко впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка намагалась заволодіти грошовими коштами потерпілої;
-відомостями, які вміщені у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.06.2015 року (а.с. 141 144), згідно якого вбачаються обставини вчинення злочину відносно потерпілої;
-відомостями, які вміщені у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із додатком (а.с. 150 153, 160 165), згідно яких потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_13 впізнала на фото обвинувачену ОСОБА_3 , як особу, яка намагалася шахрайським способом заволодіти її грошима, а свідок ОСОБА_14 вагався між ОСОБА_3 та іншою особою;
-відомостями, які вміщенні у клопотаннях про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю від 07.07.2015 року, 16.12.2015 року, 23.12.2015 року ухвалах слідчого судді про задоволення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, протоколах тимчасового доступу до речей і документів, описах речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду та протоколі огляду речей (а.с. 148 149, 154 159, 166 175), згідно яких визначено номер телефону, з якого дзвонили до потерпілої з метою вчинення відносно неї шахрайства;
-відомостями, які вміщені у довідці аналізу технічної інформації від 11.02.2016 року (а.с. 177). З якої вбачається можливе місце перебування абонента мобільного зв`язку НОМЕР_2 в період 10.00 год. по 18.00 год. 07.06.2015 року;
-відомостями, які вміщені у повідомленні Обласного клінічного онкологічного диспансеру від 11.12.2015 року (а.с. 179), згідно якого ОСОБА_3 , 1990 року народження є інвалідом ІІ ої групи, на диспансерному обліку в ОКОД не перебуває, оскільки хворіє доброякісною пухлиною головного мозку. З приводу даної патології лікувалась впродовж 2014 2015 років. У їх закладі проведено курс променевої терапії з 26.06. по 30.07.2015 років;
-відомостями, які вміщені у консультаційному висновку спеціаліста магнітно резонансної терапії від 25.09.2015 року (а.с. 183) та виписному епікрізу історії хвороби ОСОБА_3 (а.с. 184), згідно яких хвора ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні з діагнозом пухлина головного мозку в правому мосто мозочковому куті, стан після вентрикулоперитонального шунтування. 29.04.2015 року проведено оперативне лікування, видалення пухлини правого мосто мозочкового кута. Післяопераційна рана загоїлася первинним натягом, шунтуюча система функціонує задовільно. Хвора в задовільному стані виписана із стаціонару;
-відомостями, які вміщені у протоколі одночасного допиту осіб від 31.03.2016 року (а.с. 197 202), згідно якого потерпіла та свідки стверджують, що саме ОСОБА_15 намагалася шахрайським способом заволодіти грошима ОСОБА_6 .
Вище переліченими доказами у судовому засіданні спростовано:
-показання свідка ОСОБА_11 , яка зазначила, що її дочку ОСОБА_3 прооперовано 29.04.2015 року, тому в червні вона пересувалася тільки за допомогою сторонніх осіб. До дочки в той день приходила її подруга ОСОБА_10 , а вона лише телефонувала, тому що згідно довідки ПрАТ Київстар на мобільний телефон ОСОБА_3 в період часу 06.06.2015 року по 08.06.2015 року вхідних, вихідних дзвінків не зафіксовано;
-показання свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що ОСОБА_11 є її давньою подругою. Оскільки їй терміново потрібні були послуги бальзаматора, вирішила звернутись до подруги. Телефону при собі не мала, тому ним і не скористалась. Оскільки подруги вдома не було, то зайшла до її дочки ОСОБА_3 . Прийшовши до неї додому близько 15 год., двері їй відчинив чоловік ОСОБА_17 . Чула галас дітей та голос ОСОБА_18 . В квартиру не заходила, а довідавшись, що ОСОБА_19 в них немає, пішла геть. Оскільки свідком не доведено нагальної потреби у послугах бальзаматора та розшуку подруги ОСОБА_11 , яку з її слів вона бачила набагато пізніше;
-показання свідка ОСОБА_20 колишнього чоловіка обвинуваченої, який пояснив, що 07.06.2015 року знаходились з ОСОБА_18 та дітьми вдома. До них прийшла сестра ОСОБА_21 близько 10 год. ранку і пробула в них до 15 год. Також заходила ОСОБА_22 орієнтовно в 14 год., яка є подругою колишньої дружини , а близько 15 год. заходила ОСОБА_10 , яка розшукувала матір ОСОБА_18 ОСОБА_19 ;
Аналогічні поясненням свідка ОСОБА_20 , дали суду свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 .
