Провадження № 1-кп/206/80/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження внесене до ЄРДР 27.10.2013 під № 0006010 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, пенсіонера, одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
27.10.2013 ОСОБА_7 , маючи намір на навмисне вбивство ОСОБА_9 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, озброївшись не встановленим слідством пістолетом, на автомобілі «Kia Sorento», державний номер НОМЕР_1 , прибув до будинку АДРЕСА_2 , де став чекати прибуття ОСОБА_9 , який проживав у будинку АДРЕСА_3 . Близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_9 на своєму автомобілі «БМВ» державний номер НОМЕР_2 прибув до свого будинку, після чого на приналежному йому автомобілі від будинку, в якому проживає, попрямував до гаражного кооперативу «Новий», розташованого по вул. Електрозварювальній 2Г в м. Дніпропетровську. ОСОБА_7 , реалізуючи свої злочинні наміри, на своєму автомобілі проїхав за автомобілем ОСОБА_9 , на територію гаражного кооперативу. ОСОБА_9 перебуваючи на території гаражного кооперативу близько 19 годин 30 хвилин покинув салон свого автомобіля, в цей же час ОСОБА_7 , який знаходився неподалік, також, покинув салон свого автомобіля і наблизився до ОСОБА_9 , після чого, маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, дістав наявний при ньому не встановлений слідством пістолет і, тримаючи його в руці, бажаючи позбавити життя ОСОБА_9 , направив пістолет в сторону ОСОБА_9 , і зробив із зазначеного пістолета не менш п`яти пострілів кулями в свинцевій оболонці, які потрапили в тіло ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому згідно висновку СМЕ № 1916/297-Е від 28.11.2013 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого вогнепального ушкодження (рана № 1) передньої поверхні грудної клітини, у верхній третині, наскрізне ушкодження 3 ребра праворуч, ушкодження верхньої долі правої легені з послідуючою кровотечею у праву плевральну порожнину, ушкодженням міжсуглобових дисків та тіл 6-го та 7-го грудних хребців, ушкодження спинномозкового каналу та спинного мозку. Від поверхні рани до її дна розташований раньовий канал, який знаходиться в товщі підшкірножирової клітковини, в товщі міжреберних м`язів у товщі 3-го ребра праворуч у проекції між середньо ключичною та грудинною лініями, та прямує у праву плевральну порожнину; на внутрішній поверхні правої плевральної порожнини, у проекції раньового каналу вогнищевий крововилив, товщі верхньої долі правої легені; у товщі міжсуглобових дисків та у товщі тіл 6-го та 7-го грудних хребців без ушкодження спинномозкового каналу та спинного мозку. Загальна довжина раньового каналу 13 см. У правій плевральній порожнині 1700 мл. темно-червоної, рідкої крові. Сліпого вогнепального ушкодження (№ 2) грудної клітини навколососкової ділянки праворуч: в товщі м`яких тканин розташований раньовий канал, спереду назад, справа наліво, який сліпо закінчується на передній поверхні 5-го ребра, без його ушкодження. Сліпого вогнепального ушкодження (№ 4) задньої поверхні грудної клітини, ліворуч: у товщі м`яких тканин розташований раньовий канал довжиною 5,7 см, ззаду наперед, зліва направо, сліпо закінчується у проекції зовнішньої бічної та задньої поверхні лівої лопатки. Сліпого вогнепального ушкодження (№ 3) задньої та внутрішньої бічної поверхні лівого плеча, у нижній третині, з послідуючим ушкодженням судин лівого плеча та плечової кістки у вигляді уламкового перелому: в товщі м`яких тканин розташований канал довжиною 7,5 см., справа наліво незначно зверху вниз, який сліпо закінчується у товщині плечової кістки, у нижній третині. В ранах № 1 та № 4 виявлені мідь, цинк, свинець, залізо, кремній. В ранах № 2 та № 4 виявлені цинк свинець (згідно рентген-флюоросцентного дослідження). Свіжі інфільтруючі, розсіяні крововиливи, з руйнуванням м`яких тканин відповідно раньового каналу № № 1, 2, у м`яких тканинах по задній поверхні грудної клітини та у рановому каналі лівого плеча. Значні свіжі крововиливи у паренхімі легень. Ділянки емфіземи та дистелектази у легенях. Нерівномірність кровонаповнення судин внутрішніх органів. Морфологічні ознаки шокових нирок, печінки. Дистрес - реакція у наднирниках. Крапкові крововиливи під плевру легень і епікард. У порожнинах серця та великих судинах темно-червона рідка кров. Вказані тілесні ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті ОСОБА_9 , є вхідними отворами і заподіяні з вогнепальної зброї одиночними (компактними) снарядами, що володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, і до складу яких входили з`єднання свинцю. Смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого та сліпих вогнепальних ушкоджень передньої та задньої поверхонь грудної клітини, та лівого плеча: ушкодження правої легені, з послідуючою кровотечею, та грудних хребців; ушкодженням судин лівого плеча та плечової кістки і ускладнилась гострою крововтратою. Тобто, ОСОБА_7 , діючи умисно, позбавив життя ОСОБА_9 , після чого, з місця скоєння злочину на належному йому автомобілі зник.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах не визнав, та показав суду, що близько 2 років перебував в інтимних стосунках з дружиною потерпілого - ОСОБА_10 . На весні 2013 року вони з ОСОБА_10 припинили стосунки, через її вагітність від потерпілого. Через 2 місяці ОСОБА_10 приїхала до нього на катер, де він проживав влітку, та повідомила, що зробила аборт і тепер вона вільна жінка, їхні стосунки було відновлено. Наприкінці літа він запропонував ОСОБА_10 поїхати в Карпати, однак вона не погодилась, оскільки не знала, що сказати чоловіку, в зв`язку із чим, він поїхав відпочивати з іншою жінкою. Після того як він повернувся, 25.10.2013 він з ОСОБА_10 переночували на катері, а зранку 26 жовтня вона поїхала на роботу. ОСОБА_7 забрав її з роботи, та вона повідомила, що знову вагітна, через що він її вигнав з автомобіля. Після чого, 27.10.2013, зранку він запросив ОСОБА_11 , аби той допоміг підняти катер з води. З човникової станції вони з ОСОБА_11 поїхали до м. Новомосковська приблизно о 12 годині дня. Приїхавши з м. Новомосковська на ж/м Лівобережний-3, ОСОБА_11 запропонував випити пива, але він сказав, що йому треба забрати ОСОБА_12 та відвезти її. Спочатку він на своєму авто «Kia Sorento», державний номер НОМЕР_1 , поїхав до гаража у своїх справах, а звідти на проспект Кірова до знайомої, де подзвонив ОСОБА_13 , якому повідомив, що зараз приїде до нього в гості (вул. Фрунзе м. Дніпропетровськ). У ОСОБА_13 він був о 18 год. 55 хв. На вул. Авіаційну до ОСОБА_14 він приїхав десь о 19 год. 10 хв., якраз йшов її син з роботи та привітався з ним. Сіліна ОСОБА_15 чекала на нього вдома. Він до неї не заходив, оскільки вона побачила, що він під`їхав та вийшла. 27 жовтня він їй не дзвонив та вона також. З ОСОБА_16 він поїхав на пр. Воронцова через Старий міст. Їхав від пр. Петровського, потім виїхав на пр. Калініна та проїхав повз пр. Ілліча, потім виїхав на вул. Леваневського. Він поїхав саме таким шляхом, тому що він завжди так їздить, йому так зручніше. На пр. Воронцова він висадив ОСОБА_12 та поїхав до ОСОБА_13 . З вул. Авіаційної до пр. Воронцова він їхав близько 30-35 хвилин. Коли він приїхав до ОСОБА_13 то хотів відсвяткувати ОСОБА_17 та випити горілки. До ОСОБА_13 він прибув приблизно о 19 год. 55 хв. Спиртні напої у ОСОБА_13 , він вживав сам, ОСОБА_13 з ним не пив. Свій автомобіль він залишив під вікнами будинку ОСОБА_13 . Вночі надійшло смс-повідомлення та дзвінки на його телефон від ОСОБА_10 , остання пропонувала приїхати до неї, однак він відмовився. Раніше він також ночував декілька разів у ОСОБА_13 , останній давав йому ключі і він там залишався. Наступного дня зранку на виході із квартири, в коридорі його збили з ніг працівники міліції та забрали ключі від машини. Затримали його приблизно о 6 годині ранку та відвезли до райвідділу. Після того, як приїхав адвокат, розповіли в чому його підозрюють. ОСОБА_18 він жодного разу за своє життя не бачив та не спілкувався із ним. В гаражному кооперативі, де вбили потерпілого, бував декілька разів у своїх справах. Вогнепальної короткоствольної зброї в нього ніколи не було, окрім того, коли він працював в правоохоронних органах. Місце проживання потерпілого йому відоме, через те, що він там ночував з його дружиною. В жовтні 2013 року зброєю не користувався взагалі. Його мобільний номер телефону НОМЕР_3 для власних потреб та НОМЕР_4 - робочий. 26.10.2013 вони з ОСОБА_10 розійшлися в грубій формі, вона образилася. Ініціатива зустрічатися виходила від ОСОБА_10 . З загиблим ніколи по телефону не розмовляв, номер телефону загиблого в нього ніде записаний не був. 28.10.2013 ОСОБА_10 йому дзвонила близько 1-2 години ночі, з 19-30 по 00-00 до нього ОСОБА_19 не дзвонила та смс-повідомлення також не надходили. Про його відносини з іншими жінками ОСОБА_10 було відомо. Йому надійшло смс-повідомлення о 19 год. 25 хв., що номер телефону, який він набирав раніше, знову на зв`язку. О 19 год. 25 хв. він якраз рухався по дорозі з вул. Авіаційної до пр. Воронцова, приблизно на пр. Калініна. На жилому масиві Західному в той час його не було. Під час обшуку в нього патронів з пістолету не знайшли, знайшли лише від мисливської зброї.

Не дивлячись на повне невизнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, повністю знайшла своє підтвердження зібраними в ході досудового слідства і дослідженими безпосередньо судом доказами, належність і допустимість яких ніким не спростована.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що загиблий був її чоловіком. У 2012 році вона з колективом вирішили покататися по Дніпру на катері та з цього моменту вони познайомилися з ОСОБА_7 . В них виникли інтимні стосунки. Він ночував в неї вдома два рази на місяць, де він міг бачити фотографії чоловіка. Вона, також ночувала в нього на катері. Вони ходили з ОСОБА_7 на спільні заходи колективу та дні народження. ОСОБА_7 був в статусі коханця. З часом ОСОБА_7 почав від неї вимагати більшого ніж просто інтимні стосунки, стежив за нею, фотографував, казав щоб пішла з сім`ї, шантажував, що сам розповість все її чоловіку. Вона вже не витримувала такі переслідування і тиск та про це все розповіла своєму чоловіку. В березні 2013 року її чоловік (загиблий) зустрівся з ОСОБА_7 та сказав йому, щоб він не чіпав їхню сім`ю. Потерпілий записав номер телефону ОСОБА_7 з її телефону, а ОСОБА_7 дала номер телефону чоловіка вона особисто. Після цієї розмови ОСОБА_7 казав, що її чоловік виглядав жалюгідно та поводив себе як слабак. Романтичні відносини з ОСОБА_7 вже припинилися, але вони зустрічалися, щоб до кінця розібратися у стосунках. Влітку дзвінки від ОСОБА_7 припинилися. Восени ОСОБА_7 пропонував їй поїхати з ним відпочивати до Карпат, але вона відмовилася, тому що на той час вже не хотіла зустрічатися з ним. У жовтні знову почалися дзвінки від ОСОБА_7 , вона їх ігнорувала. Одного разу, в жовтні місяці ОСОБА_7 приїхав до неї на роботу, вона намагалася йому пояснити, щоб він її не чіпав, оскільки вона вагітна, після чого він її прогнав. Вона це сприйняла як ненависть до неї. 27.10.2013 її чоловік забрав з роботи та вони поїхали до ОСОБА_20 , щоб він забрав посилку. Вони приїхали додому о 19 годині, та вона побачила машину ОСОБА_7 « ОСОБА_21 ». Вона точно була впевнена, що це авто ОСОБА_7 , по характерним ознакам: сіра нижня частина та номери автомобіля, які на той час вона пам`ятала, але хто сидів за кермом вона не побачила. Коли чоловік поїхав ставити машину в гараж, машина ОСОБА_7 поїхала за ним. Потім, коли вона зателефонувала чоловіку, то на її дзвінки він вже не відповідав, через що вона пішла до гаражів, де знайшла автомобіль чоловіка та самого загиблого. Автомобіль потерпілого стояв так, що заважав проїхати іншим автомобілям, тому його прибрали. Потім приїхала бригада «швидкої» допомоги. Жінка, яка працювала охоронцем в цьому гаражному кооперативі, сказала, що бачила білу велику машину, тому вона відразу подумала, що це зробив саме ОСОБА_7 та дала номера машини ОСОБА_7 працівникам міліції. В неї не було сумнівів хто міг вбити її чоловіка. ОСОБА_22 працював на приватному підприємстві, конфліктів у нього ні з ким не було, на її думку його міг вбити тільки ОСОБА_7 . В той вечір вона дзвонила ОСОБА_7 , коли шукала чоловіка, були гудки, але слухавку ніхто не підняв. Уходити з сім`ї вона не збиралась та не думала що це зайде так далеко. ОСОБА_7 вимагав, щоб вона кинула свою сім`ю та казав, що вона все одно буде тільки його. Він намагався керувати нею, погрожував, що розповість про їх відносини чоловіку. Він фотографував її всюди, слідкував за нею, та цим хотів показати, що він завжди знаходиться поруч та знає про неї все. Вона сприймала це як переслідування. Він не хотів, щоб вона палила, та шантажував її що, якщо вона не кине палити, то він також розповість чоловіку про їх стосунки. Він був одержимий нею, завжди говорив про неї. Якщо вона не хотіла сідати в машину, то він міг силою затягнути її в машину. 17.12.2013 кур`єр приніс їй квіти та сказав, що це від того самого єдиного. Вже у 2014 році ОСОБА_7 дзвонив їй декілька разів та відчитував її, що він ще не встиг сісти за грати, а вона вже нового собі знайшла. ОСОБА_7 неодноразово казав, що знайде спосіб, як розлучити її з чоловіком.

З показів в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 судом встановлено, що 27.10.2013 вони з ОСОБА_24 сиділи у гаражі та почули, як на машині «БМВ» під`їхав ОСОБА_9 до гаражу. Звук мотору було чутно хвилин 10 та потім звук зник і він зрозумів, що машина від`їхала. Машина потерпілого стояла на відстані приблизно 50 метрів від його гаражу. Гараж ОСОБА_9 знаходиться навпроти його гаража. Приблизно через 30 хв. прийшла дружина ОСОБА_10 , вона шукала свого чоловіка. У зв`язку з цим вони з ОСОБА_24 вийшли з гаражу та спустилися до авто-мийки, де побачили, що біля гаражів лежав мертвий ОСОБА_25 . Зі слів жінки-охоронця гаражного кооперативу вони зрозуміли, що в потерпілого стріляли. Потім, приїхали працівники правоохоронних органів та на місці огляду біля гаражу № НОМЕР_5 знайшли гільзи та характерні сліди ґрунту, які можна описати як «розрихлені». Гільзи знаходилися від машини на відстані приблизно 8 метрів. Сліди протектору від шин автомобіля, які знайшли працівники правоохоронних органів, були свіжі та чітко були помітні на землі. Працівники міліції зробили зліпок слідів та запакували його. У ОСОБА_26 характер був спокійний, дружелюбний. Про коханця ОСОБА_10 почули від родичів, які прибігли на місце події. Хтось з них сказав, що ОСОБА_22 вбив коханець дружини загиблого. Від машини загиблого до його трупа була відстань близько 20 метрів. На місці, де знайшли сліди протектору, також була вм`ятина на земельному пагорбі, схоже як від бамперу. Сліди протектору були схожі ніби автомобіль їхав з пробуксовкою, висота пагорба приблизно 2-3 метри, а сама вм`ятина на пагорбі була приблизно на висоті від 50 до 100 сантиметрів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 дав аналогічні покази, та показав суду, що вони були з товаришем ОСОБА_23 в гаражі, ремонтували щось та почули звук двигуна автомобіля потерпілого ОСОБА_26 , пройшло приблизно хвилин 5-10 та звук зник. Приблизно через 30 хв. прийшла ОСОБА_10 та запитала, чи бачили вони її чоловіка, після чого вони вийшли з гаражу та побачили, що машина ОСОБА_22 стоїть на дорозі. Він залишився біля машини, а ОСОБА_19 та ОСОБА_27 пішли шукати ОСОБА_22 . Потім машину відігнали на метри 4 до сусідніх гаражів від того місця, де вони її знайшли. Коли вийшли на дорогу, то побачили «швидку» допомогу. ОСОБА_22 лежав на землі. Під час огляду місця події на пагорбі був знайдений слід від бамперу, а також знайшли сліди протектору шин. На цьому місці було видно сліди пробуксовки машини. Також вони бачили сліди крові. Там також був хлопець, який сказав, що напевно це зробив коханець дружини загиблого. Слід від бамперу на пагорбі був на висоті приблизно від 50 до 100 см.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показала суду, що в кінці жовтня 2013 року вона чергувала в гаражному кооперативі «Новий». Приблизно о восьмій годині вечора вона йшла до сторожки від свого дому по сходах, та почула постріли з восьмого ряду: спочатку один, а потім ще два дуже швидко. З восьмого ряду скотилася людина, це був потерпілий, який біг до неї, впав в кінці сьомого ряду та закричав про те, що в нього стріляли, просив викликати «швидку» допомогу. Вона викликала «швидку», міліцію та побігла у сторожку, щоб натиснути на кнопку охорони. Через 10 хвилин приїхала охоронна служба «Вето» та відразу після цього приїхала «швидка» допомога. «Швидка» намагалася допомогти йому, але потім лікар сказав, що потерпілий помер. ОСОБА_18 постійно дзвонив телефон, але слухавку ніхто не підіймав. Коли вона викликала «швидку», то побачила, як з восьмого ряду дуже швидко виїхала велика машина типу позашляховика білого кольору, розвернулася задом та швидко поїхала вгору. Вона бачила машину на відстані 40-50 метрів та часу розглянути її більш детально не було. Машина була під ліхтарем, тому вона добре розгледіла, що вона була білого кольору. Коли прибігла дружина загиблого, то ОСОБА_29 був вже мертвий. Як ця машина білого кольору заїжджала в ряди вона не бачила. Інший виїзд з кооперативу засипаний і там машина проїхати не могла.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав суду, що в жовтні 2013 року, ввечері, він йшов від свого дому за адресою вул. Будьонного, 24 у гаражний кооператив «Автолюбитель» до свого гаражу № НОМЕР_6 та побачив в той вечір автомобіль «Kia Sorento» білого кольору, на українських номерах з дизельним двигуном. Він встановив, що автомобіль був дизельний по звуку двигуна, оскільки сам є автомеханіком. Автомобіль він побачив біля будинку № 7 по вул. Волинській. Пошкодження на автомобілі не помітив. Звернув увагу на цей автомобіль, тому що у знайомого ОСОБА_31 , який живе поруч з ним, був схожий автомобіль.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 показав суду, що він працював з ОСОБА_7 на човниковій станції, сім`ю ОСОБА_7 добре знає. За день до того, як йому подзвонили та розповіли, що сталося з ОСОБА_7 , йому подзвонив сам ОСОБА_7 та попросив йому допомогти перетягнути катер. Це було в останню неділю жовтня 2013 року на День Автомобіліста. Вони приїхали, перетягли катер та поїхали після обіду до м. Новомосковська, де ОСОБА_7 побіг у своїх справах, а він сидів в авто та чекав на нього. Після того, як вони повернулись, він запропонував ОСОБА_7 випити пива за свято, однак останній відмовився. Йому відомо, що у ОСОБА_7 було багато жінок.

