Справа № 1-кп/593/136/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області
"25" жовтня 2017 р.

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальну справу (кримінальне провадження) №- 120 172 101 100 00 144 від 12 червня 2017 року) про обвинувачення:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чесники Рогатинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, депутатом не обирався, одруженому, має на утриманні одну малолітню дитину, проживаючому та зареєстрованому по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Бережанського районного суду від 02 листопада 2010 року за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі; постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 липня 2016 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2010 року на не відбутий термін покарання, який становить 2 ( роки ) 6 (шість) місяців 15 (п`ятнадцять) днів, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , всередині лютого 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 21 години 00 хвилин, проходячи по вул. Шептицького в м. Бережани, Тернопільської області, побачив, що на одному із житлових господарств, яке належить ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 у клітках знаходяться кролі. У цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме кролів із дерев`яних, спеціально виготовлених для утримання кролів кліток, шляхом проникнення у вказане господарство.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, цього ж дня в середині лютого 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці біля господарства ОСОБА_5 , що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , підійшов до хвіртки, яка веде у господарство останньої, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, шляхом відкриття засуву хвіртки, яку відчинив ззовні зі сторони вулиці, відтягнувши її металевий засув в сторону, проник у вищевказане господарство ОСОБА_5 , яке по периметру огороджене огорожею, що унеможливлює вільний доступ сторонніх осіб на територію господарства.

У подальшому ОСОБА_4 попрямував по бетонній доріжці вздовж житлового будинку та господарських будівель на ділянку у кінець господарства, де знаходились зачинені металевими засувами три дерев`яні клітки із кролями, які спеціально виготовлені для утримання кролів і є сховищем для них. Підійшовши до однієї із трьох дерев`яних одноповерхових кліток, що знаходилась посередині між двома іншими клітками та яка складалась із двох відсіків, відчинив два металевих засуви обох окремих дверцят і простягнувши свою руку, зловив одну кролицю вагою 4 кілограми 400 грам, породи метелик (гібрид), біло-рябої масті, віком близько 9 місяців, вартістю 300,00 гривень, яку помістив під куртку, в якій був одягнутий. Після чого, в іншому відсіку цієї ж клітки зловив кроля вагою 4 кілограми 400 грам, породи метелик (гібрид), біло-рябої масті, віком близько 9 місяців, вартістю 300,00 гривень, якого теж помістив під куртку та з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, отримавши реальну можливість ним розпоряджатися, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 600,00 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю, запевнив суд про своє щире каяття, просить його суворо не карати й не обирати покарання пов`язане із ізоляцією від суспільства. Врахувати, що на його утриманні є малолітня дитина, дружина, яка є інвалідом 2 групи ДЦП та мати, яка також є інвалідом і потребує догляду і за якою він здійснює такий догляд.

Також у судовому засіданні пояснив, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті, всередині лютого 2017 року, близько 21 години, йдучи додому, він повернув на вулицю Шептицького, що в м.Бережани Тернопільської області й проходячи повз господарство потерпілої, помітив на території господарства клітки в яких побачив білого кроля. Тут у нього виник намір викрасти кроля для того, щоб спожити його як їжу. З цієї метою, попередньо переконавшись, що його ніхто не бачить, він відчинив зачинену на засув хвіртку огорожі господарства потерпілої, зайшов всередину подвір`я, підійшов до кліток із кролями, відчинив засув на одній з кліток й витягнув білого кроля, якого сховав під куртку, потім відчинив засув на другій клітці й витягнув з неї другого кроля, якого також сховав під куртку, при цьому третій кріль втік з клітки і він його не ловив та залишив бігати по подвір`ю. Викрадене приніс додому і наступного дня продав білого кроля знайомому на прізвище ОСОБА_6 за 200,00 гривень, а другого кроля забив для споживання, але його випадково з`їв собака. Ті гроші він витратив на продукти, оскільки це відбувалося взимку, підзаробітків не було і бракувало коштів на харчування.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що обвинуваченого ОСОБА_4 знає у зв`язку із справою, стосунки між ними відсутні, родичами один одному не доводяться. Також пояснила, що всередині лютого 2017 року, зранку, виявила, що по подвір`ї її господарства, що по АДРЕСА_2 , бігає чорна кролиця. Перевіривши наявність кролів, виявила, що в клітках не було білого та чорного кролів. При цьому хвіртка огорожі її господарства та засуви на клітках з кролями були зачиненими. Тоді з цього приводу в правоохоронні органи не зверталася. Вже пізніше, наприкінці весни 2017 року до неї прийшов ОСОБА_6 і розповів про те, що ОСОБА_7 продав йому її білу кролицю. Також ОСОБА_6 казав, що потрібно написати заяву про крадіжку в поліцію і тоді ОСОБА_7 поверне йому ( ОСОБА_6 ) 200 гривень за того кроля, а він ( ОСОБА_6 ) в свою чергу, поверне їй кроля. Вона на це погодилася, звернулася із заявою з приводу згаданої крадіжки в поліцію і ОСОБА_6 повернув її білу кролицю. Жодних претензій до обвинуваченого вона не має, просить його взагалі не карати і волі не позбавляти, всі збитки їй відшкодовано.

Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду із письмовою заявою, яку підтримав у судовому засіданні, згідно якої повідомив суд, що повністю визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні всередині лютого 2017 року таємного викрадення двох кролів з клітки, що на території господарства потерпілої ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , загальною вартістю 600,000 грн. А тому він визнає і не оспорює всі обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, з кваліфікацією таких його дій погоджується повністю. У зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України просив суд визнати недоцільним дослідження обставин кримінального правопорушення; запевнив суд, що правильно розуміє зміст таких обставин, також усвідомлює і розуміє процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження його права апеляційного оскарження вказаних обставин; зазначив, що така його позиція є добровільною.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України звернулася до суду із письмовою заявою, яка по своїй суті є аналогічною заяві обвинуваченого в частині клопотання визнати недоцільними дослідження обставин кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України про обвинувачення ОСОБА_4 . Також запевнила суд, що правильно розуміє зміст таких обставин, також усвідомлює і розуміє процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження її права апеляційного оскарження вказаних обставин; зазначила, що така її позиція є добровільною.

Прокурор також погодився із зазначеними заявами обвинуваченого та потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, а саме потерпіла та прокурор також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, зокрема обвинувачений, потерпіла та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянув справу у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає правильною кваліфікацію органом досудового розслідування дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України умисне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Відповідно до ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Характеристика вих. №-938/03-12 від 19 червня 2017 року видана Бережанською міською радою Тернопільської області стосовно ОСОБА_4 , по своїй суті є позитивною. ( а.с.37 );

Згідно довідки за вих. №-8488 від 22 червня 2017 року, до складу сім`ї ОСОБА_4 входять дружина ОСОБА_8 ( згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 є інвалідом з дитинства ІІ групи) та їх спільна донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ) ( а.с. 36,40,41);

Згідно копії довідки акта огляду МСЕК №-164 №-112463, ОСОБА_10 ( мати обвинуваченого ОСОБА_4 ) є інвалідом першої ( Б) групи, безстроково. ( а.с. 55).

Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2010 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 121 КК України із призначенням покарання у виді 8 ( восьми) років позбавлення волі. ( а.с. 43-47 );

Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 липня 2016 року ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2010 року на не відбутий термін покарання, який становить 2 (роки ) 6 (шість) місяців 15 (п`ятнадцять) днів.( а.с. 48);

При призначенні виду та терміну покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин; особу винного, який маючи непогашену судимість за вчинення тяжкого злочину, невдовзі після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, а знову вчинив умисний тяжкий злочин в період такого умовного дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду.

Поряд з цим судом враховується і щире каяття та фактичне добровільне зізнання обвинуваченого у вчиненому злочині, його позитивну характеристику за місцем проживання, те, що на його утриманні є малолітня дитина та дружина, яка є інвалідом ІІ групи, а також те, що обвинувачений здійснює догляд за своєї матір`ю, яка є інвалідом І групи та потребує догляду; суд також враховує й думку потерпілої, яка жодних претензій до обвинуваченого немає й просить його взагалі не карати, добровільне відшкодування обвинуваченим заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.

Зважаючи на такі обставини, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не є можливим без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, однак строком, ближчим до мінімального.

Також, як зазначено вище, ОСОБА_4 засуджений за вищезгаданим вироком суду до 8 років позбавлення волі і станом на середину місяця лютого 2017 року (час вчинення злочину), не відбув покарання терміном 2 (два) роки 06 (шість) місяців та 15 (п`ятнадцять) днів.

Зважаючи на викладене, оскільки вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2010 року ОСОБА_4 не відбув покарання у виді позбавлення волі і вчинив новий злочин, який є предметом цього вироку, суд, за правилами ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду.

Долю речових доказів по справі вирішити у відповідності до положень кримінально процесуального закону.

Відомості про наявність процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні суду не повідомлені, а відтак з цього приводу у суду немає підстав для прийняття відповідних процесуальних рішень .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 370-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за яким призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі строком 3 ( три) роки 01 (один) місяць.

З врахуванням ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за новим вироком суду (від 25 жовтня 2017 року) у виді 3 (трьох) років 01 (одного) місяця позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2010 року у виді 2 ( двох) років 06 (шести) місяців 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі, приєднавши до нового покарання 01 (один) місяць позбавлення волі.

Остаточно вважати засудженим обвинуваченого ОСОБА_4 до покарання у виді позбавлення волі на термін 3 (три) роки 02 ( два) місяці.

Початок строку відбуття покарання за даним вироком суду обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дати його затримання та реального виконання покарання у виді позбавлення волі.

Речові докази:- кролицю біло-рябого окрасу, породи метелик ( гібрид) віком 1 рік 1 місяць - вважати повернутою потерпілій ОСОБА_5 .

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд Тернопільської області. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1