Ухвала

Іменем України
26 грудня 2017 року
м. Київ

Справа №760/10550/15-к

Верховний Суд колегією Касаційного кримінального суду (Перша палата) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 26 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва області від 12 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи

1. Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 26 серпня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
2. На підставі ст. 75 КК суд звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і визначив іспитовий строк тривалістю 3 роки та поклав на нього обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76 цього Кодексу.
3. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчиненому 01 квітня 2015 року в м. Києві. Обставини вчинення правопорушення встановлені судом та детально викладені у вироку.
4. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Доводи касаційної скарги

5. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому ж суді, посилаючись на:
неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність;
невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого;
істотне порушення апеляційним судом кримінального процесуального закону.
Оцінка суду

6. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Щодо неправильного застосування статті 75 та явної несправедливості покарання

7. На обґрунтування своєї позиції прокурор зазначає, що положення ст. 75 КК до ОСОБА_4 застосовано неправильно, що призвело до м`якості призначеного йому покарання. Також зазначає, що поза увагою суду залишилась обставина, що обтяжує покарання засудженому рецидив злочину.
8. З матеріалів касаційного провадження випливає, що суд першої інстанції, визнавши засудженого винним, дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства (див. п. 2 вище).
9. Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про призначення засудженому покарання, врахував, що вчинене засудженим правопорушення є тяжким злочином. Суд також дав оцінку даним про особу засудженого, який раніше судимий, працює, хоча і неофіційно, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку лікаря нарколога не перебуває, однак перебуває на обліку лікаря психіатра з приводу хронічного нервово-психічного захворювання.
10. Крім того, суд врахував пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття та позицію потерпілого ОСОБА_5 , а також обставину, що обтяжує покарання- рецидив злочинів.
11. Апеляційний суд погодився з оцінкою суду першої інстанції.
12. Законодавець, визначаючи правила застосування статті 75 КК, не виключив можливість її застосування також й у випадку засудження за частиною третьою статті 185 КК. Прокурор не навів у касаційній скарзі обґрунтування тому, у чому полягає неправильність застосування статті 75 КК і якими положеннями закону суду заборонено застосовувати цю статтю у ситуації, яка розглядалася судами першої та апеляційної інстанцій.
13. Фактично, доводи прокурора зводяться до того, що суди першої і апеляційної інстанції надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден прокурор. Тобто, посилаючись формально на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, прокурор ставить питання щодо явної несправедливості покарання через м`якість.
14. Однак, у своїй касаційний скарзі прокурора не навів підстав вважати обране покарання явно несправедливим через м`якість і переконливих доводів, які б спростовували висновки місцевого й апеляційного судів в частині призначення покарання засудженому, та які б свідчили б про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
15. Таким чином, суд відхиляє доводи прокурора щодо явної несправедливості покарання.
Щодо істотного порушення процесуального закону апеляційним судом

16. Прокурор скаржиться, що апеляційний суд не перевірив доводи прокурора в апеляційної скарзі щодо відповідності призначеного покарання, як того вимагає ст. 419 КПК.
17. Однак, ухвала апеляційного суду містить належну оцінку доводам апеляції прокурора, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, докладні мотиви відхилення доводів прокурора. Таким чином, апеляційний суд виконав вимоги ст. 419 КПК.
18. Той факт, що апеляційний суд не погодився з доводами обвинувачення, саме собою не може свідчити про порушення ним вимог процесуального закону.
19. Таким чином, суд відхиляє доводи прокурора щодо істотного порушення процесуального закону апеляційним судом.
Узагальнення

20. З огляду на викладене, касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, що дає підстави для відмови у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини другої статті 428 КПК.
На підставі викладеного суд, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 26 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва області від 12 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_2