печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу Державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" на постанову слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 від 20 липня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001145,

В С Т А Н О В И В :

ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» звернулась до слідчого судді із скаргою, яку представник ОСОБА_4 підтримав під час її розгляду, та просив визнати незаконною та скасувати Постанову від 20.07.2017 слідчого першого відділу Військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України про відмову у визнанні потерпілим державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» у кримінальному провадженні №0001145, зобов`язати слідчого першого відділу Військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України визнати потерпілим у кримінальному провадженні №0001145- ДП «Стивідорна компанія «Ольвія». Скарга обґрунтована наступними обставинами.

У провадженні Військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України (надалі - Військова прокуратура) перебуває кримінальне провадження №0001145 за фактом недбалого ставлення військових службових осіб Міністерства оборони України до служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2.ст.425 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що протягом 1992, 2000, 2003років на територію ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск», зараз у зв`язку з перейменуванням ДП «Стивідорна компанія «Ольвія», від Міністерства оборони України надходили боєприпаси для відправки на експорт. 35 715 ящиків з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС, гільза стальна, загальна маса вантажу 1 071 430 кг; 1 ящик з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм ПС гс,7,62гз; 1 780 ящиків пострілів калібру 100мм УОФ-41, 12 500 ящиків патронів калібру 14,5 мм з кулею НОМЕР_1 .

НОМЕР_2 та 2003 роках з території ДП «СМП «Октябрьск» було вивезено на підставі рознарядок ТОВ «Фенікс Транс Сервіс» 17 872 ящиків набоїв калібру 7,62 мм зразка 1943року з кулею 1ТС, на території ДП «СМП «Октябрьск» залишилось 17 843 ящиків цих набоїв. На підставі Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2017 по справі №757/23549/17-к, було проведено вилучення: 17 843 ящиків з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС, гільза стальна; 1 ящик з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм ПС гс,7,62гз; 1 780 ящиків пострілів калібру 100мм УОФ-4; 12 500 ящиків патронів калібру 14,5 мм з кулею НОМЕР_1 , майно було вилучено як доказ, що містить відомості про злочинну діяльність посадових осіб Міністерства оборони України.

11.07.2017 Скаржник звернувся до Військової прокуратури із заявою про залучення до кримінального провадження у якості потерпілого, оскільки опираючись на факти встановлені досудовим розслідуванням вважає, що довготривале зберігання боєприпасів, яке забезпечував Скаржник, сталось внаслідок бездіяльності посадових осіб Міністерства оборони України, які своєчасно не вжили заходів з вивезення військового майна. Зазначене підтверджується висновками зробленими в Ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2017 по справі №757/6153/17-к та у Постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2017 року по справі №826/386/17 за позовом Військової прокуратури до Міністерства оборони України.

Скаржник протягом часу знаходження боєприпасів на своїй території (у спеціалізованих складах) намагався встановити належність їх до: експедитора, власника, але отримував суперечливу інформацію. Зокрема Міністерство оборони України листом від 23.08.2014 №342/2/10700 повідомило, що також не може визначити власника майна, експедитор ДК «Укрспецекспорт» листом від 24.07.2014 №USE-13/3-9561, повідомив, що не має відношення до зазначених боєприпасів. Аналогічний лист було отримано від ДП «Спеціалізована зовнішньо-торговельна фірма Прогрес» №28/2841 від 21.12.2016. Тому, отримавши інформацію про порушене кримінальне провадження №0001145 та про досудові слідчі дії по встановленню винних осіб у недбалому ставленні до військових службових обов`язків, в результаті чого не лише у Міністерства оборони України з обліку вибуло військове майно, а й Скаржник ніс витрати на забезпечення зберігання цього майна, отже зазнав збитків, які можуть бути предявлені до відшкодування в порядку передбаченому ст.56, ст.61 КПК України, Скражник звернувся до Військової прокуратури з заявою про залучення до кримінального провадження як потерпілого.

Постановою про відмову у визнанні потерпілим від 20.07.2017 слідчий першого відділу Військової прокуратури відмовив Скаржнику. З обгрунтуванням, що військовий вантаж зберігався згідно договірних відносин з ДП «Спеціалізована зовнішньо-торговельна фірма Прогрес» та ДК «Укрспецекспорт». Але при цьому Військова прокуратура суперечить фактам викладеним у вищезазначених рішеннях судів, що грунтуються на матеріалах кримінальної справи, що договірні правовідносини ДК «Укрспецекспорт» з приводу зазначеного вантажу закінчились у 2007 році підписанням акту комісіонера та закриттям договору комісії, де також зазначено, що майно на реалізацію не передавалось ДК «Укрспецекспорт».

Враховуючи позицію слідчого Військової прокуратури, який відмовляючи Скаржнику у визнанні його потерпілим, вважає, що майно зберігалось на правових підставах по договорах (яких саме не зазначено) і саме до ДК«Укрспецекспорт» та ДП «СЗТФ Прогрес» має звертатись Скаржник, тоді висновки слідчого Військової прокуратури про незаконність знаходження майна на території Скаржника є хибними та вилучення цього майна, як речового доказу - неправомірне.

Скаржник не погоджується з висновком слідчого першого відділу Військової прокуратури з посиланням на ч.2 ст.55 КПК України, що Скаржнику не завдано матеріальної шкоди. Скаржник вважає, що наявний причинно- наслідковий зв`язок між недбалістю посадових осіб Міністерства оборони, які не вчиняли дій по поверненню військового майна після припинення договору комісії з ДК «Укрпецекспорт» та зберіганням цього майна на складах Скаржника, внаслідок чого Скаржник ніс матеріальні витрати, які має право пред`явити до стягнення у кримінальному провадженні шляхом подання цивільного позову як потерпілий. Проте Постановою від 20.07.2017 слідчий Військової прокуратури позбавив Скаржника цього права.

Враховуючи викладене, представник вказує на те, що Постанова про відмову у визнанні потерпілим від 20.07.2017 видана Військовою прокуратурою Київського гарнізону Центрального рігіону України - є незаконою і підлягає скасуванню. Заява Скаржника про залучення потерпілим від 11.07.2017 №01-2/1669, була отримана Військовою прокуратурою 17.07.2017. Оскаржувану постанову було отримано Скаржником 13.10.2017 (за вхідним №5216), що зазначено на вказаному супровідному листі. Згідно ч.І. ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Отже десятиденний строк на оскарження Постанови про відмову у визнанні потерпілим від 20.07.2017, яка була отримана 13.10.2017 спливає 23.10.2017, дана скарга подана у межах строку на оскарження.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги, підтримую доводи викладені у постанові слідчого ОСОБА_3 щодо очевидних підстав вважати, що вказаному підприємству даним кримінальним правопорушенням, що розслідується не завдано шкоди.

Вислухавши представника заявника та прокурора, вивчивши надані матеріали, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Встановлено, що Військовою прокуратурою Київського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001145 від 22.10.2014 за фактом недбалого ставлення військових службових осіб Міністерства оборони України до служби, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 21.04.2000 року між Міністерством оборони України та державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» укладено договір комісії №ІІ§Е-20/2-130-0/К-00 (далі - Договір), за умовами якого остання зобов`язувалась реалізувати Федеративній Демократичній Республіці Ефіопія 50 000 000 набоїв калібру 7, 62 мм зразка 1943 року з кулею ПС (1970-1973 років виготовлення) вартістю 2 566 685 доларів США.

Згідно умов Договору вищевказані боєприпаси є державним майном та знаходились в управлінні Міністерства оборони України.

На виконання вказаного договору 07.05.2000 року згідно приймального акту 50 000 000 набоїв калібру 7, 62 мм у 35 715 ящиках, вагою 1 071 430 кг переміщені залізничним транспортом з військової частини НОМЕР_3 до державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» (на сьогодні - державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія»), де повинні були зберігатися до реалізації на зовнішній ринок.

У зв`язку з накладенням заборони на ввезення іншими країнами зброї та боєприпасів (ембарго) вищевказані набої з травня 2000 року зберігались на території державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія».

Відмовляючи у задоволенні заяви підприємства про залучення до участі у вказаному кримінальному провадженні як потерпілого, слідчий зазначив про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за фактом недбалого ставлення військових службових осіб Міністерства оборони України до служби, що спричинило тяжкі наслідки, а тому правомірно прийшов до висновку про відсутність підстав для залучення ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» до вказаного кримінального провадженні в якості потерпілого.

Вирішуючи подану скаргу слід врахувати те, що можливе заподіяння шкоди ДП Стивідорна компанія «Ольвія» у вигляді несплачених грошових коштів (витрат) за період всього часу зберігання вказаного майна, є самостійним предметом дослідження та не відноситься до тих обставин, які встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001145.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 55, 303-304, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
скаргу Державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" на постанову слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 від 20 липня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001145, залишити без задоволення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1