АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-1/11/1605 Номер провадження 11/786/16/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
апелянта ОСОБА_7
розглянувши матеріали кримінальної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2017 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цією постановою суду відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2011 року щодо нього.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував як тим, що ОСОБА_7 не зазначив поважних причин, які позбавили його можливості своєчасно звернутися з касаційною скаргою, так і не подачею ним самої касаційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_7 вбачається, що він не згодний з постановою суду, просить її скасувати та поновити йому строк на касаційне оскарження вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2011 року. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що не отримував належним чином завірену копію вироку. Наголошує на тому, що справа розглянута незаконним складом суду, а відводи, які апелянт заявляв головуючому, були розглянуті без його участі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; доводи ОСОБА_7 на підтримання поданої ним апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_6 , який не заперечував проти її задоволення; перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.
У справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.
Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.
Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
Згідно ст.386 КПК України (в редакції 1960 року) касаційні скарги на вирок місцевого суду можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ним законної сили. У разі подачі касаційної скарги з пропуском встановленого частинами другою цієї статті строку і при відсутності клопотання про його відновлення скарга чи подання постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду. Цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 (в ред. 1960 р.).
Зі змісту частини 4 статті 353 КПК України (в ред. 1960 р.) вбачається, що за результатами розгляду клопотання про поновлення строку суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає касаційну скаргу такою, що не підлягає розгляду.
Таким чином наведені вище норми КПК (в ред. 1960 р.) наголошують на тому, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження подається одночасно з касаційною скаргою.
Отже, вирішуючи питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження суд має перевірити вагомість причин пропуску особою строку на оскарження судового рішення та встановити чи виправдовують причини поновлення строку оскарження зазначені особою, втручання у принцип правової визначеності.
Як вбачається з матеріалів справи в них наявна чинна постанова Гребінківського районного суду Полтавської області від 22 червня 2012 року (т.3 а.с. 257), якою ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2011 року через відсутність касаційної скарги ОСОБА_7 на час розгляду судом його клопотання.
Між тим, ОСОБА_7 , 24.11.2015 року подаючи повторно, через установу виконання покарань, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2011 року касаційну скаргу знову не надав (т.4 а.с. 26).
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на касаційне оскарження, суд послався на відсутність поважних причин для поновлення цього строку. Крім цього, суд також послався на те, що звертаючись з відповідним клопотанням, ОСОБА_7 не приклав до нього саму касаційну скаргу.
Колегія суддів погоджуються з такими висновками суду, оскільки вони належним чином обґрунтовані в оскаржуваній постанові з посиланням на відповідні норми КПК України (в редакції 1960 року). Крім того, колегія суддів вважає, що таке судове рішення узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини та з правовою позицією Верховного Суду України щодо необхідності дотримання принципу правової визначеності та права на справедливий суд.
Так, доводи апелянта щодо поважності пропуску ним строку на касаційне оскарження через невручення йому копії вироку суду спростовуються наявною у матеріалах кримінальної справи розпискою ОСОБА_7 про отримання ним копії вироку в день його проголошення 04 лютого 2011 року(т.3. а.с. 316). Крім того, копія вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2011 року та копія ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2011 року повторно були направлені ОСОБА_7 04 квітня 2012 року (т.3 а.с. 244) та отримані ним 11 квітня 2012 року (т.3 а.с. 271).
Доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваної постанови з підстав її розгляду незаконним складом суду (оскільки відвід головуючому розглянуто у відсутності ОСОБА_7 ) також є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_1 була передана іншому судді Гребінківського районного суду Полтавської області. Зі змісту ухвали Гребінківського районного суду Полтавської області від 16.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 приймав участь в цьому судовому засіданні (т.4 а.с.105). Вище зазначеною ухвалою суду заява ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_1 була залишена без розгляду, оскільки клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження має вирішуватися тим складом суду, який постановив оскаржуване судове рішення.
Таким чином під час перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 встановлено, що оскаржувана постанова ухвалена законним складом суду, а матеріали кримінальної справи не містять доказів поважності тривалого пропуску ОСОБА_7 строку касаційного оскарження вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2011 року. Крім того, заявляючи клопотання щодо поновлення строку на касаційне оскарження засуджений ОСОБА_7 не подав суду касаційну скаргу.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законну й обґрунтовану постанову колегією суддів не встановлено.
З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови.
Керуючись ч.2 ст.379, статтями 365, 366 КПК України (в ред.1960 року) колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10