У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сніжна Погребищенського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК не має судимості,

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року засуджено:
ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;
ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким призначено:
ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням на засудженого обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК;
ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням на засудженого обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком місцевого суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у тому, що вони за попередньою змовою групою осіб 01 жовтня 2015 року близько 22.00 год. на території домогосподарства АДРЕСА_3 зірвали замок дверей та проникли до господарського приміщення, звідки викрали належні ОСОБА_8 бензопилу «STIHL-180» та 1,5 л бензину «А-95», загальною вартістю 2028,50 грн., а на місце викраденого інструменту поклали несправну бензопилу такої ж моделі.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про зміну вироку апеляційного суду в частині призначеного покарання на підставі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить внести в резолютивну частину вказаного судового рішення зміни, зокрема зазначити про покладення на засуджених обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК в редакції Закону № 1492-VIII від 07 вересня 2016 року, яка набрала чинності на час постановлення вироку апеляційного суду. Прокурор зазначає, що апеляційний суд в силу ст. 404 КПК міг і повинен був вийти за межі апеляційної скарги прокурора та застосувати положення ст. 76 КК в новій редакції, натомість помилково застосував попередню, що унеможливлює виконання покладених на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обов`язків, зокрема через зміну органу, на який законом покладено обов`язок здійснення контролю за поведінкою засуджених.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який частково підтримав скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кваліфікація їхніх дій, а також справедливість призначеного кожному з них покарання і звільнення від його відбування у касаційному порядку не оскаржуються.

Твердження прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність покладення на засуджених обов`язків, передбачених ст. 76 КК в редакції закону, яка не була чинною на час постановлення оскаржуваного вироку, є не обґрунтованими.

Зокрема, як убачається з вироку місцевого суду, звільняючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, суд не поклав на обвинувачених обов`язки, передбачені ст. 76 КК, у зв`язку із чим прокурором 29 квітня 2016 року подана апеляційна скарга, в якій він просив апеляційний суд скасувати вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та ухвалити свій, яким призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 те ж саме покарання із звільненням від його відбування, як це зробив суд першої інстанції, але з покладенням на засуджених обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК (не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти останню про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції).

08 жовтня 2016 року згідно Закону України від 07 вересня 2016 року № 1492-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» набрала чинності нова редакція ст. 76 КК, якою, серед іншого, передбачено обов`язкове покладення судами на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти такий орган про зміну місця проживання, роботи або навчання (ч. 1 п.п. 1, 2). Крім того визначено, що на таку особу суд може додатково покласти передбачені частиною другою вказаної статті обов`язки, зокрема і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, котрий порівняно із попередньою редакцією (п. 2 ч. 1 ст. 76 КК), погіршує становище осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Разом із тим, за загальним правилом, передбаченим ч. 2 ст. 4 КК, визначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Інкримінований ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочин останні вчинили 01 жовтня 2015 року, тобто до набрання чинності нової редакції ст. 76 КК, а отже апеляційний суд обґрунтовано застосував до засуджених положення вказаної норми кримінального закону в редакції Закону України від 14 квітня 2009 року № 1254-VI «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України щодо діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України», яка діяла на час вчинення злочину.
Разом із тим, слушними є доводи прокурора щодо необхідності приведення вироку суду у відповідність із чинним кримінальним законом, зокрема із ст. 76 КК.

Так, за новою редакцією ст. 76 КК нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, у зв`язку із чим застосування апеляційним судом ст. 76 КК в попередній редакції, якою зазначену функцію було покладено на кримінально-виконавчу інспекцію, може унеможливити виконання покладених на засуджених обов`язків.

У зв`язку із цим вирок апеляційного суду підлягає зміні з покладенням контролю за виконанням визначених апеляційним судом для засуджених обов`язків на уповноважений орган з питань пробації.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити в частині застосування положень ст. 76 КК, замінивши слово «кримінально-виконавча інспекція» на «уповноважений орган з питань пробації».
У решті вирок апеляційного суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3