1Справа № 335/2695/18 1-кс/335/1885/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2018 року м. Запоріжжя
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вугледар Донецької області, громадянки України неодруженої, працюючого на посаді прокурора Чернігівського відділу Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 наказом прокурора Запорізької області № 683к від 15.12.2015 року призначено на посаду прокурора Чернігівського відділу Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області. У зв`язку із чим, ОСОБА_4 постійно здійснювала функції представника влади, і згідно з положеннями примітки 1 до статті 364 Кримінального кодексу України була службовою особою.
Відповідно до наказу керівника Бердянської місцевої прокуратури «Про розподіл обов`язків між працівниками Бердянської місцевої прокуратури» № 13 від 05.07.2017 року на прокурора Чернігівського відділу Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 покладено, зокрема, обов`язок щодо здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування слідчими Чернігівського відділення поліції Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області кримінальних правопорушень у формі процесуального керівництва.
Постановою керівника Бердянської місцевої прокуратури створено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, старшим групи визначено прокурора Чернігівського відділу Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .
07.03.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України.
Прокурор вказує, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим просив суд застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на неї певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, які викладені в ньому.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання про застосування щодо його підзахисної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання заперечував, посилаючись на те, що клопотання та додані до нього документи не містять даних, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України. Доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні, ґрунтуються лише на припущеннях прокурора і нічим не підтверджені. Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу. Окрім того, просив суд звернути увагу на особу підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має зареєстроване місце проживання у місті Запоріжжі, яка з дитинства є сиротою, оскільки батько та мати померли, а з жовтня 2007 року опіку над ОСОБА_4 здійснювала бабуся ОСОБА_9 , що підтверджує рішенням Вугледарського районного суду Донецької області. В свою чергу ОСОБА_9 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , вона є особою похилого віку, страждає на різні захворювання, потребує догляду. Окрім ОСОБА_4 інших родичів немає та у випадку прийняття рішення щодо особистого зобов`язання на підставі необґрунтованої та надуманої підозри буде позбавлена можливості надавати допомогу.
Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію захисника в повному обсязі та просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, заслухавши думку учасників кримінального провадження, прихожу до наступного висновку.
07.03.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме у вчиненні несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та складання і видача завідомо неправдивих документів.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України підтверджуються наступними доказами, зокрема, висновком про результати службової перевірки від 17.11.2017 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.01.2018 року, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які на час розгляду клопотання, дають підстави слідчому судді прийти до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З цього приводу слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
З огляду на вищевикладені обставини, слідчий суддя вважає безпідставними та необґрунтованими доводи сторони захисту про недоведеність прокурором обґрунтованості підозри у даному кримінальному провадженні.
Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Як передбачено ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
З огляду на обставини кримінального провадження та пояснення прокурора, слідчий суддя вважає, що обґрунтованим є лише наявність ризику того, що підозрювана може мати змогу протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обставини кримінального провадження повністю не з`ясовані, що обумовлює необхідність проведення певних, необхідних процесуальних дій за участю підозрюваної.
При цьому, не підтвердження іншого ризику, на який посилається прокурор, а саме - впливу на свідків, слідчий суддя оцінює зважаючи на вимоги п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу таоцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваної, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленому в суді ризику, відповідає особі підозрюваної, та є обґрунтованим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваної.
Відповідно до частини 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.
Окрім того, керуючись вимогами ст. 194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність покладення на підозрювану таких обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_8 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання.
Керуючись ст.ст. 176 178, 179, 193 197 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області радника юстиції ОСОБА_3 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 (два) місяці, з 16 березня 2018 року до 16 травня 2018 року включно, поклавши на неї такі обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_8 ;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 березня 2018 року.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 19 березня 2018 року о 10:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1