Справа № 308/1043/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000024 від 07.01.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на постанову старшогтслідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000024 від 07.01.2016 року.

Скарга мотивована тим, що 20.01.2018 року нею було отримано листом постанову слідчого СВ Ужгородського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000024 від 07.01.2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою.

Вважає постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000024 від 07.01.2016 року необґрунтованою. Вказує, що слідчий не досліджував жодного оригіналу документів, не долучив їх до справи, не призначив жодної експертизи, не допитав свідків події, вніс завідомо неправдиві відомості до ЄРДР, не здійснив кваліфікацію злочину у відповідності до вказаних нею в повідомленні про злочин статей, не виконав ухвалу судді про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілої, не надіслав копію постанови про закриття кримінального провадження.

Згідно прохальної частини скарги просила визнати бездіяльність слідчого та скасувати постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000024 від 07.01.2016 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2018 року було відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000024 від 07.01.2016 року.

В судове засідання призначене на 02.02.2018 року сторони провадження не зявились, у зв`язку з чим розгляд скарги було відкладено на 26.02.2018 року.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , про час та дату судового розгляду повідомлена завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано заявником особисто 12.02.2018 року. В судове засідання призначене на 26.02.2018 року не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Заяв про підтримання скарги та розгляд справи за відсутності скаржника або відкладення судового засідання до суду подано не було.

Старший слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області у судове засідання призначене на 26.02.2018 року з розгляду скарги не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений слідчим суддею у відповідності до ст. 135 КПК України, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Разом з тим, особі, що звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, будучи належним чином повідомленою про розгляд поданої нею скарги, остання не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила суд, клопотання або заяви не надходили.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин неявки в судове засідання заявника, якому було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду заяви.

Відповідно до ст.306 ч.3 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 307 ч.2 КПК України визначений перелік ухвал, які постановляються за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого (прокурора), до якого ухвала про залишення без розгляду не включена.

Відповідно до ст.9 ч.6 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Згідно п.19 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься диспозитивність. Приписами ч.1 ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Оскільки заявник у кримінальному провадженні реалізував своє процесуальне право на розгляд скарги, при цьому не з`явившись в судове засідання, виходячи з імперативності ст.306 ч.3 КПК України, враховуючи, що особа, що подала скаргу, в судове засідання не з`явилась, слідчий суддя вважає за необхідне залишити вищевказану скаргу без розгляду.

Згідно пункту 7 Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» №9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки, належним чином повідомлена особа, яка подала скаргу в судове засідання не з`явилась, доводи викладені у скарзі не підтримала, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.

У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.

Зазначену практику визнав вірною ВССУ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року. Такий підхід відповідає вимогам ч.3 ст.306 КПК України .

А тому, враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ст. 303 - 307, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000024 від 07.01.2016 року залишити без розгляду.

Залишення без розгляду скарги не позбавляє особу права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1