АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/342/18 Справа № 711/345/18 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представника Черкаської ВК (№ 62) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе, республіка Таджикистан, громадянина України, освіта незакінчена вища, не одружений, раніше судимого 18.05.2015 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185 КК України до 03 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 16.01.2018 року звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування ст. 81 КК України.

В ухвалі суд указав, що з матеріалів особової справи та з характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за час утримання в СІЗО м. Черкаси допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що мав чотири стягнення, які на даний час зняті та погашені в установленому законом порядку. В Черкаській ВК 62 відбуває покарання з 14.12.2016 року та характеризується посередньо. Встановлених правил поведінки та розкладу дня установи дотримується тільки під контролем адміністрації. Працевлаштований на дільниці «Ватин», до праці ставиться сумлінно, за що має два заохочення правами начальника установи.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2018 року та постановити нову, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги засуджений мотивує тим, що подальше відбування ним покарання є недоцільним, оскільки до закінчення строку покарання досягнуто мету покарання, зокрема, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Вказує, що за період відбування покарання довів своє виправлення добросовісною поведінкою та відношенням до праці, за що має два заохочення. Зазначає, що з перших днів відбування покарання в ЧВК 62 працевлаштований на виробництві установи, сумлінно виконує свої обов`язки та не допускає порушень трудової дисципліни. Порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає. Систематично залучається до робіт з благоустрою установи. Приймає активну участь в усіх культурно-масових заходах колонії та займається художньою самодіяльністю. Мав стягнення по СІЗО, які на даний час погашені у відповідності до ст. 134 КВК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вбачаючи її законною та обґрунтованою.

Представник ВК-62 також заперечив, вказавши, що, на думку адміністрації колонії, ОСОБА_7 не довів на даний час своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не можна вважати таким, який сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Обґрунтованість цього підтверджується відповідним змістом характеристики засудженого ОСОБА_7 від 17.10.2017 року, затвердженої начальником установи начальником арештного дому Черкаської ВК - 62 ОСОБА_9 , згідно з якою засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а. с. 10).

Тому твердження апелянта щодо досягнення мети покарання колегія суддів вбачає необґрунтованим, оскільки не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу. Посилання засудженого на окремі позитивні риси свого характеру, про які він зазначає в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає такими, які істотно впливають на рішення щодо умовно-дострокового звільнення.

Посилання засудженого щодо порушення його права на захист, колегія суддів вбачає безпідставним, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються, зокрема, засуджений та його захисник, однак неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

З матеріалів провадження вбачається, що згідно з розпискою засудженого ОСОБА_7 від 17.01.2018 р. він був належним чином повідомлений про розгляд справи місцевим судом 18.01.2018 р., отримав пам`ятку з правами, з якими був ознайомлений і вони йому зрозумілі. Також вказав, що йому не потрібний захисник й просив його клопотання розглядати без його участі (а.с. 7).

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :