Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

3 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0008100,

у с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.289 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2017 року ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

08.12.2017 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна і на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2017 року призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження прокурор обґрунтовує поважність причин його пропуску тим, що суд першої інстанції не викликав прокурора на проголошення вироку, у зв`язку з чим ніхто з прокурорів під час проголошення вироку присутній не був і його копію не отримував. Копія вироку надійшла до прокуратури лише 09.11.2017 року. При цьому прокурор посилається на положення ч.3 ст.395 КПК України, згідно з якою якщо вирок ______________________________________

Справа № 11-кп/796/361/2018
Категорія: ч.2 ст.289 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_5 , який підтримав клопотання і зазначив, що в судовому засіданні 29.09.2017 року прокурор присутній не був, і повідомлення про дату, місце та час судового засідання до Київської місцевої прокуратури № 10 не надходило; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що в його задоволенні належить відмовити, з таких підстав.
Згідно з п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок протягом 30 днів з дня його проголошення.
Апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції прокурор подав 08.12.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.
Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд здійснювався в судових засіданнях з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, яке це передбачено ст.318 КПК України.
В судовому засіданні, яке відбулося 29.09.2017 року, був присутній прокурор ОСОБА_9 , що підтверджується журналом судового засідання, на який ніким з учасників судового провадження зауваження подано не було, і спростовує доводи прокурора ОСОБА_5 . Оскільки в цьому судовому засіданні лише обвинуваченому було надано останнє слово, після чого суд негайно вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, цим і пояснюється відсутність виступу прокурора на технічному носії інформації.
При цьому надуманими, на переконання колегії суддів, є посилання у клопотанні як на поважність причин пропуску процесуального строку на те, що суд не викликав прокурора на проголошення вироку, а так само на положення ч.3 ст.395 КПК України.
Кримінальним процесуальним законом не передбачено виклик прокурора на проголошення вироку і відсутність прокурора об`єктивно лише пояснюється тим, що він не з`явився на проголошення вироку. Цей обвинувальний акт не розглядався у спрощеному провадженні, а тому закон не пов`язує обчислення строку апеляційного оскарження прокурором з дня отримання копії судового рішення.
До того ж, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні Пономарьов проти України, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Дійсно, копія вироку була отримана Київською місцевою прокуратурою № 10 09.11.2017 року. До цього прокурор не вживав жодних заходів, щоб дізнатись про хід судового провадження в суді першої інстанції, і подання апеляційної скарги на чотирьох аркушах у справі, яка не представляє складності, через місяць після отримання копії судового рішення не може бути визнано виправданим.
Згідно з п.4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Оскільки, як зазначено раніше, суд апеляційної інстанції не вважає причину пропуску строку апеляційного оскарження поважною і не знаходить підстав для його поновлення, апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.117, 399 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 відмовити.

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 повернути.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10