Провадження № 1-в/127/1062/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», суд -
Вироком Погребищенського районного суду від 12.09.2017р. ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.296, ч.1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі.

У заяві засудженого ставиться питання про його звільнення від відбування покарання, призначеного судом на підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році», посилаючись на те, що вчинений ним злочин не є тяжким або особливо тяжким.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував вказавши, що ОСОБА_5 не є суб`єктом, на якого поширюється дія даного Закону.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву засудженого ОСОБА_5 та просив не відмовляти у задоволенні заяви.

Засуджений в судове засідання доставлений не був, оскільки не виявив бажання бути присутнім при розгляді клопотання.

Врахувавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на таке.

Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, в тому числі, має право вирішувати питання про звільнення від покарання на підставі Закону України про амністію.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Таким чином ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначений виключний перелік осіб, на яких поширюється дія вказаного Закону.

Засуджений ОСОБА_5 на момент вчинення злочину був повнолітнім, на утриманні дітей віком до 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочки, визнаних інвалідами, та батьків, які досягли 70-річного віку або визнаних інвалідами першої групи немає, не є пенсіонером, інвалідом та не хворіє на тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання, не є ветераном війни чи учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_5 хоч і засуджений за вчинення злочину середньої тяжкості, однак не є суб`єктом, на якого поширюється дія ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування амністії та звільнення засудженого від відбування покарання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: