Справа № 461/3816/17
пр.№ 1-кп/464/304/17
У Х В А Л А
07 грудня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі колегії:

головуючогосудді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Львова кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317, ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.2 ст.311 КК України, ОСОБА_6 за ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317, ч.3 ст.28 ч.2 ст.306 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

в с т а н о в и в :
В провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває вищезгадане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, обгрунтовуючи тим, строк закінчується 10.12.2017, на даний час не відпали жодні з підстав, які були на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Захисники та обвинувачені заперечили проти продовження строків тримання під вартою. Просили змінити запобіжний захід тримання під вартою на більш м`які запобіжні заходи.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваних, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акта судове провадження не завершене, свідки не допитані, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі є особливо тяжкими злочинами; дані про особу з кожного обвинуваченого, їх вік, сімейний стан, тяжкість покарання, яке хоча і не є самостійною підставою для продовження утримання обвинувачених під вартою, проте, на думку суду, вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, можливість впливати на свідків, що може призвести до перешкоджання встановленню об`єктивної істини у процесі.

Крім того, суд приймає до уваги складність справи, кількість інкримінованих епізодів, характер фактичних даних, специфіку процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства.
У зв`язку з наведеним, строк тримання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під вартою слід продовжити на два місяці, що за наведених вище обставин є доцільним. Застосування до обвинувачених іншого запобіжного заходу за наведених вище обставин є неможливим, оскільки, ризики, що існували на час обрання та продовження дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою фактично не зменшилися, що повністю виправдовує тримання обвинувачених під вартою.
Підстав для зменшення розміру застави суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 04 лютого 2018 року включно.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 04 лютого 2018 року включно.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою до 04 лютого 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2