Номер провадження: 11-кп/785/363/18
Номер справи місцевого суду: 520/7156/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2016 року у кримінальному провадженні №0000504, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2012 року, щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України,

встановив:
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.11.2017 року до обвинуваченого ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.01.2018 року.

Прокурор звернувся до апеляційного суду Одеської області з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, а запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливо, а на даний час зазначені ризики не зменшились.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора та потерпілого, які підтримали доводи клопотання прокурора та просили його задовольнити; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеній у п.69 рішення ЄСПЛ від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України", пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Вирішуючи питання про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, апеляційний суд виходить з такого.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.11.2017 року було встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України, за які санкцією даної норми передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. При цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення злочинів у складі організованої групи та із застосуванням насильства. Крім того, в апеляційних скаргах прокурора та потерпілих порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме - про призначення йому більш суворого покарання, а також задоволення цивільного позову у повному обсязі, тому участь обвинуваченого у апеляційному розгляді згідно з ч.4 ст.401 КПК України є обов`язковою.

Також апеляційним судом була встановлена наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватись від суду з метою уникнення апеляційного розгляду, а також здійснити спроби незаконного впливу на потерпілих, які є особами похилого віку, шляхом схилення останніх до відмови від апеляційних вимог із застосуванням залякування та погроз, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням вагомості наявних у матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує йому у разі задоволення апеляційних скарг; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, апеляційний суд доходить висновку про те, що на даний час наявні у кримінальному провадженні ризики не зменшились, а запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів неможливо.

Будь-яких перешкод для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою апеляційним судом не встановлено, жодних доводів з цього приводу стороною захисту не надано.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 199, 376, 405, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 01.03.2018 року.

Ухвала набирає законної сили і підлягає виконанню негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4