Провадження № 1-кп/756/335/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року м.Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, уродженця м. Кременчук, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.263 КК України, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, уродженця Луганської області, м. Сватове, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: 20.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі строком, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, який обвинувачується

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України

В С Т А Н О В И В:
У невстановлений досудовим слідством час приблизно 14.02.2016 року у зоні проведення антитерористичної операції в районі селища Широкіне Донецької області під час виконання бойового завдання на підлозі напівзруйнованого будинку ОСОБА_6 було знайдено декілька коробок патронів калібру 5.45 мм, дві упаковки пороху, корпуси ручних гранат з запалами.

В цей момент у ОСОБА_6 винник злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння, зберігання боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, у точно невстановлений досудовим слідством час, приблизно 14.02.2016, у зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області селища Широкіне ОСОБА_6 , шляхом привласнення знайдених боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, незаконно придбав набої калібру 5.45 мм., два мішки пороху, 3 корпуси гранат типу РГД-5, два корпуси гранат типу Ф-1, 4 запали типу УЗРГМ-2, 1 запал типу УЗРГМ, котрі носив при собі для військових потреб.

В подальшому, приблизно 29-30 вересня 2016 року ОСОБА_6 вищевказані предмети без передбаченого законом дозволу транспортував з міста Маріуполь, оскільки проходив там військову службу, а потім до місця свого проживання, що в м. Києві у своїй сумці поїздом Маріуполь-Київ.

Після того, як ОСОБА_6 прибув на поїзді до м. Києва він направився до станції метро «Вокзальна» та попрямував на метрополітені до станції метро «Голосіївська» Вийшовши з метрополітену на станції метро «Голосіївська» направився до місця свого проживання, а саме: квартири АДРЕСА_5 , де вище перелічені предмети сховав у своїй кімнаті у шафі та там незаконно зберігав.

Під час проведення огляду місця події 05.11.2016, в приміщенні вищезазначеної квартири виявлено сумку зеленого кольору, в якій виявлено боєприпаси до бойової нарізної вогнепальної зброї, а саме-проміжні патрони зразка 1974 року калібру 5,45x39 мм у кількості 50 шт. та метальна вибухова речовина нітроцелюлозний (бездимний) порох -два мішечки з маркуванням «пакети метательного заряда 120-пм». Крім того, при подальшому огляді приміщення квартири в шафі у черевику виявлено уніфікований запал до ручних гранат дистанційної дії УЗРГМ, який відноситься до боєприпасів.

Крім того, ОСОБА_6 , у не встановлений слідством час в ході розмови повідомив своєму знайомому ОСОБА_7 , що в нього є боєприпаси. В подальшому, 04.11.2016. ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_7 та запропонував реалізувати 3 корпуси гранат типу РГД-5, один корпус гранати типу Ф-І та 4 запали типу УЗРГМ-2. В цей момент у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винник спільний злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання та збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

На виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на носіння, зберігання та збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу 04.11. 2016 року ОСОБА_7 за допомогою засобів мобільного зв`язку домовився з малознайомою особою на ім`я ОСОБА_8 про зустріч та умови збуту вибухових пристроїв, про що повідомив ОСОБА_6 . Того ж дня, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, упакував 4 корпуси гранат та запали у дві картоні коробки, які помістив до свого рюкзака, після чого вийшов з рюкзаком з дому та попрямував до станції метро «Голосіївська», на метро прибув до станції метро «Мінська». Після чого вийшов з метрополітену та попрямував до ТРЦ «Дрім Таун», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 21, де зустрівся з ОСОБА_7 ..

В подальшому, реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погодили місце де буде зберігатись пакет з вибуховими пристроями, ОСОБА_6 підійшов до куща, що поблизу будинку №21,що на проспекту Оболонському у м. Києві та заховав біля нього пакет. Після чого до нього підійшов ОСОБА_7 та два чоловіки. ОСОБА_7 дістав з-під куша пакет вибуховими пристроями та почав їх демонструвати. В пакеті знаходились: 3 корпуси гранат типу РГД-5, один корпус гранати типу Ф-1 та 4 запали типу УЗРГМ-2. Після того як ОСОБА_7 продемонстрував вміст пакету до них підбігли працівники поліції та затримали. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 планували отримати по 10000 гривень.

Надані па дослідження предмети - об`єкти № 1-3 є стандартними промислово виготовленими корпусами ручної гранати РГД-5. Наданий на дослідження предмет - об`єкт № 4 є стандартним промислово виготовленим корпусом ручної гранати Ф-1. Надані на дослідження чотири предмети об`єкти № 5-8 є стандартними, промислово виготовленими уніфікованими запалами типу УЗРГМ-2.

Надані на дослідження предмети (об`єкти № 1-4.) є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, не відносяться до боєприпасів. Надані на дослідження предмети (об`єкти № 5-8) відносяться до боєприпасів.

Надані на дослідження об`єкти № 1-4, при поєднані з уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ-2 (об`єкти № 5-8), які призначені для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини ручних гранат Ф-1. РГД-5, РІ -42, що передбачено їх конструктивними особливостями, представляють собою ручну наступальну осколкову гранату РГД-5. Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до боєприпасів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнав повністю і пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах, він 14.02.2016 року у зоні проведення антитерористичної операції, в районі селища Широкіне під час виконання бойового завдання, знайшов декілька коробок патронів калібру 5.45 мм, дві упаковки пороху, корпуси ручних гранат з запалами,які він поїздом з міста Маріуполь до Києва перевіз та зберігав за місцем свого проживання. Також, він повідомив ОСОБА_7 , що у нього є боєприпаси. ОСОБА_7 запропонував реалізувати 3 корпуси гранат типу РГД-5, один корпус гранати типу Ф-І та 4 запали типу УЗРГМ-2, він погодився. Пішов на зустріч з ОСОБА_7 до ТРЦ «Дрім Таун», у подальшому до нього підійшов ОСОБА_7 з покупцями, яким він показав пакет з боєприпасами, під час цього їх затримали працівники поліції.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнав повністю і пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах, йому ОСОБА_6 повідомив, що у нього є боєприпаси. Він запропонував ОСОБА_6 їх продати. Вони домовились про зустріч з покупцями, під час цієї зустрічі їх затримали працівники поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з"ясовано, чи правильно обвинувачені розуміють зміст тих обставин, які вони не оспорюють, чи є добровільною та істинною їх позиція, а також роз"яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не оспорювалися, в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доказана, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доказана, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу за попередньою змовою групою осіб.

При визначенні виду, та міри покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, а також відомості які характеризують особу обвинуваченого: раніше не судимий, не одружений, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд вважає щире каяття, а також те, що він є учасником бойових дій.

Обставин які обтяжують покарання ОСОБА_6 суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, дані про особу ОСОБА_6 ступень тяжкості злочину, суд приходить до висновку, що його виправлення можливо у разі призначення покарання у вигляді позбавлення волі та застосування ст.ст. 75,76 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 звернувся суду з заявою про застосування щодо ОСОБА_6 амністії, оскільки він є учасником бойових дій.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти застосування амністії відносно ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 просив суд звільнивши його від відбування покарання, оскільки він є учасником бойових дій, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій.
Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України не є особливо тяжким.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 є учасником бойових дій. У обвинувальному акті зазначено, що він скоїв злочин під час виконання бойових завдань в районі антитерористичної операції.
Обмежень щодо застосування відносно ОСОБА_6 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України Про амністію у 2016 році, судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», тому його слід звільнити від відбування призначеного судом покарання.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також відомості які характеризують його особу: раніше судимий, не одружений, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд вважає щире каяття, а також те, що він є учасником бойових дій.

Обставиною яка обтяжує покарання ОСОБА_7 є рецидив злочинів.

Враховуючи обставини справи, дані про особу ОСОБА_7 ступень тяжкості злочину, а також, те, що він скоїв злочин у випробувальний період, суд приходить до висновку, що його виправлення можливо лише у разі з призначення покарання у вигляді позбавлення волі, що підстави для застосування ст.ст.69,75 КК України відсутні.
Відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за цим вироком слід частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 звернулась суду з заявою про застосування щодо ОСОБА_7 амністії, оскільки він є учасником бойових дій.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти застосування амністії відносно ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 просив суд звільнити його від відбування покарання, оскільки він є учасником бойових дій, повністю визнає свою вину, щиро розкаявся.
Нормами Законів України «Про застосування амністію в Україні» та «;Про амністію у 2016 році» визначено коло осіб, до яких амністія не застосовується.
Зокрема, відповідно до п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та положень ст. 4 Закону України «Про застосування амністію в Україні» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробовуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Оскільки ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин (ч. 1 ст. 263 КК України) в період іспитового строку, тому його не можна звільнити від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати: за проведення вибухотехнічної експертиза № 129-ВТ від 05.11.2016 року у розмірі 990 гривень 45 копійок слід стягнути з ОСОБА_6 .

За проведення вибухотехнічної екепертизи № 133-ВТ від 08.11.2016 судові у розмірі 1055 гривень 52 копійки, за проведення судово-балістичної експертизи № 1015 від 08.11.2016 у розмірі 1760 гривень 80 копійок,за проведення вибухотехнічної експертизи № 449хс від 11.11.2016 у розмірі 990 гривень 45 копійок, за проведення судово-трасологічної експертизи № 1097 від 23.11.2016 у розмірі 703 гривні 68 копійок слід стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дольовому порядку на користь держави.

Речові докази суду не надавались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі,

Відповідно до ст.70 КК України ОСОБА_6 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначивши йому остаточно покарання у вигляді чотирьох позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 75,76 КК Українизвільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з іспитовим строком три роки та покласти на нього на цей період обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016» році ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому за цим Законом покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_7 за цим вироком частково у вигляді шести місяців позбавлення волі приєднати не відбуте ним покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року остаточно призначивши покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду. Строк відбуття покарання рахувати з 25.10.2017 року.

Судові витрати: за проведення вибухотехнічної експертиза № 129-ВТ від 05.11.2016 року у розмірі 990 гривень 45 копійок стягнути з ОСОБА_6 , за проведення вибухотехнічної експертизи № 133-ВТ від 08.11.2016 судові у розмірі 1055 гривень 52 копійки, за проведення судово-балістичної експертизи № 1015 від 08.11.2016 у розмірі 1760 гривень 80 копійок,за проведення вибухотехнічної експертизи № 449хс від 11.11.2016 у розмірі 990 гривень 45 копійок, за проведення судово-трасологічної експертизи № 1097 від 23.11.2016 у розмірі 703 гривні 68 копійок стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дольовому порядку на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженими- з моменту отримання його копії.

Головуючий ОСОБА_1