Апеляційний суд міста Києва
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
в с т а н о в и л а :
19 жовтня 2017 року до Апеляційного суду м. Києванадійшло зазначене поданнямісцевого суду, внесене на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року, якою кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 направлено до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання про направлення з одного суду до іншого.
Подання мотивоване тим, що останнє за часом кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , вчинено 26 жовтня 2013 року щодо потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Деснянського району міста Києва, однак обвинувальний акт надійшов на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва з порушенням правил територіальної підсудності.
Прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 , які були повідомлені належним чином про час та місце розгляду подання, у судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі прокурора та обвинуваченого, оскільки неприбуття учасників судового провадження не перешкоджає розгляду подання.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи подання, колегія суддів приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції, в тому числі, у випадку коли до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням територіальної підсудності.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Уразі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
З обвинувального акту убачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у шахрайстві, вчиненому повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 190 КК України.
Згідно викладених у обвинувальному акті фактичних обставин останнього за часом епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів, використовуючи реквізити ФОП ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) розробив план послідовних злочинних дій шляхом вчинення шахрайських дій з метою незаконного заволодіння грошовими коштами.
Відповідно до розробленого плану, ОСОБА_8 під приводом надання послуг по встановленню маталопластикових конструкцій, без мети виконання замовлення, уклав договір про виконання робіт з особами, які повинні були розраховуватись за нібито надані послуги ФОП ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) уклавши договір про надання споживчого кредиту з представником банку «ОТП Банк». Після укладання договору про надання споживчого кредиту «ОТП Банк», ОСОБА_5 перераховував визначену в договорі суму грошових коштів на банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий ФОП ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в ПАТ «АКТТЕНТ-БАНК» (МФО 307770).
На початку жовтня 2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік залізничного вокзалу «Дарниця» в м. Києві побачив раніше невідомих осіб які рекламували послуги ФОП ОСОБА_7 по виготовленню та встановленню металопластикових конструкцій. Зацікавившись даною пропозицією, ОСОБА_6 залишив свої контакті дані з метою в подальшому скористатись послугами ФОП ОСОБА_7 та встановити металопластикові конструкції в квартирі за місцем мешкання.
Діючи відповідно до розробленого плану та здійснюючи свої злочинні дії, направлені на шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , ОСОБА_8 26 жовтня 2013 року за адресою: АДРЕСА_2 , запропонував останньому укласти договір про виконання робіт по встановленню металопластикових конструкцій, при цьому визначивши винагороду в розмірі 28 000 гривень. Погодившись на вказану пропозицію, ОСОБА_6 , будучи введеним в оману, за адресою: АДРЕСА_2 , 26 жовтня 2013 року уклав договір про виконання робіт по встановленню маталопластикових конструкцій з ФОП ОСОБА_7
26 жовтня 2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в якості передплати за замовлення, передав ОСОБА_8 гроші в сумі 200 грн. та 23 листопада 2013 року гроші в сумі 19 500 грн.
Отримані кошти ОСОБА_8 використав на власні потреби, умови договору не виконав, металопластикові конструкції не встановив, чим завдав для ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 19 700 гривень.
Оскільки, відповідно до викладених у обвинувальному акті фактичних обставин, які прокурор вважав встановленими, останнє за часом кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, закінчено за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території Деснянського району м. Києва, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, необхідно передати на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 34, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Подання задовольнити.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3