Справа № 11-а-326/2010 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ОСОБА_1
ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в апеляційній інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді Матієк Т.В.

суддів Дембовського С.Г.

ОСОБА_3

за участю прокурора Гуменюк Л.М.

засудженого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2009 р.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого вантажником у ТОВ «Алютек», раніше судимого:

1) 18 лютого 2004 р. Христинівським районним судом Черкаської обл. за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України остаточно на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

8 червня 2006 р. звільненого на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси умовно-достроково на 7 місяців 3 дні, -

за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням певних обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно вироку, засудженого визнано винним у тому, що він 29 серпня 2009 р., близько 16 год. 10 хв., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись в торгівельному залі відділу по продажу мобільних телефонів магазину «Фокстрот», розташованого на вул. Чорнобильській, 16/80, у м. Києві, повторно таємно викрав мобільний телефон вартістю 479 грн., який належав ТОВ «Фламенко».

В апеляції прокурор, посилаючись на те, що суд не в достатній мірі врахував дані про особу засудженого, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, та призначити засудженому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про підтримання апеляції, засудженого про заперечення щодо задоволення апеляції, вивчивши справу, обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати і надавши засудженому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення.

Винність засудженого у вчиненні повторного таємного викрадення чужого майна при обставинах, викладених у вироку, доведена доказами, які є у справі, і не оспорюється в апеляції.

Фактично, встановлені судом першої інстанції обставини відповідають наявним доказам і обвинувальний вирок відносно ОСОБА_4 постановлено обґрунтовано та його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Що стосується покарання, то при його призначенні судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та конкретні обставини справи, у тому числі і ті, що помякшують та обтяжують покарання.

З урахуванням невеликої вартості викраденого майна та повернення останнього власнику, а також приймаючи до уваги субєктивне ставлення винного до учиненого, колегія суддів оцінює доводи прокурора щодо необхідності призначення засудженому реальної міри покарання, як недостатньо переконливі.

Виходячи з наведеного, апеляція не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2009 р. відносно ОСОБА_4,- без зміни.

Судді:

1. 2. 3.