З показів свідка ОСОБА_13 встановлено, що ОСОБА_7 він знає приблизно з 1972-1973 років. Вони працювали разом у Жовтневому райвідділі міліції та є кумами. 27.10.2013 до нього додому приїхав ОСОБА_7 та залишився ночувати. До цього дня останній раз ОСОБА_7 у нього ночував ще за молоду. Він не дивився на годинник, коли ОСОБА_7 до нього приїхав. О котрій годині від нього поїхав ОСОБА_7 він також не пам`ятає. Машина у ОСОБА_7 була. Він також знав, що у ОСОБА_7 був катер, який стояв на Набережній біля готелю «Дніпропетровськ».

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 показала суду, що її разом з ОСОБА_34 запросили в якості понятих працівники міліції. Вона бачила, як з машини світлого кольору знімали колеса, сидіння та руль. Колеса клали в пакети під номерами. Вона прочитала, що було написано у протоколі, все відповідало дійсності. Обвинувачений був присутній при знятті коліс з його автомобіля.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_35 показала суду, що ОСОБА_7 є її батьком. Вона була присутня при обшуку квартири та при обшуку автомобіля ОСОБА_7 . Також вона дзвонила слідчому та попросила забрати речі батька, він назначив їй час. В присутності понятих вона забрала речі з машини батька. В неї є розписка, що саме вона забрала. Кепку з автомобіля забрав слідчий. Куртка, яку вилучили була темного кольору та дійсно належить її батьку ОСОБА_7 . Характер у батька запальний, але він швидко відходить. Батько завжди в літній період працював на катері, де і жив. Приїжджав додому помитися та знову їхав на катер. Свідок підтвердила, що в протоколі містяться її підписи. У неї не було документів на власність машини батька. Вона мала право керування цією машиною з дозволу батька та мала вільний доступ та ключі від автомобіля.

З показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_36 судом встановлено, що восени 2013 року, вдень, працівники поліції запросили його бути понятим при огляді машини «Kia Sorento» білого кольору. Протокол даної слідчої дії він підписував, ніяких зауважень не вносив. Донька обвинуваченого також була присутня при огляді автомобіля та підписувала протокол. На досудовому розслідуванні його не допитували. В Ленінський районний суд м. Дніпропетровська для допиту в якості свідка його запросив адвокат обвинуваченого. Зараз він є чоловіком дочки обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 показала суду, що восени 2013 року вона була в будівлі Ленінського райвідділу, де побачила ОСОБА_7 та її запросили бути понятою. ЇЇ завели за кут будівлі райвідділку та підвели до великої машини білого кольору. Машину почали розбирати по частинах. Спочатку зняли задні сидіння, заднє праве сидіння було запаяне та вони не могли його зняти. Потім знімали колеса. Обвинувачений пригощав всіх печивом, сам його їв та запивав кока-колою. Коли принесли пакети, вони з подругою ОСОБА_37 допомагали одягати пакети на колеса. Коли вони підійшли до машини, то обвинувачений стояв зліва від машини. Коли їх підвели до даної машини, то вона була опечатана, їм сказали, що зараз будуть виймати речі з машини. Після того, як оглянули машину, машину опечатали та вона з ОСОБА_38 порозписувалися на листках та при них машину опечатали. Перед тим як опечатувати машину, вона не бачила, щоб у багажник щось поклали. У пакети упаковували сидіння та килимки для ніг, це все описувалося та упаковувалося. З багажнику також зняли килимок сірого кольору та опечатали. При проведенні огляду було близько 7 осіб.

Допитаний в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_39 показав суду, що його запросили працівники міліції бути понятим при обшуку автомобіля. Йому пояснили, що шукають зброю. Пістолет не знайшли, але знайшли ганчірку промаслену, нібито в змазці від зброї. Окрім зброї його нічого не цікавило, тому на інші речі особливої уваги він не звертав. В машині відкручували сидіння, відкривали багажник, але зброї в машині не знайшли. Також відбирали якісь зразки з усіх місць в автомобілі. Як він зрозумів, власник був присутній при обшуку автомобіля. В протоколі обшуку все відповідало дійсності та він його підписав.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_40 висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 № 1916/297-Е від 28.11.2013 підтримав повністю та пояснив, що з боку судово-медичної експертизи встановлена неблизька дистанція пострілу, яка була встановлена через відсутність на тілі загиблого часток мастила та інших металевих часток. Неблизька відстань це відстань приблизно від двох та більше метрів. Відстань була приблизно більше 2-3 метрів. Дата та час смерті загиблого співпадають з установленим часом в акті. Із чотирьох кульових поранень смертельним є ураження грудної клітини та правої легені з подальшим кровопролиттям. Вогнепальні поранення були спричинені за життя потерпілого в короткий проміжок часу. Загиблий втратив свідомість не відразу. Хвороби, які були у загиблого, не могли будь-яким чином сприяти настанню смерті загиблого.

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України, щодо допитаних свідків в ході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, стороною захисту відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, як про те вказував захист під час судового розгляду, надано не було.

Крім цього, суд не може прийняти доводи сторони захисту щодо суттєвих розбіжностей в показах свідків, оскільки на думку суду дані розбіжності суттєвими не є, та ніяким чином не впливають на правильне вирішення даної справи, а є лише наслідком суб`єктивного сприйняття та передачі свідками отриманої інформації, та звичайно не можна залишити поза увагою великий проміжок часу, який сплив від дати події 27.10.2013 року та допиту останніх в суді 2017-2018 рік.

