Справа № 175/110/18
Провадження № 1-кп/175/9/18
Вирок

Іменем України

13 березня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0002343 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

28 грудня 2017 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_5 знаходився біля будинку № 8 по вул. Будівельників у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, де побачив на бетонному помості боковий обмежувач плити асфальтоукладача та в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

З цією метою він, упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу підняв приналежний ТОВ «Міськшляхрембуд» (далі Товариство) боковий обмежувач плити асфальтоукладача марки «LTL 70B» (щока) китайського виробництва 2007 року випуску вартістю 296,80 грн., і з викраденим майном спробував покинути місце вчинення злочину, однак, учинивши усі дії для скоєння крадіжки чужого майна вказаною вартістю, довести свій злочинний умисел до кінця не зміг із причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений співробітниками охорони Товариства.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав частково і пояснив, що у грудні 2017 року близько 10.00 години він йшов по вул. Будівельників у смт. Слобожанське, де на колишньому місці розташування сміттєвих баків на помості помітив мішки з металевими листами різного розміру без будь-яких маркувань, звідки взяв один лист. Неподалік від цього місця на відстані приблизно 50 м проводилися ремонтні дорожні роботи. Пройшовши деяку відстань почув, що йому вслід кричать невідомі чоловіки, на що він зупинився, а після того, як один із чоловіків почав його штовхати, намагався втекти, оскільки не розумів, що відбувається, однак його наздогнали. Зауважив, що у нього не було корисного умислу, оскільки вважав, що металеві листи нічийні. У судових дебатах свою провину визнав повністю та погодився із запропонованим прокурором покаранням.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.

Показаннями представника потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні повідомив, що 28.12.2017 року зранку працівники Товариства повідомили йому як директору, що на одному з об`єктів по ремонтуванню доріг по вул. Будівельників у смт. Слобожанське невідомий чоловік намагався викрасти складову частину асфальтоукладача, але його вдалося затримати неподалік місця вчинення злочину.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який у суді пояснив, що 28.12.2017 року зранку він із напарником ОСОБА_8 знаходився на перехресті вулиць Будівельників і Василя Сухомлинського у смт. Слобожанське та займався налаштуванням техніки для ремонтування дороги. Поруч лежали деталі асфальтоукладача, одну з яких, а саме поширювач, помітили на спині ОСОБА_9 , який вже відійшов на відстань приблизно 100 метрів у напрямку школи. Після цього вони наздогнали та затримали обвинуваченого, який намагався втекти з місця вчинення злочину, після чого повідомили директора та поліцію.

Аналогічними показаннями у суді свідка ОСОБА_8 , який крім того, пояснив, що ОСОБА_5 спочатку намагався втекти з деталлю асфальтоукладача, а коли він його наздогнав, викинув поширювач (щоку) і продовжив втечу, але був затриманий. У подальшому ОСОБА_5 повідомив, що викрадене вважав металобрухтом. Однак, він вважає, що за своїм зовнішнім виглядом поширювач (щоку) не можливо було віднести до металобрухту, при тому, що у місці її знаходження стояла будівельно-ремонтна техніка та не було ніяких сміттєвих баків.

Матеріалами кримінального провадження № 0002343, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується від 28.12.2017 року, зареєстрованим у цей же день у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події під № 18757, згідно з яким ОСОБА_10 повідомив про невідому особу, яка 28.12.2017 року близько 09.30 години поблизу будинку № 38 по вул. В. Сухомлинського у смт. Слобожанське намагалася викрасти приналежну ТОВ «Міськшляхрембуд» деталь асфальтоукладача (а.к.п.5);

- протоколом огляду місця події від 28.12.2017 року та фото-таблицями до нього, з яких убачається, що на ділянці місцевості біля паркану на відстані близько 10 метрів від буд. № 8 по вул. Будівельників у смт. Слобожанське розміщений боковий обмежувач плити асфальтоукладача, який визнаний речовим доказом і переданий на відповідальне зберігання директору ТОВ «Міськшляхрембуд» ОСОБА_6 (а.к.п.6-9,10,35);

- висновком експерта № 827/17 від 29.12.2017 року, із якого убачається, що ринкова вартість брухту чорних металів вагою 53 кг (у вигляді бокового обмежувача плити асфальтоукладача (щока) (за умови, що станом на 28.12.2017 року щока мала якісні споживчі характеристики) складає 296,80 грн. (а.п.32-34).

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні по справі «Коробов проти України» (п.65) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 29 грудня 2017 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_5 змінював свої показання. Спочатку він заявляв, що не допускав факту приналежності щоки до асфальтоукладача, а після допиту свідків частково визнав свою вину, при цьому знову ж стверджував, що у місці, де він узяв щоку, раніше стояли сміттєві баки, а тому вважав, що бере металобрухт.

Ці доводи ОСОБА_9 суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення чи пом`якшення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого злочину, оскільки ці його доводи спростовуються сукупністю вищенаведених доказів, які не викликають у суду жодних сумнівів.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_9 , - раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_9 , суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_9 , його ставлення до наслідків злочину, віднесеного ч.3 ст.12 КК України до категорії середньої тяжкості, а також вартості об`єкту злочинного посягання та позиції прокурора щодо виду покарання, суд вважає можливим призначити покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався.
Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи, які складають 300 грн., що підтверджується звітом про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 827/17 від 29.12.2017 року (а.к.п.31).

Долю речового доказу суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експерта стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) 300 грн. на користь судового експерта ОСОБА_11 (розрахунковий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_2 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , призначення платежу: за проведення судово-товарознавчої експертизи № 827/17 від 29 грудня 2017 року).

Боковий обмежувач плити асфальтоукладача (щока), переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 по розписці від 28.12.2017 року, - залишити у розпорядженні ТОВ «Міськшляхрембуд» після набрання вироком законної сили.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1