АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2238/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №638/91/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 липня 2017 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 17.02.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки,
засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.
В силу ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року та ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 20 або 21 листопада 2016 року (точна дата досудовим слідством не встановлена) працевлаштувався за усною домовленістю з приватним підприємцем ОСОБА_10 реалізатором в торгівельний павільйон «Н-22» на торгівельному ринку «Олексіївський ярмарок», який розташовано в м. Харкові на перехресті проспектів Л.Свободи та Перемоги, та починаючи з 23.11.2016 року по 27.11 2016 року працюючи за усною домовленістю реалізатором взуття. Після 16 години по закінченню робочого дня, шляхом вільного доступу, діючи з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення шляхом викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає почав викрадати майно, яке було йому надано приватним підприємцем ОСОБА_10 для реалізації.
Таким чином, 23.11.2016 року, 24.11.2016 року, 25.11.2016 року, 26.11.2016 року, 27.11.2016 року ОСОБА_8 викрадав по одній парі, а 27.11.2016 року 2 пари, чоловічих зимових черевик марки «BONO SPORT», вартістю кожної пари 833,00 гривні, після викрадення розпоряджався вказаним майном на свій розсуд, заподіявши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4998,00 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок, визнати у якості обставин, що пом`якшують покарання: визнання вини, щире дієве каяття, сумлінне активне сприяння в розкритті злочину, усунення заподіяної шкоди; застосувати положення ст. 69 КК України та пом`якшити призначене покарання. Вказав, що суд не врахував дійсних обставин справи, розгляд справи проведено неповно, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Крім цього, обвинуваченим заявлене клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування призначеного покарання.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обгрунтованим; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та клопотання ОСОБА_8 про застосування акту амністії; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, клопотання про застосування амністії, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах апеляційної скарги обвинуваченого.
Апелянт не оспорює обґрунтованість засудження та правову кваліфікацію скоєних злочинів, у зв`язку з чим вирок перевіряється тільки в частині правильності призначення покарання.
Районним судом ОСОБА_8 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі, в силу ст.71 КК України - остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Судом першої інстанції враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше був судимий, скоїв злочин в період іспитового строку, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, не працює, утриманців не має.
Відповідно до ст. 66 КК України, у якості обставин, що пом`якшують покарання, було визнано щире каяття у скоєному злочині, відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують відповідальність не встановлено.
Таким чином, районний суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України та остаточного покарання за сукупністю вироків із застосуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає у зв`язку з його справедливістю та відповідністю вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації. Призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Що стосується доводів апеляції обвинуваченого про необхідність застосування до нього положень ст. 69 КК України слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Таким чином, мінімальний розмір покарання у виді позбавлення волі за цим складом злочину є мінімальний розмір даного покарання згідно із ч. 2 ст. 63 КК України, а саме 1 рік й застосування у даному випадку ст. 69 КК України законом виключається.
Крім цього, по справі відсутні кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, в тому числі відсутнє щире дієве каяття та сумлінне активне сприяння в розкритті злочину, на що вказує в апеляції обвинувачений.
Наведені обставини спростовують доводи обвинуваченого про призначення занадто суворого покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Що стосується клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього акту амністію, апеляційний суд вважає, що воно підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, за який засуджений ОСОБА_8 , відноситься до категорії середньої тяжкості.
Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності 07.09.2017 року, термін відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців ОСОБА_8 рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 28.12.2016 року та на дату вступу закону в силу обвинувачений відбув більше ? призначеного строку покарання.
Таким чином, на ОСОБА_8 розповсюджується вказаний акт амністії, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню, а обвинувачений звільненню від відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 липня 2017 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , положення ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від призначеного покарання і звільнити його з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя -
Судді: