УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянув у судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000051 від 20 березня 2013 р. у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Поті Грузія, грузина, громадянина Грузії, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 69, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 р.),

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2017 р. слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в обґрунтування якого зазначив наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у лютому 1999 р. ОСОБА_5 спільно з мешканцями м. Сімферополя АР Крим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також жителями Запорізької області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , переслідуючи мету особистої наживи та незаконного збагачення, діючи умисно із корисливих мотивів, організувалися в єдину стійку, озброєну групу - банду для скоєння нападів на окремих осіб і заволодіння їх індивідуальним майном.

ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , виступивши організаторами створення банди, об`єднали інших її членів спільністю дій і єдністю злочинних намірів, тісно згуртували їх між собою, підшукували об`єкти та визначали плани здійснення розбійних нападів на громадян у м. Мелітополі Запорізької області, розподілили ролі кожного під час вчинення кримінальних правопорушень, довели цей план до відома ОСОБА_5 та інших членів банди, а також безпосередньо керували ними при вчиненні конкретних кримінальних правопорушень.

Дії банди посягали на основи державного управління в сфері суспільної небезпеки, життя та здоров`я громадян, права власності на майно.

В кінці січня 1999 р. жителі м. Мелітополь Запорізької області ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , маючи умисел на вчинення збройних нападів на окремих громадян, незаконно придбали обрізи двоствольної мисливської рушниці невстановленої моделі і одноствольної мисливської рушниці конструкції Бердана № НОМЕР_1 , які є вогнепальною зброєю і придатні для стрільби, та надали їх у розпорядження членів банди.

Члени банди використовували різноманітні засоби маскування, а також для забезпечення мобільності при підготовці та вчиненні кримінальних правопорушень використовували автотранспорт, а саме: автомобіль марки «Ніссан», державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_14 , а також формене обмундирування працівника міліції, що належало ОСОБА_7 , скотч, перуку і маски з прорізами для очей.

Протягом усієї злочинної діяльності члени банди інформували один одного про підготовку та вчинення злочинів, діяли з розподілом ролей, заздалегідь розробленими та узгодженими планами. Члени банди усвідомлювали, що дії кожного з них є невід`ємною складовою частиною всього обсягу дій при скоєнні кримінальних правопорушень. Здобуті злочинним шляхом гроші, цінності та інше майно ОСОБА_7 і ОСОБА_11 розподіляли між членами банди, а також використовували для фінсового забезпечення злочинної діяльності.

При вчиненні кримінальних правопорушень. ОСОБА_5 та члени банди застосовували насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілих, погрожували застосуванням такого насильство та вбивством, зв`язували потерпілих та спричиняли їм тілесні пошкодження. В результаті скоєних нападів, члени банди заволоділи майном громадян, спричиняючи потерпілим значну шкоду.

10 лютого 1999 р. близько 05 години 00 хвилин, члени озброєної злочинної банди ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 в автомобілі «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 прибули з м. Сімферополь в м. Мелітополь в квартиру АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_11 .

У цей же день близько 10 години 00 хвилин, зібравшись у квартирі ОСОБА_11 , члени банди обговорили план здійснення нападів на будинки у м. Мелітополі, де мешкають особи циганської національності, з метою заволодіння їх майном, вирішили використовувати в нападах обрізи мисливських рушниць, надані ОСОБА_11 і ОСОБА_15 , а також розподілили між собою ролі.

У відповідності з розробленими планами нападів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на автомобілі «Ніссан» під керуванням останнього, виїхали і оглянули будинки АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , на які вказали ОСОБА_13 і ОСОБА_11 , як об`єкти планованих нападів, а також шляхи під`їзду до них. Після чого, членами групи було прийнято рішення здійснити розбійний напад на громадян, які мешкають у будинку АДРЕСА_4 .

У той же день, 10 лютого 1999 р. близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_14 , з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, на вищевказаному автомобілі під управлінням останнього під`їхали до будинку АДРЕСА_4 .

До цього ж будинку, діючи за раніше розробленим планом, пішки підійшли члени банди ОСОБА_5 і ОСОБА_12 , де відповідно за заздалегідь розподіленими ролями залишилися спільно з ОСОБА_14 біля будинку АДРЕСА_4 , наглядаючи за навколишнім оточенням, з метою своєчасного попередження членів банди про небезпеку та виникнення перешкод для вчинення злочину.

Озброєні обрізами мисливських рушниць, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_16 і ОСОБА_7 , одягненим в формене обмундирування працівника міліції, діючи відповідно до розподілених ролей, увірвалися до будинку АДРЕСА_6 , за місцем мешкання сім`ї ОСОБА_17 . Перед нападом ОСОБА_7 одягнув на голову перуку, а ОСОБА_18 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 - маски з прорізами для очей.

Проникнувши у будинок, ОСОБА_11 , діючи узгоджено з іншими членами банди, напали на подружжя ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , їх матір ОСОБА_20 , а також малолітнього сина ОСОБА_21 , 1991 року народження і, погрожуючи їм застосуванням вогнепальної зброї і фізичного насильства, зажадали видати наявні в будинку гроші, а також вироби із золота та інші цінності.

Отримавши відмову від потерпілих, ОСОБА_11 спільно з іншими членами банди стали наносити ОСОБА_17 , ОСОБА_19 і ОСОБА_22 удари прикладами обрізів, а також руками і ногами по різних частинах тіла, заподіявши потерпілим наступні тілесні ушкодження: ОСОБА_17 - забій правого очного яблука, крововиливи в його оболонки, синець м`яких тканин правої очниці, садна голови та грудної клітки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; ОСОБА_19 - рана волосистої частини голови, синці обличчя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; ОСОБА_20 - фізичний біль.

Після цього, з метою остаточного придушення волі потерпілих до опору, ОСОБА_11 у присутності ОСОБА_19 схопив малолітнього ОСОБА_23 і, приставивши до його голови обріз рушниці, став погрожувати йому вбивством у разі відмови потерпілих виконати вимоги нападників.

Повністю подавивши волю потерпілих до опору, члени банди перебуваючи у будинку заволоділи грошима в сумі 10 000 гривень, телевізором «Панасонік» вартістю 2 000 гривень, відео - плеером «Тошиба» вартістю 600 гривень, золотим ланцюжком вартістю 1 800 гривень, двома золотими обручками вартістю по 150 гривень кожна на суму 300 гривень, золотим перснем з рубіном вартістю 450 гривень, трьома жіночими куртками зі шкірозамінника вартістю 60 гривень кожна, на суму 180 гривень, вісімнадцятьма спортивними костюмами вартістю 60 гривень кожний, на суму 1 080 гривень, десятьма замшевими куртками вартістю 70 гривень кожна, на суму 700 гривень, двома куртками зі шкірозамінника вартістю 60 гривень кожна, на суму 120 гривень, золотими сережками вартістю 250 гривень, трьома дублянками вартістю 120 гривень кожна, на суму 360 гривень, а всього на загальну суму 17 840 гривень, чим заподіяли потерпілим значний матеріальний збиток.

Заволодівши, таким чином майном сім`ї ОСОБА_24 , нападники помістили ОСОБА_19 і її сина ОСОБА_21 в підвал будинку, матір ОСОБА_22 - у ванну кімнату, а ОСОБА_25 зв`язали мотузкою і загорнули в килим, після чого почали виносити викрадене з будинку і вантажити його в автомобіль за участю ОСОБА_12 і ОСОБА_5 , де знаходився ОСОБА_14 .

У цей час ОСОБА_26 , звільнившись від мотузок, взявши мисливську рушницю марки «ІЖ-27 Е» № НОМЕР_4 , яку зберігав у будинку, та з метою припинення злочину і затримання нападників вибіг на вулицю, зробивши один постріл у повітря, а другий в бік автомобіля, поранивши при цьому ОСОБА_14 та пошкодивши його автомобіль «Ніссан». Після чого, ОСОБА_7 і інші члени банди на вказаному автомобілі зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, з викраденим майном.

Вогнепальне поранення, отримане ОСОБА_14 в ході розбійного нападу на родину ОСОБА_17 , не дало можливості ОСОБА_5 та іншим членам банди довести до кінця свій злочинний намір, спрямований на вчинення інших запланованих розбійних нападів на громадян, які мешкали у будинках АДРЕСА_3 та АДРЕСА_7 .

27 лютого 1999 р. винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ознаками злочинів, передбачених ст. 69, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 р.).

2 грудня 1999 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оголошено у розшук, кримінальна справа відносно них виділена в окреме провадження № 329913 пр-А та зупинена на підставі п. 1 ст. 206 КПК України.

26 жовтня 2012 р. прокурором Запорізької області визначено підслідність по кримінальній справі № 329913 пр-А, яку було направлено для подальшого розслідування до СУ ГУМВС України в Запорізькій області. В подальшому кримінальну справу було зупинено на підставі п. 1 ст. 206 КПК України.

20 лютого 2013 р. досудове розслідування по кримінальній справі № 329913 пр-А поновлено і відомості щодо зазначеного правопорушення внесено до ЄРДР за № 0000051 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 69, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 р.).

В цей же день складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ст. 69, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 р.), та провадження було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 тривалий час переховується від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілих та свідків та перешкоджати таким чином встановленню істини у справі. Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження. Крім того, злочини, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_5 віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до п`ятнадцяти років.
Тому враховуючи вищезазначене, слідчий просив суд обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, які викладені у клопотанні.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши прокурора та слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 69, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 р.).

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, тяжкість злочинів у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_5 , який перебуває у розшуку, раніше не засуджений, офіційно не працевлаштований, а також ту обставину, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

На підставі досліджених матеріалів, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, та прокурор у судовому засіданні, дають достатні підстави дійти обґрунтованого висновку, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на потерпілих та свідків та перешкоджати встановленню істини у справі.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, та для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою старшого слідчого прокуратури Запорізької області від 27 листопада 1999 р. ОСОБА_5 оголошено у розшук. Постановою слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 10 листопада 2017 р. ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Беручи до уваги надані слідчим та прокурором докази, з урахуванням обставин, визначених у ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про достатність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, та враховуючи, що ОСОБА_5 оголошено у розшук, у зв`язку з чим вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, судом не визначається розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 193-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ст. 69, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 р.), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчому забезпечити доставку підозрюваного до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1