Справа № 565/1584/17
Провадження № 1-кп/565/114/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2017 року м.Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 24 липня 2017 року о 19 год., перебуваючи в лісопосадці поблизу ДЗ «СМСЧ №3 МОЗ України» м.Вараш Рівненської області, умисно, без передбаченого законом дозволу, придбав знайшов підривник, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, які згідно висновку експерта №4.1-74/17 від 21.08.2017 року в сукупності являються оборонною ручною гранатою Ф-1, придатною до вибуху і відноситься до категорії бойових припасів.
Дані бойові припаси ОСОБА_4 заховав у кущових рослинах неподалік вул.Комунальна м.Вараш Рівненської області.
25 липня 2017 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 , прийшовши до місця, де 24.07.2017 року сховав бойові припаси, забрав їх та попрямував до берега р.Стир, що поблизу вул.Бондаренка м.Вараш. Там ОСОБА_4 приєднав запал до корпусу гранати, які в сукупності являються оборонною ручною гранатою Ф-1 та, без передбаченого законом дозволу, зберігав при собі приблизно до 17 год. 20 хв. того ж дня, тобто до моменту виявлення та вилучення працівниками Варашського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
29 серпня 2017 року між прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Зі змісту даної угоди слідує, що прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Окрім цього сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді позбавлення волі строком на три роки.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості у підготовчому судовому засіданні, судом враховано наступні обставини.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України та просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене з ним покарання.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив затвердити вказану угоду і призначити узгоджене в ній покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в обсязі підозри, дав свою згоду на призначення узгодженого виду та строку покарання.
Відповідно до п.2 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином.
Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.263 КК України. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу винного, та його щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, свої права, зазначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та наслідки невиконання взятих зобов`язань, що передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, суд встановив, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 29 серпня 2017 року, відповідають вимогам КПК України та КК України, що свідчить про наявність підстав для її затвердження.
За таких обставин, суд визнав доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання, носіння та зберігання бойовий припасів, без передбаченого законом дозволу і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 11 жовтня 2017 року був засуджений Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, а вказаний злочин ОСОБА_4 вчинив 24 липня 2017 року, тобто до постановлення попереднього вироку, то остаточну міру покарання ОСОБА_4 слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, в умовах ізоляції від суспільства.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а розподіл процесуальних витрат необхідно провести у відповідності до вимог, передбачених ст.124 КПК України.
З врахуванням наведених обставин, керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 373, 374, 376, 394, 395, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 серпня 2017 року між прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Речовий доказ по справі: підривник, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 3569 (три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 28 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий