Справа № 464/5860/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/266/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 20.11.2016 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0002016 від 24.06.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 29.02.2016, за яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст.15 - ч. 2 ст. 185, 70 КК України, у виді 2 років позбавлення волі і з врахуванням правил ст. 72 КК України, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід, визначений ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній домашній арешт.

Вирішено питання з речовими доказами.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 21 червня 2016 року близько 16.40 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав належну Асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків «Сихівчани» металеву решітку, яка знаходилась на площадці перед вхідними дверима у під`їзд вартістю 215 грн., чим спричинив АОСББ «Сихівчани» матеріальну шкоду на загальну суму 215 гривень.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати невинним та виправдати.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що докази по справі, а саме пояснення представника потерпілого ОСОБА_12 , заява голови АОСББ «Сихівчанин» про викрадення решітки, довідка АОСББ «Сихівчанин» №17 від 27.06.2016 року, з якої вбачається, що вартість викраденого становить 215 гривень, відеозапис від 21.06.2016 року, прямо не вказують на вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_8 . Вказує, що органом досудового розслідування була порушена процедура відмови обвинуваченого від захисника.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, представника потерпілого ОСОБА_13 , який поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали судового провадження №464/5860/16-к, та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Так, вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 21 червня 2016 року близько 16.40 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав належну Асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків «Сихівчани» металеву решітку, яка знаходилась на площадці перед вхідними дверима у під`їзд вартістю 215 грн., чим спричинив АОСББ «Сихівчани» матеріальну шкоду на загальну суму 215 гривень.
Допитаний в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав. Ствердив про те, що крадіжки металевої решітки не вчиняв. В день вчинення крадіжки перебував в с. Під`ярків Перемишлянського району Львівської області у своєї бабусі.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що працює головою асоціації ОСББ «Сихівчани». 21.06.2016 р. ним було виявлено крадіжку металевої решітки, яка знаходилась біля під`їзду № 3 по вул. Трильовського, 5 в м. Львові, належить ОСББ і її балансова вартість становить 215 грн. Про факт крадіжки повідомив органи поліції 24.06.2016 р.
З протоколу огляду предметів від 14 липня 2016 р. вбачається, що предметом огляду є СД диск на якому здійснено запис з камер відео спостереження та зафіксовано крадіжку металевої решітки із вхідних дверей третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 21.06.2017 р. (а.п. 41).
Зазначений доказ судом першої інстанції визнаний допустимим, як і визнано належним доказом дані що містяться на диску знятих з камер відео спостережень.
Проте, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, щодо визнання цих доказів допустимими та належними є помилковим.
При повторному дослідженні протоколу огляду предметів від 14 липня 2016 р.. колегією суддів встановлено, що 14.07.2016 р., старшим слідчим СВ Сихівського ВП ГНУП у Львівській області, з участю свідка ОСОБА_8 оглянуто дані відеозапису з камер відео спостереження від 21.06.2016 р., на якому зафіксовано факт вчинення крадіжки металевої решітки, під час якого свідок ОСОБА_8 впізнав себе, як особу яка вчиняє крадіжку.
Відповідно до ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок порушення прав та свобод людини, а ч.3 цієї статті передбачено, що недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
При вивченні матеріалів кримінального провадження встановлено, що після проведення огляду предметів від 14.07.2016 р. з участю свідка ОСОБА_8 , останньому 18.07.2016 р. повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, 21.07.2016 р. прокурором затверджено обвинувальний акт і в цей же день скеровано до суд.
Отже, у відповідності до вимог ст. 87 ч.3 КПК України, колегія суддів вважає, що дані протоколу огляду речових доказів від 14.07.2016 р., в частині впізнання свідком ОСОБА_8 , який в подальшому був визнаний підозрюваним та обвинуваченим, себе як особи що вчинила крадіжку, слід визнати недопустимим.
Ст.85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
При перегляді в судовому засіданні апеляційної інстанції відеозапису, який міститься на диску та визнаний речовим доказом, колегією суддів встановлено, що особу, яка вчинила крадіжку металевої решітки 01.06.2016 р. не можливо ідентифікувати з особою обвинуваченого ОСОБА_8 по будь-яких ознаках.
Відтак, зазначений доказ, колегія суддів визнає неналежним доказом вчинення крадіжки металевої решітки 01.06.2016 р. саме обвинуваченим ОСОБА_8 у зв`язку з неможливістю ідентифікації його особи.
Колегією суддів за клопотанням прокурора призначалась портретна експертиза.
Згідно з листом Львівського науково-дослідного інституту наукових експертиз №4311 від 25.07.2017 року, у ньому відсутні фахівців даній галузі знань.
У зв`язку з цим, матеріали судового провадження повторно скеровані до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №16542-16 від 19.10.2017 року, ухвала про призначення портретної експертизи повернута без виконання, у зв`язку з тим, що експертиза може бути проведена у порядку черги не раніше ніж через півтора два роки, що призведе до необгрунтованого затягування строків розгляду кримінального провадження.
Тому, з метою дотримання розумних строків розгляду справ та забезпечення права на захист обвинуваченого, колегія суддів вважає, що всі можливості отримання доказів вичерпані.
Ст.417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Відтак, дослідивши всебічно, повно, неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, достатності, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія судді приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлені достатні докази для доведення вини обвинуваченого ОСОБА_8 в суді і вичерпані можливості їх отримання, що є підставою для закриття кримінального провадження у відповідності до ст.284 ч.1 п.3 КПК України, а вирок підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст.284, 405, 407, 417,419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 20.12.2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 2 КК України закрити у зв`язку з невстановленням достатності доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані всі можливості їх отримати.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4