Ухвала
Іменем України
2 квітня 2018 р.

м. Київ
справа № 642/4164/16-к

провадження № 51-3817 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінально суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий в силу статті 89 Кримінального кодексу України (далі КК), засуджено за частиною 1 статті 263 КК на 3 роки позбавлення волі; за частиною 1 статті 309 КК на 1 рік позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 за сукупністю злочинів визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік та покладено на нього зобов`язання передбачені частиною 1 статті 76 КК.
Згідно з вироком, ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він наприкінці літа 2016 року перебуваючи у лісосмузі поблизу с.Скорінець Чернігівської області знайшов та привласнив 16 набоїв калібру 5,45 мм, і 10 набоїв калібру 5,6 мм та
зберігав без передбаченого законом дозволу, 23 березня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2016 року в період часу з 12:40 по 13:50, під час проведення обшуку по АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 було вилучено зазначені патрони.
Крім того наприкінці літа 2016 року ОСОБА_4 перебуваючи на старій фермі в с.Красне чернігівської області зірвав рослини схожі на коноплю та зберігав їх у своєму помешканні без мети збуту. 23 березня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2016 року, в період часу з 12:40 по 13:50, під час проведення обшуку по АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 було вилучено вищевказану речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №239 від 13 квітня 2016 року є небезпечним наркотичним засобом каннабісом, загальною масою 51,2 г.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
У повторній касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не в повній мірі не врахували характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 злочинів, не звернули уваги на кількість боєприпасів й наркотичних засобів та наявні негативні дані, що характеризують його особу.
Зазначає, що засуджений хоча і не судимий в силу статті 89 КК , однак до цього тричі притягувався до кримінальної відповідальності та вважає, що заслуговує на призначення покарання, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження ним нових правопорушень, а саме без застосування статті 75 КК у виді реального позбавлення волі.
Крім того прокурор зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано всі доводи апеляційної скарги прокурора, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 КК та частиною 1 статті 309 КК, та кваліфікація його дій в касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання внаслідок м`якості є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі статтею 75 КК , якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Як убачається з копій судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від його відбування з випробуванням, враховував ступінь тяжкості кримінального правопорушення та характер його вчинення. Також зважив на те, що засуджений, характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, має погашену судимість, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку в Чернігівському наркологічному диспансері з приводу психічних розладів здоровя в наслідок вживання алкоголю. Крім того, судом зазначено, що тяжких наслідків в результаті вчинення злочинів не настало.

Переглядаючи вирок, суд апеляційної інстанції додатково зважив на враховану судом першої інстанції сукупність обставин при призначенні засудженому покарання та
умови і обставини події та вважав обраний засудженому вид покарання та форму його відбування достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій у колегії суддів не викликають сумнівів, оскільки при призначенні засудженому покарання, від відбування якого він звільнений з випробуванням на законних засадах враховані сукупність обставин та передумов його вчинення, даних про особу засудженого та ступень тяжкості кримінального правопорушення.
Відтак, доводи прокурора про велику кількість патронів не є спроможними, оскільки при наявних обставин відсутня сама зброя для їх застосування, що не призвело до негативних наслідків, а кількість наркотичної речовини також не вказують на суспільну небезпечність вчиненого злочину.
Крім того суд апеляційної інстанції врахував, що засуджений не судимий в силу статті 89 КК, при цьому протягом 14 років не притягувався до кримінальної відповідальності.
Таким чином доводи прокурора не вказують про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, а ступінь тяжкості вчиненого злочину, в сукупності з іншими вищевказаними обставинами було враховано судами першої та апеляційної інстанцій при призначені покарання.
Таким чином, призначене засудженому покарання колегія суддів вважає достатнім, справедливим та таким, що відповідає вимогам статті 65 КК України і принципу індивідуалізації покарання.
Ухвала ж апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК України, а його висновки про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.
Отже, у касаційній скарзі не зазначені істотні порушення кримінального процесуального закону, а підстави вважати невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості відсутні, а відтак, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
відмовити прокурору, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3