Справа № 386/1139/17
Провадження № 1-кс/386/116/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2017 року смт. Голованівськ

Слідчий суддя

Голованівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Континент» - адвоката ОСОБА_3 на постанову заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_4 від 28 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000439, внесеного 12.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:
27 листопада 2017 року до Голованівського районного суду Кіровоградської області зі скаргою на постанову заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_4 від 28 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000439, внесеного 12.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, звернувся представник ТОВ ТД «Континент» - адвокат ОСОБА_3 , посилаючись на те, що керівник органу досудового розслідування виклав у оскаржуваній постанові перекручені факти та такі, що не відповідають дійсності, щодо відсутності відповідальності ОСОБА_5 як особи, якій доручені матеріальні цінності, тоді як остання згідно посадової інструкції продавця-консультанта ТОВ ТД «Континент» несе таку відповідальність. Крім того, керівник органу досудового розслідування не призначив під час досудового провадження судово-бухгалтерську експертизу, яка могла б встановити суму розтрати, яка була допущена ОСОБА_5 та ступінь відповідальності кожної з продавців, якими було допущено розтрату матеріальних цінностей. Адвокат зазначає, що так як продавець ОСОБА_6 визнала свою вину та виплатила частину недостачі, то фактично недостача склала 15600,6 грн., оскільки акт ревізії складено про збитки на суму 31201,2 грн., а тому для розмежування вини та нанесення реальних збитків експертиза є обов`язковою. Також, під час досудового розслідування не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, окрім висновку слідчого про те, що ОСОБА_5 не є матеріально відповідальною особою. Крім того, адвокат вказує на порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), оскільки провадження закрито керівником органу досудового розслідування, а не слідчим. У зв`язку з наведеним, адвокат просить скасувати оскаржувану постанову.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав повністю, просив її задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, оскільки кримінальне провадження закрито безпідставно.

Керівник органу досудового розслідування та прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування.

Розглянувши скаргу та матеріали досудового розслідування, вислухавши доводи представника скаржника, вважаю що скарга підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Частиною першою ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з пунктом 3 частини першої ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Вирішуючи питання відповідності оскаржуваної постанови вимогам кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя виходить зі слідуючого.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені у ст. 284 КПК України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Такі підстави виникають в разі якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Слідчим суддею встановлено, що 12 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією по ч. 1 ст. 191 КК України, про те, що продавець-консультант ТОВ ТД «Континент» ОСОБА_5 допустила недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму 1560 грн., внаслідок чого заподіяла ТОВ ТД «Континент» матеріальної шкоди на вказану суму (а.с. 1 матеріалів досудового розслідування).

28 жовтня 2017 року заступник начальника відділу поліції - начальник слідчого відділення Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області підполковник поліції ОСОБА_4 виніс оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження №0000439, внесеного 12.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 69-70 матеріалів досудового розслідування).

Зазначена постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що протягом останніх шести років ОСОБА_5 та ОСОБА_6 працювали продавцями-консультантами ТОВ ТД «Континент». До 30.06.2017 року було проведено ревізію, під час якої встановлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 31201,2 грн., яку розділено для погашення в рівних частинах між вказаними працівниками. Продавець ОСОБА_6 погодилась та сплатила свою частину недостачі в розмірі 15600,6 грн., тоді як ОСОБА_5 відмовилась сплачувати іншу частину недостачі. Керівник органу досудового розслідування в оскаржуваній постанові зазначив, що продавець-консультант ТОВ ТД «Континент» ОСОБА_5 не є матеріально-відповідальною особою, оскільки договір про матеріальну відповідальність з нею не був укладений, а тому, вона не може нести кримінальну відповідальність за розтрату ввірених їй товарно-матеріальних цінностей.

Під час розгляду скарги слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, з`ясовується питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Частиною першою ст. 191 КК України передбачено кримінальну відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.

Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови №10 від 06.11.2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності", роз`яснив, що предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо.

Також, Верховний Суд України, в узагальненні практики розгляду судами справ про злочини проти власності від 01.11.2008 року, роз`яснював, що стаття 191 КК України передбачає відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату та заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Їх загальною ознакою є повноваження винного щодо майна, яким він заволодіває. Особа в цих випадках не є сторонньою для майна: воно їй ввірене, перебуває в її віданні або особа внаслідок службового становища має певні повноваження щодо нього.

Дослідивши оскаржувану постанову та матеріали досудового розслідування, приходжу до висновку, що керівник органу досудового розслідування передчасно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_5 не є матеріально-відповідальною особою, через те, що ТОВ ТД "Континент" з ОСОБА_5 не укладався договір про матеріальну відповідальність, та про відсутність в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Керівник органу досудового розслідування, маючи повноваження, передбачені ст.ст. 39, 40 КПК України, як вбачається з матеріалів досудового розслідування, не звертався до ТОВ ТД "Континент" із запитом з метою встановлення факту наявності чи відсутності договору про матеріальну відповідальність укладеного товариством з ОСОБА_5 і такі документи не витребовував, тоді як ОСОБА_5 працює в ТОВ ТД "Континент" на посаді продавця-консультанта, і до її завдань та обов`язків входить обслуговування покупців, показ товарів, демонстрація їх в дії; здійснення вимірювання, зважування, підрахування вартості покупки, зчитування сканером штрихкодових позначок, видача покупок; заготівля товару до продажу, розпакування, розгляд зовнішнього вигляду виробу, комплектація, перевірка експлуатаційних властивостей, підпрасування; розміщення та виклад товарів та інші, що підтверджується копіями наказу від 01.04.2014 року та посадової інструкції, затвердженої 01.04.2014 року директором ТОВ ТД "Континент" ОСОБА_7 (а.с. 14-15 матеріалів досудового розслідування).

Крім того, копії касових накладних, які знаходяться в матеріалах досудового розслідування (а.с. 34-66), підтверджують факт отримання ОСОБА_5 певних товарів на замовлення ТОВ ТД "Континент" від різних постачальників.

Посилання представника скаржника ОСОБА_3 на бездіяльність керівника органу досудового розслідування щодо не призначення судово-бухгалтерської експертизи, за наявності передчасного висновку керівника органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_5 не є матеріально-відповідальною особою, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Крім того, як вбачається з матеріалів досудового розслідування, потерпіла сторона не зверталась з відповідним клопотанням до слідчого.

Твердження представника скаржника ОСОБА_3 про те, що керівник органу досудового розслідування порушив вимоги КПК України при винесені оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, оскільки кримінальне провадження закривається слідчим, є безпідставним, так як згідно ч. 2 ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування при здійсненні досудового розслідування користується повноваженнями слідчого.

Як вбачається з Витягу з кримінального провадження №0000439, ОСОБА_4 включений до групи слідчих в цьому провадженні, а тому має повноваження на винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість висновків, які містяться в постанові, щодо обставин, які повинні бути встановлені слідчим, та завчасність висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, а тому постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 110, 303, 304, 306-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Континент» - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_4 від 28 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000439, внесеного 12.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Матеріали досудового розслідування направити для продовження досудового розслідування до слідчого відділу Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1