Справа № 317/539/18
№/п 1-в/317/90/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким від засудженого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 вказав, що підтримує своє клопотання в повному обсязі та просить суд його задовольнити, пояснивши, що він був засуджений вироком Маловисківським районним судом Кіровоградської області від 08.07.2015 року за ч.1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є власністю засудженого. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком цього ж суду від 16.11.2011 року, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.05.2016 року йому зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення відповідно до ст. 72 ч.5 КК України.

Засуджений вважає, що він став на шлях виправлення, працює на виробництві виправної установи, а тому просив суд застосувати відносно нього заохочувальну норму у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Прокурор не заперечував проти заяви засудженого ОСОБА_4 .

Представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» також не заперечував проти заяви ОСОБА_4 , зазначивши, що він став на шлях виправлення та заслуговує на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що заява засудженого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Маловисківським районним суду Кіровоградської області від 08.07.2015 за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є власністю засудженого. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, шляхом часткового приєднання до нового покарання не відбутої частки покарання за вироком цього ж суду від 16.11.2011 року та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.05.2016 року зараховано у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 08.07.2015 року по 29.09.2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 08.07.2015 року Кінець строку: 29.09.2015 року.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.07.2015 року. Під час тримання у Кіровоградському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо. порушення вимог режиму тримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.

З 29.11.2015 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії (№99), характеризувався посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускав. Стягнень не мав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався чотири рази правами начальника колонії та один раз правами начальника відділення СПС, та за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки заохочувався один раз правами начальника колонії.

10.11.2017 року був госпіталізований до багатопрофільної лікарні при Дніпровській УВП №4. За час лікування характеризувався посередньо, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 25.12.2017 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії (№99), характеризується посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускає. Стягнень та заохочень не має.

На виробництві установи працевлаштований, різноробочим, що підтверджується довідкою про працевлаштування.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими негативної і позитивної спрямованості.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, але робить це з метою отримати поблажливість.

У скоєному злочині вину визнає повністю.

За вироком суду позову не має.

На профілактичному обліку не перебуває.

Суду також надана медична довідка в.о. начальника медичної частини ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_6 від 26.03.2018 року, згідно якої вбачається, що засуджений ОСОБА_7 працездатний, за станом здоров`я можлива заміна не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданих суду адміністрацією ДУ «БВК (№ 99)» матеріалів та особової справи засудженого, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 довів те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на пільгу передбачену ст. 82 КК України.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким задовольнити.

Замінити не відбуту частину покарання засудженому ОСОБА_4 більш м`яким покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки 3 місяці 2 днів.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1