Судом враховано, що дані свідки є близькими друзями та родичами обвинуваченої, тому вважає показання вказаних осіб неправдивими та такими, що дані з метою введення суд в оману та з метою надання можливості ОСОБА_3 уникнути справедливого покарання за вчинений злочин.
Окрім того в судовому засіданні дані свідчення не підтверджені іншими доказами та суперечать дослідженим в судовому засіданні матеріалам справи.
Також у судовому засіданні встановлено місце перебування абонента мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який знаходився у користуванні ОСОБА_3 , в період з 10.00 год. по 18.00 год. 07.06.2015 року, а саме в місці вчинення злочину.
Суд не приймає до уваги як доказ, покликання захисника з приводу визнання неналежними та недопустими доказів обвинувачення, оскільки ні слідчий ні прокурор не мали проводити жодних процесуальних та слідчих дій у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування, а також уповноважений визначати слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування (п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України). Ця відмітка здійснюється в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, з метою надання слідчому доступу до кримінального провадження та подальшого відображення в ЄРДР всіх слідчих та процесуальних дій. Жодним чином КПК не передбачає обов`язковості надання доручення на здійснення розслідування.
Окрім цього, судом при прийнятті кінцевого рішення до уваги беруться докази, а не процесуальні документи.
Відповідно до ч. 2.13 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом ГПУ від 17 серпня 2012 року № 69, при виділенні досудового розслідування стосовно особи, яка входила до злочинної групи, але кримінальне правопорушення вчинила самостійно, у першому кримінальному провадженні правопорушення, що вчинені даною особою, виключаються і обліковуються у новому кримінальному провадженні у загальному порядку за новим номером. Таким чином, в процесі виділення матеріалів новий номер провадження присвоюється Єдиним реєстром досудових розслідувань з уже встановленим визначенням процесуального керівника та слідчого.
Таким чином, судом встановлено, що всі слідчі, процесуальні дії були проведені уповноваженими на те особами та у законний спосіб, аналогічно і докази у кримінальному провадженні здобуті законним способом, уповноваженими слідчим та прокурором.
Також слід зазначити, що судом взято до уваги показання свідків здобутих у судовому засіданні під час судового розгляду, а не взято до уваги протоколи допиту свідків.
Стаття 87 КПК України регламентує вичерпний перелік підстав для визнання доказів недопустимими, яких у клопотанні про визнання доказів недопустимими, захисником обвинуваченої ОСОБА_5 не наведено.
Поряд з цим, у справі «Коробов проти України» від 14.06.2011 наведено тлумачення поняття «Поза розумним сумнівом», відповідно до якого:
-Кожен доказ під час оцінки має певний сумнів, але якщо цей сумнів у межах розумного, можливе ухвалення обвинувального вироку.
-Поняття «РОЗУМНИЙ СУМНІВ» застосовується при оцінці доказів на грунті співіснування достатньо сильних, чітких і взаємопідтверджуючих висновків чи аналогічних неспростованих презумцій факту.
Ситуація «Поза розумним сумнівом» виникає при оцінці доказів, за наявності яких наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування».
Суд не приймає до уваги покликання обвинуваченої про те, що на момент вчинення злочину вона мала інший зовнішній вигляд, що підтверджується долученими у судовому засіданні фотокартками і спростовують пред`явлене їй обвинувачення.
Однак, суду не відомо, в який період часу з 11.04.2014 по 29.04.2015 обвинувачена перебувала в такому виді, оскільки вказані фотокартки не містять на собі інформації, яка б ідентифікувала час їх здійснення. Отже, відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_3 07.06.2015 року ( на день вчинення злочину) року мала саме такий зовнішній вигляд.
У судовому засіданні встановлено та взято до уваги твердження потерпілої, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , що саме обвинувачена ОСОБА_3 є особою, яка намагалася заволодіти коштами потерпілої.
Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає повністю доведеним висунуте ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 190 КК України.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому нею злочині у судовому засіданні доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ст. ст. 15 ч. 2, 190 ч. 2 КК України як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, позитивну характеристику, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, особу винної, яка є інвалідом ІІ ої групи і обставини справи.
Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
До обставин, які обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Щодо особи обвинуваченої, то суд враховує те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України з врахуванням обставин і наслідків злочину, байдужості обвинуваченої до потерпілої і некритичного її ставлення до скоєного діяння.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 .
При вищенаведених обставинах суд не вбачає можливості застосування відносно обвинуваченої ст.ст. 69, 75 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченій особисте зобов`язання слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, ст. 65 КК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватою за ст. ст. 15 ч. 2, 190 ч. 2 КК України та призначити покарання штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 особисте зобов`язання залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: