Справа № 576/605/16-к
Провадження № 1-кп/576/75/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.17 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
з участю:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001092 від 09.10.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рижівка Білопільського району Сумської області, громадянина України, такого, що не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.02.2012 року Глухівським районним судом за ст.185 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт;

- 19.07.2012 року Глухівським районним судом за ст.15 ч. 2, 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, на основі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 05.04.2013 року Глухівським міськрайонним судом переглянутий вирок суду від 19.07.2012р., згідно якого відмінено іспитовий строк і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

- 16.06.2014 року звільнений від відбування покарання згідно ст. 2 ЗУ „Про амністію в 2014 році від 08.04.2014р.;

- 25.09.2014 року Глухівським міськрайонним судом за ст. 185 ч.2 КК України до 3 місяців арешту. Дане покарання відбуто 06.03.2015р.;

- 20.04.2015 року Глухівським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України -

В С Т А Н О В И В :
06 жовтня 2015 року близько 18 - 00 години, ОСОБА_10 повторно, маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом відкриття хвіртки, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 , звідки викрав алюмінієвий казанок вартістю 75 грн., а також шляхом зламу навісного замка проник до веранди будинку за вищевказаною адресою, де скоїв крадіжку газового балону місткістю 50 літрів вартістю 250 грн..
З викраденими майном ОСОБА_10 таємно покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, потерпілому ОСОБА_12 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 325 грн..
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав частково, зазначив, що кається у вчиненому, винуватий в тому, в чому його звинувачує прокурор, та пояснив, що дійсно 06.10.2015р., перебуваючи в с. Ємадикіне керував підводою, був не один, але з ким саме не пам`ятає, хотів зайти закурити до знайомого, якого знав раніше, а саме до АДРЕСА_3 огорожене, хвіртка, через яку він зайшов, була відчинена. Зайшов у двір, подивився, що нікого немає, взяв кусок труби і балон. Де саме знаходився балон зараз точно не пам`ятає, але у дворі біля веранди. Чи зачинялась веранда йому не відомо, бо не відкривав її, про те, де саме взяв балон вже показував під час слідства, до будинку не проникав. Потім взяв газовий балон та казанок і пішов за возом, вони сіли та поїхали. Балон лежав на підводі, прикритий покривалами. Викрадене майно залишили в с. Ходине у сусіда, прізвище не пам`ятає. Що сталось із викраденим в подальшому йому невідомо, для чого викрав майно сказати не може. Жодних заяв чи повідомлень з приводу застосування тиску з боку правоохоронних органів не робив.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що сусід ОСОБА_13 , який проживає поряд з його мисливським будинком у АДРЕСА_2 , зателефонував і повідомив, що хтось пробрався туди. Це сталось у середині жовтня. Хтось зайшов у двір, куди хвіртка відкривається без перешкод, замок у веранді навісний, зламаний, на ключ не замикається. Підтверджених доказів, документів тощо на викрадене не має, адже все було придбане приблизно 20 років тому.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 в показав, що того дня, в другій його половині, приблизно о 16 годині, почув, як гавкають собаки. Жінка сказала, що до їх воріт хтось під`їхав на коні. Це був якийсь чоловік. Тут з`явився обвинувачений, який ніс казанок та трубу, балону не бачив. Пояснив, що кінь був з возом, на якому щось лежало схоже на газовий балон, накрите покривалом, що його будинок розташований через два будинку праворуч від будинку потерпілого. Про крадіжку дізнався від потерпілого на другий день.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що того дня, їхали два хлопці на коні і запропонували купити балон і трубу. Це було приблизно півроку тому, точно не пам`ятає. Балон і зараз знаходиться у нього вдома. Обвинуваченого серед тих хлопців не було, адже його він знав раніше, тому переплутати не міг.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що в той день вона була вдома, почула, що гавкає собака, виглянула і побачила коня та хлопця, який йшов повз її будинку і ніс трубу. Кінь їхав зі сторони, де була крадіжка. Віз був накритий. Коли вона виглянула у вікно, то кінь з возом стояли, а потім почав рухатись прямо, не розвертаючись. Чи являється цим хлопцем обвинувачений сказати не може, бо бачила лише силует.
Також вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів:
протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2015 року та фототаблиць до нього, згідно якого свідок ОСОБА_14 показав, що 06.10.2015 року він знаходився вдома і приблизно о 16 год. 30 хвил. почув гавкіт собаки. Його дружина повідомила йому, що помітила з вікна коня з возом, після чого він підійшов до хвіртки і помітив там ОСОБА_17 (фото 2). Потім він вийшов на вулицю, де побачив як повз нього зі сторони господарства по АДРЕСА_2 , йшов ОСОБА_18 (фото 3), тримаючи в руках казанок та металеву трубу. А зліва по вулиці ОСОБА_19 помітив коня з возом, на якому був газовий балон та якісь речі (фото 4). Погрузивши всі ці речі, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 поїхали на коні (т. 1 а.с.112-116);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2016 року та фототаблиць до нього, згідно якого свідок ОСОБА_22 показав, що він разом зі своїм братом ОСОБА_10 їхали на коні з возом з смт. Шалигине і повернули до с. Ємадикіне (фото 2). Вони під`їхали до одного з будинків в селі та стали напроти господарства по АДРЕСА_2 , (фото 3), після чого ОСОБА_10 , сказавши, що піде попрохати закурити, пішов до зазначеного господарства, відчинивши при цьому хвіртку (фото 4). Потім він за два рази виніс звідти алюмінієвий казанок, металеву трубу та газовий балон, які завантажив на віз. Після цього ОСОБА_21 , який стояв на вулиці, з ОСОБА_20 поїхали в с. Ходине (фото 5) (т. 1 а.с.117-121);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2016 року та фототаблиць до нього, згідно якого ОСОБА_10 показав що 06.10.2015 року він з метою крадіжки прибув в с. Ємадикіне до належного ОСОБА_12 господарства. Далі, впевнившись, що поруч з будинком та у дворі нікого немає, увійшов через незачинені вхідні двері в середину господарства, де з правої сторони від ганку будинку помітив газовий балон, який взяв та виніс на вулицю. В подальшому, повернувшись, відразу помітив в середні двору, ліворуч, біля навісу, чавунний чи алюмінієвий казанок, який забрав та виніс на вулицю. Він відразу вирішив вкрасти балон і казанок, коли оглянув двір, а в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд (а.с.122-126).
-протоколом добровільної видачі від 09.12.2015 року, складеного слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_23 , вбачається, що газовий балон прийнятий від ОСОБА_15 , який мешкає в АДРЕСА_4 . (т. 1 а.с.128)
-протоколом огляду предмету від 09.12.2015 року, проведеного слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_23 , вбачається, що газовий балон червоного кольору, об`ємом 50 л, у повністю справному стані, порожній, з частково відшарованою фарбою. На поверхні балону, посередині, горизонтально розташований напис „Пропан (т. 1 а.с. 128, 129);
-висновком судового експерта № 101 від 24.11.2015 року, згідно якого залишкова вартість викраденого майна, яке належить ОСОБА_12 , на час скоєння кримінального правопорушення могла складати 325 грн. (75 грн. алюмінієвого казанка і 250 грн. - газового балону) ( т. 1 а.с.134-137);
Зазначені вище докази є належними та допустимими та загалом узгоджуються між собою. Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 є об`єктивними доказами, і підстави для сумнівів у неупередженості даних свідків відсутні.

Разом з цим свідок ОСОБА_15 показав, що серед хлопців які продали йому балон і трубу, ОСОБА_10 не було, а балон і зараз знаходиться в нього вдома. Суд в цій частині критично ставиться до показів свідка, оскільки безпосередньо ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив передачу викраденого майна сусіду в с. Ходине, із протоколів добровільної видачі та огляду предмету від 09.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_15 добровільно видав газовий балон органу досудового слідства, а з постанови про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 09.12.2015 року і розписки ОСОБА_12 видно, що балон переданий на зберігання власнику.
Також суд критично ставиться до твердження обвинуваченого з приводу не проникнення до веранди. Так, потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні наполягав на тому, що газовий балон знаходився саме у веранді будинку, вхідні двері якої були зачинені навісним замком, що не закривався на ключ через поломку. У суду відсутні підстави не приймати до уваги пояснення потерпілого. Разом з цим обвинувачений ОСОБА_10 надаючи пояснення в судовому засіданні неодноразово давав суперечливі свідчення. Так, спочатку сказав, що двір був закритий, а потім, що відкритий; на пряме питання прокурора чи брав балон, повідомив, що не брав, а вже на наступне питання дав протилежну відповідь; балон за першим свідченням взяв біля веранди, а за наступним у дворі.
Крім цього під час проведення слідчого експерименту 25.03.2016 року ОСОБА_10 показав, що 06.10.2015 року він з метою крадіжки прибув в с. Ємадикіне до належного ОСОБА_12 господарства. Далі, впевнившись, що поруч з будинком та у дворі нікого немає, увійшов через незачинені вхідні двері в середину господарства. Про те, що метою входу до двору потерпілого стало бажання попросити запалити ОСОБА_10 став пояснювати значно пізніше, так само як і ОСОБА_22 , про що зазначено у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.03.2016 року.

За таких обставин суд вважає зазначену позицію обвинуваченого такою, що направлена на зміну кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення на менш тяжку з метою уникнення від покарання.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повністю доведена поза розумним сумнівом, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_10 діяння повністю доведено і правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з незаконним проникненням до сховища та житла.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Суд не може визнати пом`якшуючою обставиною виказане обвинуваченим під час судового засідання каяття. Так, щире каяття означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Обвинувачений покаявся лише формально, зазначивши про це на початку пояснень.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин маючи невідбуте покарання за майновий злочин, негативно характеризується за місцем мешкання, стан його здоров`я, а саме те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, численні довідки лікарів, надані суду під час розгляду справи, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку з чим, вважає за можливе призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції частини статті, якою передбачено покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Питання про витрати на залучення експерта має бути вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжні заходи не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_10 покарання шляхом часткового складання даного покарання та покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2015 року, зміненим Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 вересня 2015 року, остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_10 строк відбування покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2015 року, зміненим Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 вересня 2015 року.

До набрання вироком законної сили залишити засудженого ОСОБА_10 в Сумському СІЗО.

Речовий доказ - газовий балон, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_12 залишити в користуванні власника.

Стягнути із ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в розмірі 184,14 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційну скаргу мають право подати обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, інші особи, у випадках, передбачених КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Суддя