Справа № 645/3612/15-к
Провадження № 1-кп/645/48/17
УХВАЛА
Іменем України
13 вересня 2017 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и л а:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 звернулися до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Також через канцелярію суду надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 ..

В обґрунтування клопотань захисниками та обвинуваченими зазначалося, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України мінімальні, не має жодних обставин, що переважують правило поваги до особистої свободи, існування обґрунтованої підозри не є підставою для продовження позбавлення свободи. Також посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини зазначали, що продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. На їх думку звинувачення ґрунтується на припущеннях, жодних доказів вини обвинувачених не має, посилаючись на порушення норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, недоведеність ризиків, зазначених прокурором, обґрунтованої підозри, та підстав тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Прокурор, представник потерпілих ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання захисників, обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на іншій, не пов`язаний з триманням під вартою, зазначаючи про доцільність тримання обвинувачених під вартою, оскільки на теперішній час наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України. Також зазначив, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК України, більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не можуть бути застосовані до обвинувачених.

Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, з приводу заявлених клопотань, приходить до наступних висновків.
Стосовно клопотань про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачених, суд зазначає, що доводи захисників та обвинувачених для зміни міри запобіжного заходу ґрунтуються на необхідності оцінки доказів в даному кримінальному провадженню, що є неприпустимим. Жодних даних про зменшення наявних ризиків чи їх відсутності, передбачених ст. 177 КПК України, суду не представлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 злочину за ч. 3 ст. 258, ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 258 КК України, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 258 КК України передбачає також, покарання у виді довічного позбавлення волі. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі, суспільну небезпечність злочину, який інкримінуються обвинуваченим, наявність ризиків, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, експертів, вчинення іншого кримінального правопорушення, які колегія суддів вважає доведеними, та, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання обвинувачених під вартою. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, будь-яких відомостей щодо неможливості їх подальшого тримання під вартою на теперішній час суду не представлено.

Судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.

Враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою строком, який не може перевищувати шістдесят днів, в зв`язку із чим клопотання сторони захисту та обвинувачених задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотань захисників, обвинувачених про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити :
- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна строк до 10 листопада 2017 року.
Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань (№ 27), до Харківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 43) длявідома.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3