Справа № 333/3181/17
Провадження № 1-кп/333/418/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000006 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Білоцерківка Куйбишевського (Більмацького) району Запорізької області, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

23.03.2015 р., на виконання вказаного вище Указу, ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та був направлений для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Цього ж дня, наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1 відділення 4 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків військової частини та зараховано на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 р. № 1932-ХІІ (із змінами), визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків відповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатись до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

28.08.2015 р. під час перевірки особового складу було виявлено відсутність у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_4 .

Водночас, діючи з порушенням вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, з метою ухилитись від проходження військової служби, 28.08.2015 р. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 06.06.2017 р.

Обвинувачений ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні визнав себе винним в пред`явленому обвинуваченні, а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та розкаявся. Пояснив, що дійсно 28.08.2015 р. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд та ухилявся від проходження військової служби до 06.06.2017 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорював факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії за ч. 3 ст. 408 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_4 скоїв дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України є тяжким злочином.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Пом`якшуючими покарання обставинами є: з`явлення із зізнанням та щире каяття.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_4 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України судимості не має, суд дійшов висновку для виправлення ОСОБА_4 і для попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком.

Судові витрати та речові докази відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1