Справа № 629/448/18
Номер провадження 1-кп/629/212/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001985 на підставі угоди про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове-1, Близнюківського району, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 03 вересня 2017 року близько 09-00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до магазину «Каскад № 3», який належить ОСОБА_5 та розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись біля манекену, розташованому біля вхідних дверей вказаного магазину, у ОСОБА_3 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, зняв з манекену жіночу сукню бордового кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4150 від 21.09.2017 року 180 гривень, після чого не реагуючи на вимоги продавця вказаного магазину повернути сукню, ОСОБА_3 утримуючи в руках викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на вищевказану суму.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

29 березня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_3 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 186 КК України, підозрюваний ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Так, за умовами досягнутої угоди підозрюваний ОСОБА_3 зобов`язаний принести в судовому засіданні публічне вибачення перед потерпілою, а також свої запевнення про недопущення в подальшому подібних дій. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести підозрюваний, а саме відповідно до ч. 1 ст. 186 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що щиро кається у скоєному ним злочині. Вказав, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 03 вересня 2017 року близько 09-00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до магазину «Каскад № 3», звідки зняв з манекену магазину жіночу сукню бордового кольору, після чого не реагуючи на вимоги продавця вказаного магазину повернути сукню, утримуючи її з місця злочину зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що претензій до обвинуваченого будь-якого характеру не має, збитки відшкодовані, зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Також просила затвердити зазначену угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, який проти затвердження угоди не заперечував, погодився із мірою покарання, обвинуваченого та потерпілу, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 186 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_6 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілої, яким зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 29 березня 2018 року, укладеної між потерпілою та обвинуваченим по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше перебував на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю із шкідливим наслідками з жовтня 2010 року. Знятий з обліку у 2011 році із поліпшенням, не одружений, має середню спеціальну освіту, офіційно не працює.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному та відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди потерпілій.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_3 , узгоджене сторонами угоди про примирення від 29 березня 2018 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , укладену 29 березня 2018 року.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення:

- судово-товарознавчої експертизи № 4150 від 21.09.2017 року в розмірі 395 гривень 48 копійок (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).

Речові докази по справі:

- жіночу сукню бордового кольору, яка передана потерпілій ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки, залишити у останньої;

- диск з відеозаписом вчинення ОСОБА_3 грабежу, наданий свідком ОСОБА_8 та диск з відеозаписом камер спостереження, наданий власницею бутіка «Наталі», які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1