АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/667/2017 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України Головуючий в суді апел. інст..: ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

19 грудня2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2016 року, щодо обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, гаїнця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2000 року за ч.2 ст.140, ст.43 КК України (1960 року), вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2002 року за ч. 3 ст.185 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2002 року ч.3 ст.185, ст.70 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2008 року за ч.1 ст.121, ст.69 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2010 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 11 січня 2014 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 вказано рахувати з 25 травня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72, ст. 3 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до КПК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», постановлено зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження (за період з 25 травня 2016 року по строк приведення вироку до виконання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі).
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , маючи не зняті і непогашені судимості, 24 травня 2016 року близько 22 години 20 хвилин, перебуваючи в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , вживав алкогольні напої разом з іншими особами, в числі яких був потерпілий ОСОБА_11 .
Після вживання алкогольних напоїв, в одній із кімнат вказаної квартири, у ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілому, ОСОБА_8 за допомогою кухонного ножа умисно заподіяв останньому один удар в область живота та один удар ножем в область грудей спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудей та живота, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_11 було доставлено з місця події до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та поміщено на стаціонарне лікування.

Обвинувачений, не погодившись з вироком суду подав на нього апеляційну скаргу, в якій оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення просить змінити кваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 121 на ст. 124 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
ОСОБА_8 зазначає, що суддя мотивуючи прийняте рішення, про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, в основу поклав покази свідка ОСОБА_12 при цьому не допитав його в судовому засіданні, не провів очної ставки між свідками та потерпілим про що обвинувачений просив в судовому засіданні.
На думку ОСОБА_8 , суд під час вирішення питання про доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення не надав належну оцінку: його поясненням про те, що потерпілий перший почав наносити удари обвинуваченому, мав фізичну перевагу над ним, а тому обвинувачений саме з метою захисту вдарив потерпілого ножем; поясненням потерпілого, які узгоджуються між собою, та підтверджують те, що ОСОБА_11 перший почав наносити удари ОСОБА_8 та продовжив би свої дії, якби той його не зупинив його ударом ножа. У зв`язку з такими поясненнями обвинуваченого та потерпілого, в судовому засіданні в суді першої інстанції захисник просив перекваліфікувати дії, однак цього зроблено не було.
Обвинувачений зазначає, що посилання судді у вироку на те, що у ОСОБА_8 на момент затримання не було тілесних ушкоджень не відповідає дійсності, адже відразу після затримання він просив у слідчого провести медичний огляд на наявність у нього тілесних ушкоджень, однак слідчий цю вимогу обвинуваченого проігнорував, тому такі

У апеляційній скарзі захисник просить, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2016 року змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України та призначити йому покарання в межах санкції цієї статті.
Захисник вважає, що у вироку суду взагалі не проаналізовано показання потерпілого ОСОБА_11 дані ним в судовому засіданні 11.10.2016 року, які суперечать коректності обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України та містять ознаки складу злочину за ст. 124 КК України.
Пояснення свідка ж ОСОБА_12 на думку захисту не підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненому тому, що він безпосередньо не бачив бійку потерпілого та обвинуваченого, як і не бачив самого моменту нанесення ОСОБА_8 удару ножем ОСОБА_11 , оскільки вказаний свідок був в сусідній кімнаті. Більше того, безпосередньо повністю бійку та факт нанесення ударів ножем взагалі ніхто зі свідків не бачив.
На думку захисту, суд першої інстанції вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності та призначення йому покарання, не взяв до уваги наявність пом`якшуючої обставини про відшкодування ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 4 000 гривень матеріальної та моральної шкоди, про що потерпілий заявив в судовому засіданні та направляв в суд відповідну заяву, яка в подальшому з невідомих причин не була долучена до матеріалів справи.

До початку розгляду провадження в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав заяву про відмову від своєї апеляційної скарги та його захисник адвокат ОСОБА_9 подав заяву, яка погоджена з обвинуваченим ОСОБА_8 про відмову від своєї апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали подані ними заяви та просили закрити апеляційне провадження, думку прокурора, яка вважала за необхідне закрити апеляційне провадження у зв`язку з відмовою обвинуваченого та його захисника від своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія судів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 403 КПК України, особи, які подали апеляційні скарги, мають право відмовитись від них до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи, що особи, які подали апеляційні скарги відмовились від них, а від інших осіб, які мають право на апеляційне оскарження апеляційні скарги не надходили, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 376, 40, 418 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2016 року закрити у зв`язку з відмовою від апеляційних скарг.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:
__________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4