Справа № 591/483/17
Провадження № 1-кп/591/193/17
У Х В А Л А

23 жовтня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі колегії суддів

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисників адвоката ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Вказане кримінальне провадження перебуває у провадженні Зарічного районного суду м. Суми з 27 січня 2017 року.

01 вересня 2017 року ухвалою колегії суддів відносно ОСОБА_9 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 24 години 27 жовтня 2017 року включно; відносно ОСОБА_10 змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням певних обов`язків на строк до 24 години 27 жовтня 2017 року включно.

18 жовтня 2017 року в судовому засіданні прокурор звернувся з клопотаннями про продовження дії запобіжних заходів: ОСОБА_9 у виді тримання під вартою на 60 діб та ОСОБА_10 у виді цілодобового домашнього арешту на 60 діб з покладенням обов`язків, мотивуючи тим, що судове провадження не завершено, обвинувачені підозрюються у вчиненні особливо тяжких злочинів, тому існує ризик ухилення обвинувачених від суду та ризик втечі, крім того існує ризик впливу на потерпілу, свідків, обвинувачені можуть іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вони не мають міцних соціальних зв`язків, не мають постійної роботи, не мають законних джерел заробітку, що підтверджує ризик можливості продовження вчинення ними інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що жодні ризики , про які згадує прокурор, не підтверджуються, доказів незаконного впливу на свідків немає, всі докази у справи давно зібрані, а тому відсутній ризик їх знищення. Захисник зазначив, що обвинувачений ОСОБА_9 не має наміру переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та не збирається скоювати нові злочини. Про його належну процесуальну поведінку свідчить та обставина, що під час розгляду Лисичанським судом іншого кримінального провадження ОСОБА_9 дотримувався покладених на нього обов`язків, своєчасно являвся до суду. Захисник вважає, що прокурор не довів неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. Зазначає, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а дружина обвинуваченого ОСОБА_11 офіційно винаймає квартиру в м. Суми. Захисник просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт на нічний час доби із покладенням обов`язків на обвинуваченого, що буде йому дозволяти працювати та утримувати двох малолітніх дітей. Крім того, захисник вважає, що ОСОБА_9 був незаконно затриманий за ст. 206 КПК України, і тому все подальше його тримання під вартою взагалі є незаконним.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби, обґрунтовуючи тим, що прокурором не доведено жодного ризику. Вважають, що обвинувачений повністю виконував обов`язки, покладені на нього судом, не допускав порушень, його процесуальна поведінка є належною, тому домашній арешт в нічний час доби буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження, та дозволить обвинуваченому працювати та забезпечувати себе і неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Суд заслухавши учасників процесу, вважає за необхідне прийняти наступне рішення:

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжних заходів, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Ничипорук і Йонкало проти України», визначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

У справі «Яблонський проти Польщі», рішення від 21 грудня 2000 р., Європейський суд вказав, що зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і доводи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення від 4 жовтня 2001 р. у справі «Іловецький проти Польщі», та рішення у справі «Смирнова проти Росії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Бекчиєв проти Молдови, Європейський Суд визначив, що ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів як характер людини, його моральні устої, місце проживання, робота, доходи, сімейні зв`язки, та будь-які інші зв`язки з країною, де проводиться його переслідування.
Таким чином, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Суд вважає, що на даний час існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись на свободі, може ухилитися від суду, існує ризик втечі обвинуваченого, існує ризик подальшого вчинення обвинуваченим правопорушень, оскільки ряд факторів підтверджують цей ризик.

Зокрема, суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_9 не має постійного місця проживання в м. Суми, суду не надано доказів про наявність у нього законних джерел заробітку, постійного місця роботи, а також відсутні докази його міцних соціальних зв`язків, які б могли гарантувати виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків щодо явки до суду.

Суд приймає до уваги наданий прокурором розсекречений протокол про результати проведення НРСД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 30.07.2016 року щодо розмов ОСОБА_9 щодо необхідності вчинення нападу з метою заволодіння грошима, а також з приводу надходження йому замовлення «прибить» невідому особу. Суд враховує і ту обставину, що відносно ОСОБА_9 є інше кримінальне провадження, яке перебуває в стадії судового розгляду, в якому ОСОБА_9 також було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативним запобіжним заходом заставою. ОСОБА_9 був звільнений з-під варти в зв`язку з внесенням застави у розмірі 100000 грн. Все вищевказане свідчить про певну схильність його до вчинення кримінальних правопорушень та підтверджує ризик можливості подальшого вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 . Окрім того, суд вважає, що тримання ОСОБА_9 під вартою з наведених вище підстав у кримінальному провадження за його обвинуваченням в причетності до вчинення умисного особливо тяжкого злочину - виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду у кримінальному провадженні, що за таких обставин переважує принцип поваги до особистої свободи.

Обставин, які є перешкодою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 та визначені ч. 2 ст. 183 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора не встановлено.

Вирішуючи клопотання прокурора з приводу продовження строку дії цілодобового домашнього арешту ОСОБА_12 та клопотання захисту про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час - суд вважає, що на даний час відсутні підстави для зміни цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час, оскільки лише цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю запобігатиме тим ризикам, які мають місце.

Зокрема, суд оцінює обставини в сукупності та бере до уваги відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_12 , який вважається раніше не судимим; має постійне місце проживання в м. Суми, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має хвору мати. При цьому суд зауважує, що залишається незмінною та обставина, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, в зв`язку з чим продовжують існувати: ризик переховування від суду, ризик вчинення нових правопорушень та ризик впливу на потерпілу та свідків, що було підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.
Тому суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з застосуванням електронного засобу контролю поведінки обвинуваченого.

Крім того, на виконання вимог ч.5 ст.194 КПК України, на обвинуваченого ОСОБА_10 слід покласти наступні обов`язки: носити електронний засіб контролю; з`являтися за викликом до суду за першою вимогою; не змінювати місце свого проживання без дозволу суду; не виїжджати за межі м. Суми без дозволу суду; утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками по кримінальному провадженню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_5 про продовження дії запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою та обвинуваченому ОСОБА_10 у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 до 20 грудня 2017 року до 24-00 години включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 до 20 грудня 2017 року до 24-00 години включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки:
-носити електронний засіб контролю;
-зобов`язати з`являтися за викликом до суду за першою вимогою;
-забороняти змінювати місце свого проживання без дозволу суду;
-забороняти виїжджати за межі м. Суми без дозволу суду;
-зобов`язати утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками по кримінальному провадженню.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора прокуратури Сумської області: ОСОБА_5 .
Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж розгляду справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді