Справа № 591/6158/17
Провадження № 1-кс/591/3815/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Суми, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003933 від 16.10.2017 року, в якому ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України. Підозрюваному було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді від 18.10.2017 року. Строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 13.12.2017 року, але досудове розслідування до вказаної дати не може бути завершено, оскільки необхідно отримати висновки експертиз, виконати вимоги ст.290 КПК України, скласти обвинувальний акт, виконати інші процесуальні дії. Строк досудового розслідування кримінального провадження був продовжений прокурором. Ризики того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, а також впливати на потерпілих, не зменшились. За таких обставин, просив продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 4 місяців.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали. Зазначали про те, що на даний час, до надходження висновку експерта, у органів досудового розслідування є всі підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, оскільки ОСОБА_6 наніс за незначний проміжок часу удари в шию ножем обом потерпілим, внаслідок чого його колишня дружина померла, а інший потерпілий лікувався. Вже після отримання висновку експерта буде остаточно вирішено питання кваліфікації дій. Ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу, на їх погляд не змінились і підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 , на їх переконання, не вбачається.

Підозрюваний та захисник просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Підозрюваний ОСОБА_6 вказував на те, що запобіжного заходу у виді домашнього арешту в данному випадку буде достатньо, оскільки він не бажає перешкоджати проведенню досудового розслідування, не впливав і не має наміру впливати на свідків, а потерпілого він сам побоюється, оскільки той неодноразово погрожував йому.

Захисник звертала увагу суду на те, що слідчий у клопотанні не довів обгрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри за ч.2 ст.115 КК України, як і існування ризиків, які заявлялись раніше. А тому, беручи до уваги, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена належними і достатніми доказами, захисник вважала, що утримання ОСОБА_6 під вартою є не обґрунтованим, адже жоден ризик передбачений ст. 177 КК України не доведений. Просила у задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ст.199 КПК України передбачено право слідчого звертатись до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, в разі якщо існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики (зазначені у ст.177 КПК України) не зменшились або зявились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0003933 від 16.10.2017 року, за фактом того, що 16.10.2017 року в ході конфлікту за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 наніс ножові поранення ОСОБА_7 , якого доставлено в лікарню для надання медичної допомоги, та ОСОБА_8 , яка померла на місці.

16.10.2017 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України та у цей же день оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

18.10.2017 року ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра оголошена ОСОБА_6 є обґрунтованою і ризики, передбачені ст.177 КПК України та про існування яких заявляв слідчий, знайшли своє підтвердження, а саме: що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Крім того, як вбачається з наданих матеріалів, першим заступником прокурора Сумської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003933 від 16.10.2017 року був продовжений до 4-х місяців, а саме: до 16.02.2018 року, оскільки по провадженню необхідно виконати ряд процесуальних дій, без проведення яких направлення справи до суду відповідно до положень КПК України є неможливим, а саме: отримати висновки призначених експертиз, визначитись з остаточною кваліфікацією вчиненого правопорушення, скласти обвинувальний акт та провести інші слідчі дії, потреба у яких може виникнути під час проведення досудового росзлідування.

Оскільки сторона захисту поставила під сумнів наявність обгрунтованої підозри на даний час (після спливу певного терміну з часу обрання запобіжного заходу), то перевіряючи вказане питання слід врахувати такі обставини.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 13 серпня 1990 року «Фокс та інші проти Сполученого Королівства»).

За таких обставин, слід зазначити, що під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 слідчий суддя Ковпаківського районного суду м.Суми встановив наявність обґрунтованої підозри і до цього часу органами досудового розслідування не отримані висновки експертів, які б давали можливість остаточно визначитись з правовою кваліфікацією дій ОСОБА_6 . Сукупність наданих слідчому судді матеріалівмістять інформацію та факти, які вказують на те, що ОСОБА_6 міг вчинити правопорушення, яке йому інкримінують органи досудового розслідування і такі документи можуть бути підставою для підозри. Питання ж доведення чи спростування вини ОСОБА_6 не є тим питанням, яке може та повинно досліджуватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження обраного підозрюваному запобіжного заходу.

В той же час, вирішуючи питання необхідності продовження строку тримання під вартою, необхідно врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини за ст. 5 Конвенції, яка є обов`язковою у справах щодо України, та викладена в рішенні по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якої зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.

Зазначена правова позиція також викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини по справах «Яблонський проти Польщі», «І.А. проти Франції», «Іловецький проти Польщі».

Слідчий у клопотанні зробив лише посилання на ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 . У судовому засіданні слідчий стверджував, що на даний момент ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 не зменшилися та продовжують існувати, проте, ані слідчий , ані прокурор не навели будь-яких даних, які б давали підстави впевнитись у справжності таких тверджень.

Натомість за клопотанням сторони захисту під час розгляду клопотання був допитаний в якості свідка ОСОБА_9 , який тривалий час (з 1992 року) знає, працює та спілкується з ОСОБА_6 , та який характеризував останнього виключно з позитивної сторони, як людину відповідальну, акуратну, надійну.

Також не можна не звернути уваги на те, що ОСОБА_6 народився та постійно проживає у м.Суми, ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вказані обставини свідчать про зниження наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а також необґрунтованість тверджень слідчого та прокурора про можливість ОСОБА_6 вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відсутні у органів досудового розслідування і докази того, що ОСОБА_6 може впливати на свідків чи потерпілих у справі. Так, як зазначив слідчий: вже після обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу ним були допитані свідки, але ці свідки про можливість чи наявність впливу на них ОСОБА_6 не заявляли. Щодо заяв потерпілого ОСОБА_7 , який вказував слідчому про погрози з боку ОСОБА_6 , то до таких заяв слід віднестись критично, оскільки доказів такого не надано самим же потерпілим. Крім того, заяви про такі погрози потерпілий висловлював тоді, коли ОСОБА_6 тримався під вартою.

Таким чином, органами досудового розслідування не доведено, що ризики, які заявлялись ними під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились або з`явились нові ризики.

За таких обставин, в даному випадку, на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою залишилась лише тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, однак відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Оскільки як у клопотанні? так і під час розгляду клопотання у суді органами досудового розслідування не було надано доказів на підтвердження обставин, які свідчать про те, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, то і підстави для продовження строку тримання під вартою відсутні.

Керуючись ст. 199 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Сумської області протягом пяти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1