Справа № 306/2123/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.10.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, тимчасово непрацюючому, неодруженому, раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в строк до 16 листопада 2017 року включно, без визначення розміру грошової застави.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він 12 жовтня 2017 року, біля 21.40 год., знаходячись по АДРЕСА_2 , неподалік місця проживання потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час раптово виниклої між ними суперечки, діючи умисно наніс удари ногами та руками, стисненими у кулак по тілу потерпілого, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер на узбіччі дороги за вищевказаною адресою.
17.10.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, дані про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, та прийшов до висновку про те, що застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_6 . Захисник вважає, що ухвала слідчого судді незаконна та необгурнтована, а викладеній в ній висновки не відповідають фактичним обставинам. Вказує, що ні слідчим, ні прокурором не доведено визначених законом обставин, які слугували підставами для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу. Захисник ставить під сумнів обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, оскільки відсутні будь-які докази, які б достовірно вказували на його причетність до події злочину. Пояснює, що в судовому засіданні прокурор на обґрунтування підозри послався виключно на покази свідків, імена яких в інтересах слідства змінені. В той же час свідок захисту - ОСОБА_10 , який був допитаний слідчим суддею під присягою, спростував свідчення легендованих свідків, як і причетність ОСОБА_6 до злочину, однак суд безпідставно не взяв цього до уваги. Не враховано також, що у підозрюваного під час обшуку за місцем проживання не виявлено жодних слідів причетності до злочину. Вважає наведені слідчим ризики надуманими, оскільки імена ключових свідків у кримінальному провадженні змінені, що виключає можливість впливу на них. При цьому ОСОБА_6 добровільно з`являвся на всі виклики слідчого, що спростовує факт можливого ухиляння від слідства. Просить врахувати, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, має постійне місце роботи та проживання, міцні соціальні зв`язки. Сукупність вище наведених обставин на переконання сторони захисту не дають підстав для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу. При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді просить врахувати практику ЄСПЛ.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги та доводи в її обгрунтування, підозрюваного ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, доводи прокурора про законність винесеної ухвали, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Убачається, що слідчий суддя розглядаючи клопотання, дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України і встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України є обгрунтованими, підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами.
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Встановлено, що підозра ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121 КК України була висунута 17.10.2017 і надані слідчим суду матеріали кримінального провадження вказують про обґрунтованість цієї підозри. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Тому апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, оскільки такі питання входять в предмет дослідження на стадії судового розгляду кримінального провадження.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра висунута ОСОБА_6 є обгрунтованою, а ризики, які були зазначені слідчим у клопотанні, підтверджені ним у судовому засіданні, що й стало наслідком застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, а тому є побоювання, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити чи сховати докази у кримінальному провадженні чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню і більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КК України, є необгрунтованими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував також дані, які характеризують особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Доводи захисника стосовно наявності постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків підозрюваного, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали провадження не містять таких відомостей, а захисником таких не надано.
Апеляційний суд вважає, що висновки суду грунтуються на фактичних обставинах справи, а ухвала суду за результатами розгляду клопотання відповідає вимогам ст. 370 та ст. 194 КПК України.
Апеляційний суд не може взяти до уваги пояснення захисника як підставу для скасування ухвали слідчого судді і у відмові в задоволенні клопотання слідчого з приводу того, що на ОСОБА_6 здійснювався тиск працівниками поліції. Ця обставина не впливає на підстави і мету застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, а неправомірні дії окремих працівників правоохоронних органів, які на думку апелянта, вчинені щодо ув`язненого ОСОБА_6 , і відносно яких ним подані відповідні заяви прокурору, не входять в предмет розгляду питання про обгрунтованість застосування запобіжного заходу.
Між тим, в судовому засіданні апелянт наголошував на недоведеність обгрунтованості підозри, а тому вважав з цих підстав незаконним застосування запобіжного заходу. Однак, у матеріалах провадження містяться переконливі докази причетності ОСОБА_6 до події - умисного нанеснення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , від яких він помер на місці, зокрема, свідчення ОСОБА_11 та свідчення ОСОБА_12 ( до зазначених осіб застосовано заходи безпеки у кримінальному судочинстві ).
Показання свідка ОСОБА_10 , на які зіслався захисник, не спростовують показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які вказали на ОСОБА_6 як на особу, котрого особисто знають і що саме ОСОБА_6 наносив побої потерпілому. А тому апеляційна скарга і в цій частині є необгрунтованою.
При застосуванні запобіжного заходу судом першої інстанції в повній мірі враховано практику ЄСПЛ і ухвала суду не суперечить ст. 5 Конвенції про права людини, оскільки вона містить обгрунтування застосування найсуворішого запобіжного заходу, а тому втручання у свободу підозрюваного є виправданим.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :