Справа № 461/334/18
Провадження №1-кп/461/216/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.01.2018 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005521 від 20.12.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Берегово, Закарпатської області, не працюючої, без освіти, одруженої, маючої на утриманні шістьох дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 20.12.2017 року, приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи біля вхідних дверей ТЦ «Форум», який знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Під Дубом, 7б, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрала у ОСОБА_6 гаманець, вартістю 800,00 грн., у якому знаходились: ID карта, 3 банківські картки, 6 дисконтних карток, посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 50 доларів США, які згідно довідки НБУ станом на 20.12.2017 року становить 1394,21 грн. та 10 турецьких лір, які згідно довідки НБУ станом на 20.12.2017 року становить 72,78 грн., чим завдала потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2266,99 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та пояснила, що 20.12.2017 року, приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи біля вхідних дверей ТЦ «Форум», який знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Під Дубом, 7б, вкрала у ОСОБА_6 гаманець, у якому знаходились ID карта, 3 банківські картки, 6 дисконтних карток, посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 50 доларів США та 10 турецьких лір. Зазначила, що вкрадене майно вона повернула потерпілому. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена не заперечувала фактичні обставини та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України є правильною, оскільки остання вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченою ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинувачену суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченої. Зокрема, враховано те, що ОСОБА_4 освіти не має, раніше не судима, не працює, одружена, має на утримані 6 дітей. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченій з урахуванням вимог ч.2 ст.50 КК України необхідно призначити покарання в межах санкції інкримінованої їй ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу.
Водночас, з урахуванням положень ч.4 ст.74 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність та ненастання яких-небудь тяжких наслідків, відсутність претензій зі сторони потерпілого, з огляду на позитивну характеристику обвинуваченої після вчинення злочину, обставини, що пом`якшують її покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 на час розгляду справи в суді перестала бути суспільно небезпечною, а тому її необхідно звільнити від покарання.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

В силу ч.4 ст.74 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання у виді штрафу.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме: гаманець бордового кольору; посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 від 12.07.2001 року; ID картка, видана на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_1 ; кредитна картка Vakif Bank, три кредитні картки Ziraat Bankasi, шість дисконтних карток на знижки повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1