Справа № 136/2204/16-к
Провадження №11-кп/772/988/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу зі змінами захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000321 від 08.11.2016 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.3 ст.296 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого : ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу зі змінами, просив вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.296, ч.3 ст.296 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69КК України :
-за ч.1 ст. 296 КК України у вигляді штрафу в сумі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ;
-за ч.3 ст.296 КК України у вигляді штрафу в сумі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ст. ст. 69, 70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу в сумі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ст.1 п. «в» Закону України « Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання .
Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1(один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Як убачається з вироку ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення наступного.

05.11.2016 року біля 19:00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи біля АЗК «ОККО», яка розташована за адресою: м. Липовець вул. Героїв Майдану, 57, Вінницької області, використовуючи малозначний привід, а саме - раптово виниклу словесну суперечку із ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок, незважаючи існуючі правила і норми поведінки в суспільстві, з хуліганських мотивів, що супроводжувались особливою зухвалістю, яка виразилась у нанесенні тілесних ушкоджень, завдав останньому чотири удари кулаком в область обличчя та один удар ногою в область гомілки, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та лівій гомілці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, 05.11.2016 року біля 19:00 години ОСОБА_10 , перебуваючи біля АЗК «ОККО», яка розташована за адресою: м. Липовець вул. Героїв Майдану, 57, Вінницької області, будучи очевидцем протиправних дій ОСОБА_7 , які полягали у грубому порушенні громадського порядку та нанесенні з хуліганських мотивів чотирьох ударів кулаком в область обличчя та одного удару ногою в область гомілки ОСОБА_9 , переслідуючи мету припинення їх, зробив зауваження ОСОБА_7 . Однак, ОСОБА_7 , почувши у свою адресу висловлення ОСОБА_11 , почав чинити йому опір, а саме з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, підійшов до останнього та наніс йому один удар кулаком в область потилиці, від яких ОСОБА_12 впав на землю. Внаслідок отриманого удару наслідків у вигляді порушення анатомічної цілісності голови не настало, однак було заподіяно фізичний біль потерпілому ОСОБА_13 .
Вимоги апеляційної скарги зі змінами мотивовано тим, що суд першої інстанції при ухваленні вироку, в порушення вимог п.5 ч.1 ст.368, ч.2 ст.373 КПК України не визначив усіх пом`якшуючих обставин, встановлених в судовому засіданні, не вказав їх у вироку, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,ч.3 ст.296 КК України, щиро покаявся в скоєному, попросив пробачення у потерпілих до судового розгляду та в суді, повністю відшкодував потерпілим заявлені ними матеріальні і моральні збитки, надав відповідні заяви та просив суд призначити йому покарання , не пов`язане з реальним позбавлення волі

Крім того, суд першої інстанції при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме добровільне відшкодування ОСОБА_7 потерпілим матеріальної шкоди, наявності їх заяв про примирення , пробачення обвинуваченому, їх прохання про застосування до обвинуваченого міри покарання у вигляді штрафу, відсутність обтяжуючих обставин та судимості, позитивні його характеристики, перебування на його утриманні малолітньої дитини, вчинення ОСОБА_7 невеликої та середньої тяжкості кримінальні правопорушення , не вирішив питання про застосування ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 , тобто не застосував Закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню тим самим допустив невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого

Крім того, суд всупереч вимог Закону України « Про амністію в 2016 році» не застосував даний Закон до обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останній раніше не судимий, вчинив кримінальні правопорушення невеликої та середньої тяжкості, повністю визнав вину та щиро розкаявся у скоєному , на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, вчинив кримінальні правопорушення до дня набрання чинності Закону України « Про амністію у 2016 році», проти застосування амністії відносно нього не заперечує.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який вказав, щодо перешкод для застосування Закону України " Про амністію у 2016 році" не вбачає , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу зі змінами, просили задоволити на підставі вимог, викладених у апеляційній скарзі зі змінами, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції, вважає, що апеляційна скарга зі змінами захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом першої інстанції провадження розглянуто відповідно до вимог ст.349 КПК України.

Доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч. 3 ст.296 КК України в апеляційній скарзі захисником не оспорюється.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визначається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як убачається , суд вирішуючи питання щодо призначення покарання в дотримання вимог ст. 65 КК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання», від 24.10.2003 року № 7, врахував фактичні обставини справи, тяжкість скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст.12 КК України є кримінальними правопорушеннями невеликої та середньої тяжкості відповідно; особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, непрацюючий, не одружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває , наявність обставин, що відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання, а саме молодий вік обвинуваченого, визнання вини і щире каяття у вчиненому , сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання та призначив покарання із застосуванням ст. 75 КК України, яке відповідає особі обвинуваченого, тяжкості кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги зі змінами щодо наявності підстав для застосування ст. 69 КК України на думку апеляційного суду є безпідставними.

Однак, наявні підстави для зміни вироку суду та часткового задоволення апеляційної скарги зі змінами.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 подав клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Відповідно п. « в» ст.1 Закону України « Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань особи, не пов`язані з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
ОСОБА_7 раніше несудимий, вчинив кримінальні правопорушення невеликої та середньої тяжкості, повністю визнав вину та щиро розкаявся у скоєному, має на своєму утриманні відповідно до свідоцтва про народження , серія НОМЕР_1 від 12.11.2013 року , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського управління юстиції у м. Києві малолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого сплачує кошти, що підтверджується відповідними чеками, вчинив кримінальні правопорушення до дня набрання чинності Закону України « Про амністію в 2016 року» , просив застосувати амністію відносно нього, ухвалений вирок щодо нього не набрав законної сили. ОСОБА_7 є суб`єктом Закону України « Про амністію у 2016 році» , тому підлягає звільненню від покарання з випробуванням у відповідності до ст. 10 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, ст. 10 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року , суд апеляційної інстанції , -

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу зі змінами захисника ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296 , ч. 3 ст. 296 КК України змінити в частині призначеного покарання .

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України « Про амністію у 2016 році « від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно ч.4 ст. 532 КПК України судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом:

Суддя: