Справа № 203/3666/17
Провадження № 1-кп/0203/170/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2018 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002184 від 21 липня 2017 р. стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, вдівець, має на утриманні малолітню дитину, освіта середня, офіційно не працевлаштований, місце проживання не зареєстроване, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.05.2003 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 69, 70 КК України до двох років позбавлення волі;

06.12.2007 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 69, 70 КК України двох років позбавлення волі;

10.06.2008 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років трьох місяців позбавлення волі;

30.05.2016 Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 1 ст. 186 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

15.09.2017 Заводським районним судом міста Миколаївна за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до чотирьох років двох місяців позбавлення волі;
обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Заводського районного суду м. Миколаїв за ч. 2 ст. 186 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

21.07.2017 приблизно о 10:30 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на центральному ринку «Озерка», розташованого за адресою: м. Дніпро вул. Шмідта 2/3, побачив ОСОБА_5 який стояв біля торгового прилавка № 24 з фруктами та поклав грошові кошти в сумі 400 грн. в лівий карман своїх брюк.

В цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення вказаних грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці, 21.07.2017 приблизно о 10:35 годині, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, правою рукою з лівого карману брюк потерпілого витягнув та викрав грошові кошти в сумі 400 гривень, купюрами по 100 гривень кожна, що належать потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 400 гри.

Після чого ОСОБА_4 , виконав всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, утримуючи викрадене майно в правій руці, намагався втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, однак, довести до кінця свій злочинний умисел та розпорядитися викраденим майном не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений співробітниками поліції.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі і обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку із чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину.
Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні злочину, який кваліфікується за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, обставин, визначених ст. 68 КК України, а саме: злочин був не доведений до кінця з причин, які не залежали від волі обвинуваченого у зв`язку з зупиненням обвинуваченого працівником поліції, обвинувачений вчинив всі дії, які від нього залежали для завершення злочину. Суд також враховує особу обвинуваченого, який вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, що суд відносить до пом`якшуючих покарання обставин.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Враховуючи вказані обставини, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив замах на повторну крадіжку, суд приходить до висновку, що його виправлення та попередження вчинення нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства. Водночас, при визначенні строку позбавлення волі слід врахували, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину, щиро каявся, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра він не перебуває, заподіяна потерпілому матеріальна шкода відшкодована, за місцем проживання скарг на обвинуваченого не надходило.
Покарання за сукупністю злочинів має бути призначене згідно ч. 4 ст. 70 КК України шляхом приєднання частини невідбутого покарання.
Доля речових доказів має бути визначена відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого строку покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаївни від 15.09.2017, остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові доказі: грошові кошти в сумі 400 грн., купюрами «100 грн.» КЛ8500073, «100 грн.» МН1076698, «100 грн.» АВ2730493, «100 грн.» ГЙ0384979 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 .
На вирок можуть подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1