Справа № 214/7504/15-к
1-кп/214/514/18
У Х В А Л А

02 квітня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
провівши відкрите підготовче судове засідання в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000417 від 07.08.2015 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.1 ст.313 КК України, - ВСТАНОВИВ:
Прокурор у судовому засіданні надав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , яке в судовому засіданні підтримав та просив задовольнити. Так, в клопотанні прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які незважаючи на тривалість обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 продовжують існувати. Також, зазначив про тяжкість вчиненого злочину ОСОБА_4 , наявність судимості за аналогічний злочин, що свідчить про те, що ризики переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному, надавши письмове клопотання, в якому зазначив, що прокурором не доведені ризики, на які він вказує, при цьому посилався на тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. Разом з тим, вказав про наявність постійного місця проживання у його підзахисного. За таких обставин, просив змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та просив його задовольнити.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та про відмову в задоволенні клопотання захисника, з наступних підстав.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити або скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, прокурор повинен довести суду, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому навести обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна.
Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки злочин, у вчиненні якого останні обвинувачуються, відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, не має місця роботи, що дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також ухилятися від суду.
Суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з того, що суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Беручи до уваги правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях "Харченко проти України" від 10.02.2011 року та "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року, в яких неодноразово підкреслювалось, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує останньому, дані про його особу, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на два місяці.
Приймаючи вказане вище рішення, суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 з приводу відсутності ризиків, заявлених прокурором, оскільки такі доводи є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами, а отже, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 належить відмовити.
Керуючись ст.ст.176, 178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, - УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу - задовольнити.
В клопотанні захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.1 ст.313 КК України строком на два місяці, тобто до 31 травня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1