Справа № 461/1992/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1015/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 21.07.2017р. щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сколе, Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у кримінальному провадження № 0000345 від 24.01.2017р.
за участю: прокурора ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 21.07.2017р. визнано винуватими та засуджено:
- ОСОБА_9 за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 24.01.2017р.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_9 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.01.2017р. по 20.06.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили;
- ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 24.01.2017р.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.01.2017р. по 20.06.2017р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_13 , за попередньою змовою у групі з ОСОБА_9 , 24.01.2017р., приблизно о 00.10 год., перебуваючи неподалік приміщення Самостійної державної пожежної частини № 1, що по вул. Кривоноса у м. Львові, повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, підійшли до потерпілого ОСОБА_10 та обоє почали наносити удари по обличчю та тулубу останнього, після чого відкрито заволоділи його майном, а саме планшетом марки «Nomi, вартістю 1000 грн., мобільним телефоном марки «Nokia, вартістю 500 грн., сумкою, вартістю 200 грн., гаманцем, вартістю 200 грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 2000 грн.
Не погоджуючись із даним вироком апеляційні скарги подали захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 та ухвалити новий, виправдувальний вирок, звільнивши ОСОБА_7 з під варти. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що даний вирок суду постановлений із недотриманням вимог КПК України, а саме вимог ст. 7 КПК України. Вважає, що вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині не доведена. Зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо обставин подій спростований у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_10 , який зазначив, що ОСОБА_7 ніяких злочинних дій відносно нього не вчиняв. Допитані у судовому засіданні обвинувачені дали показання, які повністю співпадають із показами потерпілого, а також узгоджуються із письмовими доказами, які були досліджені у ході судового розгляду справи. Судом першої інстанції у вироку не наведено жодних аргументів на підтвердження свого висновку щодо наявності змови між обвинуваченими на вчинення злочину. Звертає увагу, що вирок суду ґрунтується на суперечливих показаннях працівників поліції, які у судовому засіданні так і не підтвердили законність перебування на місці події шести працівників поліції, і такі показання безпідставно визнано судом першої інстанції допустимими. При цьому, ні потерпілий, ні обвинувачені так і не пригадали, що чули крики «Стій! Поліція!» , як зазначено у вироку. Зазначає, що згідно показань потерпілого всі його особисті речі та гроші знаходились у сумці чорного кольору, а під час затримання всі гроші та майно потерпілого знаходились у ОСОБА_9 , а у ОСОБА_7 на шиї висіла сумку потерпілого. Отже, на думку захисника, ОСОБА_7 не забирав у потерпілого гроші та майно, і відповідно не розпоряджався ними, а сумку на шию йому було накинуто після затримання.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить вирок суду у частині засудження ОСОБА_7 скасувати у зв`язку із відсутністю у діях останнього складу кримінального правопорушення, та звільнити ОСОБА_7 з під варти. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не було враховано його показання, які він надав у судовому засіданні про те, що ОСОБА_7 жодних злочинних дій щодо нього не вчиняв, удари не наносив, майна не забирав, і взагалі до нього не підходив. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, з огляду на відсутність жодних доказів про його винуватість.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_9 і закрити кримінальне провадження. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вирок суду, всупереч вимогам ст. 370 КПК України, є незаконним, необґрунтованим і не вмотивованим, оскільки було допущено істотні порушення прав обвинуваченого та вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що слідчий ОСОБА_14 при затриманні ОСОБА_9 не забезпечив вчасно останнього правовою допомогою та не надав ОСОБА_9 побачення із захисником до проведення першого допиту з дотриманням умов конфіденційності. Вважає, що у процесі судового розгляду залишились недослідженими обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного рішення. Зокрема, за клопотанням сторони захисту у суді першої інстанції не було допитано в якості свідків понятих, які були присутні при затриманні обвинуваченого. Вважає, що частина встановлених судом першої інстанції обставин справи не відповідає дійсності та спростовується дослідженими у суді та наведеними у вироку доказами. Зокрема, показаннями обвинувачених, а також потерпілого. Покликається на те, що жоден із покладених в основу вироку доказів не відповідає вимогам ч. 1 ст. 86 КПК України. Протокол огляду місця події складено із порушенням вимог ст.ст. 104, 105, ч. 7 ст. 223 КПК України, а протокол огляду предметів від 27.02.2017р., які були вилучені у ОСОБА_9 під час затримання, є недопустимим доказом з огляду на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про звернення слідчого чи прокурора з клопотанням про арешт вилученого під час особистого обшуку майна. Стверджує про відсутність достатніх доказів для доведення у суді винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому злочині і вичерпані можливості їх отримання.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив скасувати вирок суду та закрити провадження щодо ОСОБА_9 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав подані апеляційні скарги та просив такі задоволити, також просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016р.» згідно поданого ним клопотання, виступ захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 у підтримку поданих апеляційних скарг, пояснення потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив таку задоволити, виступ прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду та безпідставність поданих апеляційних скарги,вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.
Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.
Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що у січні 2017р. вночі, приблизно о 00.00 год. він проходив по вул. Кривоноса у м Львові, біля Пожежної частини, на нього напав невідомий чоловік, наніс удари по голові та тулубу, заволодівши його майном, а саме сумкою, у якій знаходились планшет, мобільні телефони, гаманець з грошима. Вказану особу запам`ятав за татуюванням, від першого удару в обличчя впав на землю, проте встиг помітити іншого чоловіка, який знаходився на протилежному боці вулиці і спостерігав за подіями. Чоловік, який на нього напав, перебіг на іншу сторону вулиці до особи, яка за ними спостерігала і вони вдвох з його сумкою почали рухатись в сторону школи № 19. У подальшому вказані особи були затримані працівниками поліції. Вказав, що перед описаними подіями вживав алкоголь, після нанесених ударів перебував у шоковому стані, у нього було сильно розбите лице.
Наведені показання потерпілий ОСОБА_10 підтримав і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_7 кримінального правопорушення щодо нього не вчиняв.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вірно взяв до уваги данні показання потерпілого, врахувавши при цьому, що показання ОСОБА_10 у частині вчинення щодо нього кримінального правопорушення лише ОСОБА_9 усувається іншими наявними доказами.
Колегія суддів вважає, що позиція потерпілого та сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, спростовується іншими належними та допустимими доказами, які підтверджують доведеність вини обох обвинувачених в інкримінованому їм злочині, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працюючи на посаді оперуповноваженого УКР ГУ НП у Львівській області, у кінці січня 2017р., він разом з іншими працівниками поліції, зокрема ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 проводили профілактичне відпрацювання території Галицького району м. Львова з використанням оперативного автомобіля. Приблизно о 00.10 год., проїжджаючи по вулиці Кривоноса, побачили, що поблизу Пожежної частини двоє невідомих чоловіків, які у подальшому були встановлені як ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , наносили удари руками і ногами потерпілому, під час яких останній лежав на землі і у подальшому забрали його сумку темного кольору. Побачивши вказані події крикнули «Стій! Поліція», після чого обвинувачені почали тікати у бік скверу. Вибігши з машини, працівники поліції почали їх наздоганяти, та наздогнавши, пред`явили службові посвідчення. Оскільки, обвинувачені при затриманні чинили опір, до них були застосовані спецзасоби - кайданки. У подальшому було викликано оперативну групу і при огляді обвинувачених, у них було виявлено речі потерпілого;
- аналогічними за змістом поясненнями, наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 .
Наведені пояснення у повній мірі узгоджуються із іншими належними та допустимими доказами, а саме:
- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 24.01.2017р., з якого вбачається, що ОСОБА_9 затримано під час вчинення злочину та у нього вилучено: планшет марки Nomi C07008 s/n 71613 із розбитим екраном в чохлі жовтого кольору, мобільний телефон марки Нокія 311 ІМЕІ НОМЕР_1 , мобільний телефон марки Musik Mobil D 9101 ІМЕІ НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , мобільний телефон марки HTC ІМЕІ НОМЕР_4 , електричний прилад «Київстар» із розбитим екраном, мобільний телефон марки Samsung ІМЕІ НОМЕР_5 із сім-картою оператора Лайф НОМЕР_6 , зарядний пристрій та батарея до телефону Nokia, юсб провід, адаптер, батареї до мобільних телефонів samsung, ZTE, довідку про склад сім*ї № 01/01 від 23.01.2017 р., товарний чек від 19.09.2017 р., викрутку (а.м.к.п. 130-135);
- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.01.2017р., з якого вбачається, що ОСОБА_7 затримано під час вчинення злочину та у нього вилучено: сумку чорного кольору марки Langsa, гаманець чорного кольору марки Hasslon, у якому знаходяться банківські карточки Приватбанку НОМЕР_7 , Ощадбанку НОМЕР_8 , Fidobank НОМЕР_9 , картка «Скарбниця», картка Alef-vinal, картки оператора Лайф із номером телефону НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , сім-карта «Київстар», ключі, мобільний телефон марки Prestigio ІМЕІ НОМЕР_12 , навушники (а.м.к.п.136-141);
- даними протоколу огляду предмету від 27.02.2017р., яким проведено огляд сумки, гаманця, карточки, мобільного телефону, навушників, які вилучені 24.01.2017р. у ОСОБА_7 під час його затримання як особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.м.к.п.143);
- даними протоколу огляду предмету від 27.02.2017р., яким проведено огляд планшету, мобільних телефонів, електричних приладів, адаптеру, акумуляторної батареї, зарядних пристроїв, викрутки, які вилучені 24.01.2017р. у ОСОБА_9 під час його затримання як особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.м.к.п. 145);
- даними протоколу огляду місця події від 24.01.2017р. та фототаблицею до нього, з яких вбачається, що огляд місця події проводився за адресою м. Львів, вул. Кривоноса біля пожежної частини. Біля стіни на асфальті знаходиться речовина бурого кольору, схожа на кров, серветка із залишками речовини бурого кольору, схожої на кров (а.м.к.п.146-151).
Отже, на переконання апеляційного суду, наведеними вище доказами вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, описаних у вироку суду, є доведеною.
Доводи захисника ОСОБА_8 про визнання доказів недопустимими, зокрема, заяви потерпілого від 24.01.2017р. (а.м.к.п. 129), колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що, що такі відповідають вимогам закону, а вимоги захисника про дослідження доказів у порядку ст. 404 КПК України в апеляційній скарзі не зазначались.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає подані апеляційні скарги необґрунтованими, та вважає вирок суду щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 законним та обґрунтованим.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016р.», то таке не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про амністію у 2016р.» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і підлягає виконанню протягом трьох місяців.

Даний Закон опубліковано 06.09.2017р. у «Голосі України» № 163, тобто з 07.09.2017р. Закону України «Про амністію у 2016р.» набув чинності та підлягав виконанню до 08.12.2017р.

Обвинувачений ОСОБА_21 звернувся із клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016р.» 03.01.2018р., тобто поза межами строку виконання даного Закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 21.07.2017р. щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4