АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
29 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0007099 за апеляційними скаргами прокурора у провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 міста Києва ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, громадянки України, розлученої, тимчасово не працюючої, із вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представниа потерпілих ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:

Під час підготовчих дій в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_9 подав клопотання про скасування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому просить постановити ухвалу, якою звільнити з під варти обвинувачену ОСОБА_7 у зв`язку зі спливом передбачених законом строків дії обраного щодо неї запобіжного заходу.
В обґрунтування зазначеного клопотання захисник посилається на положення ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176-178,197,203,331,374 КПК України, рішення Європейського Суду з прав людини "Чанєв проти України" від 09.10.2014 року, "Подвезько проти України" та вказує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 було застосовано ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року, в подальшому ухвалою цього суду від 17 серпня 2017 року було продовжено строк тримання під вартою до 15 жовтня 2017 року, а ухвалою від 09 жовтня 2017 року до 07 грудня 2017 року.
Жодних інших рішень про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 Оболонський районний суд м. Києва не приймав.
На думку захисника, ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд був зобов`язаний в його мотивувальній частині обгрунтувати необхідність продовження строків тримання обвинуваченої під вартою, та вказати в резолютивній частині строки дії запобіжного заходу.
Таким чином, як стверджується у клопотанні, максимальний передбачений законом строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - шістдесят днів з моменту останнього судового рішення з цього питання сплив 05 лютого 2018 року, а тому станом на сьогодні відсутні будь-які законні підстави тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою.
Крім того, захисник зазначає, що Апеляційним судом допущено формальне ставлення до застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, що призводить до порушення ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».
Заслухавши доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 , які підтримали подане клопотання, думку прокурора, потерпілих та їх представника, які заперечували проти задоволення зазначеного клопотання захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в клопотанні, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України та призначено їй покарання: за ч.3 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, за ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 05 грудня 2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк її попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 13 липня по 05 грудня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у виді тримання під вартою.
Згідно з положеннями п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд повинен вирішити питання як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у пред`явленому обвинуваченні в резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Статтею 176 КПК України до запобіжних заходів віднесене і тримання під вартою.
Статтями 176-178 КПК України, на які посилається у клопотанні захисник, регулюються питання застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та під час судового провадження, а ст.331 КПК України регулюються питання обрання, скасування та зміни запобіжного заходу під час судового розгляду.
В даному випадку судовий розгляд щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції закінчився ухваленням обвинувального вироку щодо неї і суд, на підставі положень ст.ст.368, 374 КПК України, залишив запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили без змін - у виді тримання під вартою.
Вказані вище ст.ст. 368, 374 КПК України не містять посилань на необхідність при цьому визначати строк дії рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, як не містять їх і ст.ст.404,405 КПК України, якими регулюються межі та порядок апеляційного розгляду.
В рішенні "Руслан Яковенко проти України" від 4 червня 2015 року Європейський Суд з прав людини (в п.31) зауважив, що "починаючи з дати постановлення вироку (навіть якщо лише судом першої інстанції) підсудний перебуває під вартою "після засудження компетентним судом" у розумінні підпункту "а" пункту 1 статті 5 Конвенції" та наголосив (п.32) що "У своїй практиці Суд встановлював, що у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання".
Виходячи з викладеного, доводи викладені в клопотанні захисника ОСОБА_9 про звільнення з під варти обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі спливом передбачених законом строків дії щодо неї запобіжного заходу, не грунтуються на вимогах законодавства України, в зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 368, 374, 376, 404, 405 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення з під варти обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі спливом передбачених законом строків дії щодо неї запобіжного заходу.

Ухвала окремому оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/692/2018
Категорія: ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України
Суддя у першій інстанції ОСОБА_13
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1