Постанова
Іменем України

15 лютого 2018 року

м. Київ
справа № 761/22463/16-к
провадження № 51- 680 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
представника
потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,
представника
цивільного відповідача ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу цивільного відповідача представника Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000396, за обвинуваченням
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербовка Борщівського району Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_10 спеціального звання лейтенант поліції. На підставі ст. 55 КК України позбавлено права обіймати посади інспектора, поліцейського Національної поліції України на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1ст. 76 КК України. Вирішено питання щодо речового доказу. Постановлено стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 8268 грн. кожному, на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8126,76 грн. Постановлено стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 291732 грн. кожному.

ОСОБА_10 засуджено за те, що він 19 квітня 2016 року приблизно о 10 год. 45 хв., перебуваючи на посаді інспектора 10 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції МВС України, лейтенантом поліції, рухаючись службовим автомобілем «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Мельникова та Олени Теліги в м. Києві, порушив п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.3, 16.2, 18.2 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», в умовах достатньої відомості, не зупинився перед регульованим дорожнім переходом і не надав дорогу пішоходу, передньою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на ОСОБА_12 , в результаті чого остання була госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги, де від отриманих травм померла.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року щодо ОСОБА_10 залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача ставить питання про зміну постановлених судових рішень у частині вирішення цивільного позову. Просить зменшити стягнуту на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суму відшкодування моральної шкоди з Департаменту патрульної поліції. Вважає необґрунтованим розмір стягнутої моральної шкоди на користь потерпілих.
Під час касаційного розгляду представник цивільного відповідача підтримав подану ним касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор просив залишити судові рішення без зміни, а касаційну скаргу представника цивільного відповідача без задоволення. Ну думку потерпілих та їх представника касаційна скарга представника цивільного відповідача не підлягає задоволенню.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2ст. 433 КПКУкраїни суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як убачається зі змісту касаційної скарги доведеність винуватості засудженого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 ККУкраїни, призначення покарання у касаційній скарзі не оскаржується.

Що стосується доводів касаційної скарги представника цивільного відповідача про необґрунтований розмір стягнутої моральної шкоди на користь потерпілих та про те, що фінансування Департаменту патрульної поліції здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а тому повинні залучатись органи державного казначейства, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Статтею 128 КПК Українивизначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який вчинив суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК Україниі при цьому застосовуються нормиЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2ст. 23 ЦК Україниморальна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.
Пунктом 8 вищезазначеної Постанови Пленуму визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо соціальною нормою закону не встановлено іншого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У п. 9 вищезазначеної Постанови Пленуму роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням стану здоров`я потерпілого.
Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_10 , суд першої інстанції, задовольнив частково позовні вимоги потерпілих і стягнув із Департаменту патрульної поліції завдану злочинними діями моральну шкоду, розмір якої визначив у сумі по 300000 грн. кожному.
При цьому, судом було встановлено та враховано характер, глибину, тривалість моральних страждань та переживань потерпілих, внаслідок заподіяння смерті ОСОБА_12 , це рішення залишив без зміни і апеляційний суд.
Колегія суддів погоджується з висновками судів і вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням моральних страждань потерпілих, конкретних обставин справи, а тому вважати його необґрунтовано завищеним підстав не має.
Апеляційний розгляд провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи, наведені представником цивільного відповідача в апеляційній скарзі за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірені. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, її законність сумнівів у колегії суддів не викликає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_10 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а касаційну скаргу цивільного відповідача представника Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3