Справа №295/1883/18
УХВАЛА
Іменем України

12.03.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі :
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового
засідання ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, засуджений 15.09.2015 року Луцьким міськрайсудом Волинської області за ст.ст. 257, 187 ч.4, 263 ч.1, 342 ч. 2, 70 ч.1 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21.01.2016 вирок в частині призначеного покарання скасовано і призначено новий розгляд. Засуджений 23.06.2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст. 187 ч.4, 263 ч.1, 342 ч. 2, 70 ч.1 КК України до 8 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Цим же вироком суду зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.06.2014 року по 16.11.2017 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку 11.06.2014 року.
Кінець строку 06.03.2019 року.
3/4 строку покарання 21.02.2017 року,
з участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_4
представника ЖВК (№4) ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про застосування ст. 81 КК України.
В судове засідання засуджений не з`явився, подав заяву про розгляд заяви у його відсутність. Суд, за погодженням з учасниками судового провадження, розглядає справу у його відсутність.
Представник виправної колонії № 4 у судовому засіданні пояснив, що засуджений бажає працювати, порушень не допускає, в цілому веде себе нормально. Мав незначне порушення режиму тримання, але стягнення за це накладено на нього не було. 22.01.2018 року засуджений написав заяву про бажання працевлаштування. Проте на даний час не працює. Вважає, що ОСОБА_3 своєю поведінкою довів виправлення та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо задоволення заяви засудженого та можливість застосування до нього ст. 81 КК України, враховуючи, що засуджений є інвалідом 3 групи та бажає працювати.

Заслухавши пояснення представника виправної колонії, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 81 ч.2 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів свої виправлення та відповідно до вимог ч.3 після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин.
Як вбачається з характеристики на засудженого, останній з 17.06.2014 року в місцях позбавлення волі. Відбуває покарання в Житомирській виправній колонії (№4) з 19.01.2018 року. За період відбування покарання допустив одне порушення режиму тримання, за що 02.07.2016 року з ним проведено бесіду заступником начальника установи, мав три заохочення. Законні вимоги представників адміністрації, вимоги згідно правил внутрішнього розпорядку намагається дотримуватися та виконувати.
Згідно довідки про заохочення, затвердженої начальником Житомирської виправної колонії (№4), засуджений має три заохочення, а саме подяки начальника колонії за сумлінне ставлення до обов`язків чергового по камері та зразкову поведінку.
Вину у скоєнні злочину згідно вироку не визнав, але після проведених бесід виховного та профілактичного характеру вину визнав повністю.
Відповідно до вимог ч.3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання. Станом на 21.02.2017 року ОСОБА_3 відбув 3/4 частини строку покарання.
Враховуючи вище викладене, та те, що засуджений хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою довела своє виправлення, оскільки мав порушення режиму тримання, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково. До того ж, ОСОБА_3 вину визнав тільки після проведених бесід виховного та профілактичного характеру, коли підійшов строк умовно - достроково звільнення від подальшого відбування покарання. За вироком суду має позов в сумі 3238,94 гривень, який не відшкодований. І відповідно характеристики від 27.02.2018 року, останній намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи та приділяння уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, що свідчить про не повне дотримання указаних норм.
Отже, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про умовно - достроково звільнити від подальшого відбування покарання слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -
ухвалив:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про умовно - дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Копію ухвали направити засудженому.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира на протязі 7 днів з дня її винесення.

Суддя