Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
20 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2017 року за участю учасників судового провадження: прокурора - ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , представника Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського міського суду від 07 листопада 2017 року фахівцю з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 та направлення його для відбування призначеного покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, місцевий суд покликався на відсутність вагомих підстав та достатніх доказів для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 .

У поданій апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, доводить, що, поведінка засудженого ОСОБА_6 , який під час іспитового строку неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації і направити засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду від 25.12.2015 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 313 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представника Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо законності і обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали судового провадження, матеріали особової справи ОСОБА_6 № 24/2016 й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається, коли засуджений не виконав хоча б один із обов`язків, які було покладено на нього судом.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений можливості виконати покладені на нього обов`язки, і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Поважними причинами неявки засудженого до уповноваженого органу з питань пробації в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику; хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом, і які документально підтверджені.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Як вбачається з матеріалів провадження та матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 № 24/2016 року, вироком Рівненського міського суду від 25 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 313 КК України з призначенням остаточного покарання п`ять років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в три роки та покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання і періодично з`являтися для реєстрації.

Зазначені матеріали свідчать, що ОСОБА_6 , який ознайомлений з правами і обов`язками відбування покарання із випробуванням, не порушував обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також ОСОБА_6 , згідно встановленого органом пробації дня та годин реєстрації, з лютого по вересень 2016 року та з листопада 2016 року по квітень 2017 року з`являвся для реєстрації, про що свідчать його підписи у листку реєстрації ( а.с. 19 матеріалів особової справи), що при апеляційному розгляді провадження підтверджено і представником органу пробації ОСОБА_8 .

З листка реєстрації також слідує, що ОСОБА_6 дійсно двічі 04.10.2016 року та 03.05.2017 року не з`явився до Рівненського МРВ з питань пробації для відмітки, однак, неявка 04.10.2016 року пов`язана з перебуванням на лікуванні через отриману травму, що підтверджується медичною довідкою (а.с. 19 судового провадження), про що не заперечила в судовому засіданні фахівець з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського МВ КВІ ОСОБА_8 , а 03 травня 2017 року, як зазначає ОСОБА_6 , не з`явився для реєстрації через свою неуважність, переплутавши дати відмітки через тривалі травневі вихідні, що, на думку колегії суддів, не можна розцінювати, як умисні неправомірні дії ( а.с. 72 матеріалів особової справи ).

При апеляційному розгляді ОСОБА_6 підтвердив, що він добросовісно виконує покладені на нього судом обов`язки, має постійне місце проживання та сім`ю, займається суспільно-корисною працею, громадський порядок не порушує, скарг щодо його поведінки не надходило і кримінальні правопорушення ним не вчинялися.

Будь-яких заперечень та доказів неправомірності тверджень ОСОБА_6 ні апелянт, ні представник органу пробації ОСОБА_8 колегії суддів не надали.

Притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності із застосуванням до нього адміністративних стягнень у вигляді штрафів, пов`язане з порушенням Правил дорожьного руху, які на час розгляду вказаного подання ним сплачені, що підтверджується копіями квитанцій, наявних в матеріалах судового провадження.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні подання фахівця з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_8 щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 з направленням для відбування призначеного покарання, належним чином вмотивувавши прийняте рішення, підстав для скасування якого не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського міського суду від 07 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3