Провадження № 1-кп/760/1093/18
Справа № 760/969/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора- ОСОБА_3
захисника- ОСОБА_4
обвинувачених- ОСОБА_5 , ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, дітей не має, працюючого менеджером ПАІП «» ВЗЛЕТ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Запоріжжя, громадянки України, яка має вищу освіту, працюючої-системним адміністратором інформаційно-аналітичного відділу ТОВ « ТС ЛТД», розлученої, має дитину 2008 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-
обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Так, встановлено, що у невстановлений слідством час, перебуваючи у невстановленому слідством місці, у обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник корисливий умисел, направлений на незаконне збагачення всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, шляхом забезпечення заняття проституцією іншими особами з метою отриманням прибутку від надання ними сексуальних послуг особам чоловічої статі за грошову винагороду.
У подальшому, у невстановлений слідством час, перебуваючи у невстановленому слідством місці. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою, реалізуючи свій злочинний умисел, обрали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених досудовим розслідуванням дівчат, як осіб, котрим обвинувачені забезпечували б заняття проституцією, досягнули з останніми домовленостей щодо порядку та умов надання клієнту або кільком особам одночасно за вказаними клієнтами адресами послуг сексуального характеру (класичний секс, груповий секс, оральний секс) більш чи менш тривалий час за грошову винагороду в сумі 2000-4000 грн. за годину сексу, 40% з яких повії залишатимуть собі, а 60% від суми коштів, сплачених клієнтами за надання послуг сексуального характеру, передаватимуть ОСОБА_5 особисто або шляхом зарахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_5 , який в подальшому розподілятиме їх з ОСОБА_4 .
16.09.2017 року, приблизно о 20.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, отримав на мобільний номер телефону НОМЕР_2 від гр. ОСОБА_10 замовлення про бажання останнім отримати послуги сексуального характеру за грошову винагороду за адресою АДРЕСА_4 , в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
У зв`язку з чим, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою, переслідуючи корисливі мотиви, здійснили дії по забезпеченню заняття проституцією, а саме скерував за вказаною адресою 2-х попередньо втягнутих у зайняття проституцією дівчат, серед яких була гр. ОСОБА_11 . Прибувши за вказаною адресою, їх зустрів ОСОБА_10 , обрав серед них ОСОБА_11 та повідомив, що бажає отримати від неї сексуальні послуги. ОСОБА_11 відповіла, що це буде коштувати 4000 грн. за годину, на що ОСОБА_10 погодився та передав ОСОБА_11 вказану суму.
Після чого, ОСОБА_11 пройшла з ОСОБА_10 до його номеру, де надала йому послуги сексуального характеру у вигляді класичного та орального сексу. По завершенню надання сексуальних послуг, ОСОБА_11 поїхала до наступного клієнта, куди через деякий час на автомобілі БМВ Х5 д.н.з. НОМЕР_5 приїхав ОСОБА_5 .
В подальшому, ОСОБА_11 передала ОСОБА_5 в салоні вказаного вище автомобіля 4000 грн., отриманих від ОСОБА_10 за надання йому послуг сексуального характеру, а ОСОБА_5 повернув ОСОБА_11 40% від вказаної суми, а саме 1600 грн., а решту отриманих грошових коштів в подальшому розподілив з ОСОБА_4 .
Крім того, 11.10.2017 року, приблизно о 22.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, отримала на мобільний номер телефону НОМЕР_2 від гр. ОСОБА_10 замовлення про бажання останнім отримати послуги сексуального характеру за грошову винагороду за адресою м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32, в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
У зв`язку з чим, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи повторно, за попередньою змовою, переслідуючи корисливі мотиви, продовжуючи здійснювати дії по забезпеченню заняття проституцією, скерували за вказаною адресою 2-х попередньо втягнутих у зайняття проституцією дівчат, серед яких була невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_12 . Прибувши за вказаною адресою, їх зустрів ОСОБА_10 , обрав серед них ОСОБА_12 та повідомив, що бажає отримати від неї сексуальні послуги. ОСОБА_12 відповіла, що це буде коштувати 4000 грн. за годину, на що ОСОБА_10 погодився та передав ОСОБА_12 вказану суму.
Після чого ОСОБА_12 пройшла з ОСОБА_10 до його номеру, де надала йому послуги сексуального характеру у вигляді класичного та орального сексу. По завершенню надання сексуальних послуг, ОСОБА_12 поїхала до наступного клієнта, куди через деякий час на автомобілі БМВ Х5 д.н.з. НОМЕР_5 приїхав ОСОБА_5 .
В подальшому, ОСОБА_12 передала ОСОБА_5 в салоні вказаного вище автомобіля 4000 грн., отриманих від ОСОБА_10 за надання йому послуг сексуального характеру, а ОСОБА_5 повернув ОСОБА_12 40% від вказаної суми, а саме 1600 грн., а решту отриманих грошових коштів в подальшому розподілив з ОСОБА_4 .
Крім того, 18.10.2017 року, приблизно о 01.52 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, отримав на мобільний номер телефону НОМЕР_2 від гр. ОСОБА_10 замовлення про бажання останнім отримати послуги сексуального характеру за грошову винагороду за адресою АДРЕСА_5 , в готелі «Оберіг». У зв`язку з чим, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою, переслідуючи корисливі мотиви, скерували за вказаною адресою попередньо втягнуту у зайняття проституцією дівчину, а саме гр. ОСОБА_13 , яку прибувши за вказаною адресою, зустрів ОСОБА_10 та повідомив, що бажає отримати від неї сексуальні послуги. ОСОБА_8 відповіла, що це буде коштувати 150 доларів США за годину, на що ОСОБА_10 погодився та передав ОСОБА_8 вказану суму. Після чого ОСОБА_8 пройшла з ОСОБА_10 до його номеру, де надала йому послуги сексуального характеру у вигляді класичного та орального сексу. По завершенню надання сексуальних послуг, ОСОБА_8 поїхала додому за адресою АДРЕСА_6 , куди через деякий час на автомобілі БМВ Х5 д.н.з. НОМЕР_5 приїхав ОСОБА_5 . В подальшому, ОСОБА_8 передала ОСОБА_5 в салоні вказаного вище автомобіля 150 доларів США, отриманих від ОСОБА_10 за надання йому послуг сексуального характеру, а ОСОБА_5 повернув ОСОБА_8 40% від вказаної суми, а саме 1600 грн., а решту отриманих грошових коштів в подальшому мав на меті розподілити з ОСОБА_4 , однак був затриманий працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 своїми умисним діями, які виразились в сутенерстві - дії особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України.
Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 303 ч.2 КК України визнали повністю та підтвердили фактичні обставини викладені у обвинувальному акті.
За згодою сторін згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів, як показання, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин кримінального провадження, оскільки обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.
Тому суд, обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинувачених та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують їх особи та дійшов до висновку про те, що дії обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за ч.2 ст.303 КК України кваліфіковано вірно, як умисні дії, які виразились в сутенерстві - дії особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб.
Отже, виходячи з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року, дії обвинувачених по всім епізодам вчинення сутенерства повністю охоплюються кваліфікацією за ч.2 ст.303 КК України
Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі пред`явленого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Згідно із ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).
Таким чином, при призначенні виду і розміру покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 65 КК України, що встановлює загальні засади призначення покарання, суд враховує наступні обставини кримінального провадження:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;
- особи обвинувачених, які працюють, характеризується позитивно, на обліку - у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не перебувають, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувалися, ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд визнає те, що вони щиро розкаялись та активно сприяли розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судом не встановлені.
Враховуючи викладене ,суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши їх від відбуття покарання з випробуванням, так як їх виправлення можливе без ізолювання від суспільства, поклавши на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України .
Судові витрати відсутні.
Запобіжні заходи до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не застосовувалися.
Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обовязки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк на 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обовязки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляції через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: