Справа № 152/1034/17
Провадження1-кс/152/148/17
У Х В А Л А

23 жовтня 2017 року Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області
ОСОБА_1 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
скаржника ОСОБА_4
слідчого СВ
Шаргородського
ВП Жмеринського ВП
ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5
розглянувши в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , в порядку ст.303 КПК України, на постанову слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження,
в с т а н о в и в :
19.10.2017 року на адресу Шаргородського районного суду надійшла скарга представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , в порядку ст.303 КПК України, на постанову слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження.
Відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень згідно із ст.35 КПК України, вказана скарга передана слідчому судді ОСОБА_1 .
Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 оскаржує постанову про закриття кримінального провадження, як заявник, що звернувся до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області в інтересах ОСОБА_6 із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 .
По даній заяві 14.07.2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
11.09.2017 року постановою слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
ОСОБА_7 просить скасувати вказану постанову, оскільки, на його думку, постанова винесена без належної перевірки обставин, які зазначалися у заяві про вчинення кримінального правопорушення, та без проведення необхідних слідчих дій з метою встановлення істини у справі.
20.10.2017 року ухвалою слідчого судді призначено судовий розгляд скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на 15 годину 23.10.2017 року.
Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи скарги, надавши пояснення по суті заявлених вимог. Просить скаргу задовольнити, скасувати постанову слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 11.09.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000201.
Слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проведено в повному обсязі, постанова про закриття кримінального провадження потерпілій ОСОБА_6 направлена поштою.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що скарга представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, оскільки постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим з порушенням вимог та норм КПК України, зокрема не проведена перевірка обставин, які зазначалися у заяві про вчинення кримінального правопорушення, та слідчі дії необхідні для прийняття об`єктивного рішення по заяві.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , висновок прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження за скаргою ОСОБА_7 та матеріали кримінального провадження №0000201, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.
Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Пунктом 3 частини 1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скаргу подано у відповідності до положень ст. 304 КПК України та на процесуальну дію, що підлягає оскарження на досудовому розслідуванні (ст. 303 КПК України).
Як убачається з матеріалів провадження у СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2017 року за №0000201 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
За результатами досудового розслідування постановою слідчого від 11.09.2017 року дане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.п.3).
Із матеріалів кримінального провадження вбачається та не заперечується слідчим СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , що копію постанови про закриття кримінального провадження №0000201 від 11.09.2017 року ні ОСОБА_6 , ні її представник адвокат ОСОБА_7 не отримували. Про існування постанови про закриття кримінального провадження адвокат ОСОБА_7 дізнався в судовому засіданні 09 жовтня 2017 року, тоді ж в суді і отримав її копію.
Скарга на постанову слідчого про закриття провадження подана представником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 до суду 19.10.2017 року, тобто в межах десяти днів з дня отримання копії постанови.
Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження слідчим СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 обґрунтоване відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Разом з тим, з наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування за заявою ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 , всупереч вимогам ч.2 ст. 9 КПК України не були перевірені всі обставини справи, не допитані всі особи, яким відомо про обставини укладення і посвідчення договору оренди житла, не проведено необхідні слідчі дії, у зв`язку із чим досудове розслідування проведено поверхово, без ретельного з`ясування всіх обставин справи, а постанова про закриття кримінального провадження, винесена слідчим, є передчасною.
Так, ч.2 ст. 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Виходячи з аналізу вимог ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Згідно положень ст. 83 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Слідчий, прокурор під час досудового розслідування зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то він має звернути увагу на те, щоб така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).
ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ висловлює сталу позицію, вказуючи у своїх рішеннях на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах "Олександр Ніконенко проти України" від 14.11.2013 року, п.44, "Мута проти України" від 31.07.2012 року, п. 61, "Карабет та інші проти України" від 17.01.2013 року, п.259).
Відповідно до правового висновку Європейського суду, висловленого у пункті 45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне рішення від 17.06.2011 року), "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".
З оскаржуваної постанови вбачається, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів, які можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують слідчого суддю, що досудовим розслідуванням не надана оцінка фактичним обставинам справи, висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення не ґрунтується на обставинах справи, є передчасним, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне вказати, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Керуючись ст.ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372 КПК України слідчий суддя,
у х в а л и в:
Скаргу представник потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в порядку ст.303 КПК України на постанову слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Постанову слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_5 від 11 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000201, внесеного до ЄРДР 14.07.2017 року за ч.1 ст. 190 КК України - скасувати та повернути матеріали до СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для проведення досудового розслідування у загальному порядку у відповідності до КПК України.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Шаргородського
районного суду Вінницької області: ОСОБА_1