Крім вищезазначених показів допитаних судом свідків та експерта, винність обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину, також, знайшла своє підтвердження в досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, а саме.

З протоколу огляду місця події від 27.10.2013 та фототаблиці до нього вбачається, що на ділянці місцевості в гаражному кооперативі «Новий», розташованому по вул. Електрозварювальній, 2-г в м. Дніпропетровську, виявлений труп чоловіка зі слідами крові та ушкодженнями округлої форми на одязі і на тулубі (т. 1, а.с. 9-10, 12-13).

Також, під час огляду місця події 27.10.2013 на зазначеній ділянці місцевості в районі гаражів № НОМЕР_7 та № 553 ГК «Новий» виявлені свіжі сліди від протекторів шин, з яких виготовлений гіпсовий зліпок, вилучені зразки ґрунту, а також виявлено та вилучено три стріляні гільзи (т. 1, а.с. 15-17).

Під час огляду місця події 28.10.2013 на ділянці місцевості між гаражами № НОМЕР_8 та № 610 ГК «Новий» виявлено та вилучено ще дві стріляні гільзи (т. 1, а.с. 34-36).

Згідно протоколу огляду трупа потерпілого ОСОБА_9 від 28.10.2013, у приміщенні ОКЗ «БСМЕ» встановлено, що ушкодження на його тулубі мають ознаки таких, що заподіяні кулями; а також з тіла вилучено одну деформовану кулю, три фрагменти оболонок куль, два фрагменти металу (т. 1, а.с. 38-39).

Під час санкціонованого ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2013 (т. 1, а.с. 81) та проведеного обшуку автомобіля «Kia Sorento» д/н НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 , з заднього бамперу даного автомобіля вилучено сліди ґрунту, а також вилучено два гумових килими (т. 1, а.с. 82-87).

Належність вказаного транспортного засобу саме обвинуваченому ОСОБА_7 підтверджено свідоцтвом про реєстрацію на його ім`я (т. 2, а.с. 102).

Під час огляду автомобіля «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 в присутності понятих, згідно протоколу від 30.10.2013, було вилучено водійське та переднє пасажирське сидіння, заднє сидіння та чотири колеса автомобіля (т. 1, а.с. 161-162).

В ході обшуку в квартирі АДРЕСА_4 , санкціонованого ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2013, вилучено чоловічі туфлі, залишені ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 66-67).

Відповідно до висновку судової ґрунтознавчої експертизи № 37 від 29.11.2013, зразок ґрунту, вилучений під час огляду трупу потерпілого ОСОБА_9 в гаражному кооперативі «Новий», та нашарування ґрунту, вилучені з заднього бамперу автомобіля «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 , характеризуються спільною родовою і груповою належністю і не мають спільної родової (групової) належності із нашаруванням і осипом ґрунту з автомобільних килимів, вилучених біля водійського сидіння і переднього пасажирського сидіння; нашарування ґрунту на туфлях, вилучених під час обшуку в квартирі АДРЕСА_4 , характеризуються спільною родовою належністю із зразком ґрунту із гаражного кооперативу і нашаруваннями ґрунту, вилученими з бамперу автомобіля, та не придатні для встановлення групових ознак у зв`язку з недостатньою кількістю (т. 2, а.с. 20-25).

Зазначені обставини цілком достовірно вказують на виключні особливості вилучених нашарувань ґрунту, що безпосередньо стосуються присутності на місці вчинення злочину, і за таких обставин зауваження захисту щодо недостатності експертного дослідження не можуть бути визнані такими, що дають підстави суду визнати даний висновок експерта недопустимим доказом.

Під час затримання у ОСОБА_7 28.10.2013 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, вилучені мобільний телефон «Нокія 1280», імей НОМЕР_9 , з картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», мобільний телефон «Нокія 6700», імей НОМЕР_10 , з картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», технічний паспорт АЕС НОМЕР_11 на автомобіль «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 та предмети одягу (т. 1, а.с. 136-138).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2013 надано дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться у Дніпропетровському територіальному управлінні ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонента терміналу імей НОМЕР_10 , яким використовувався ОСОБА_7 , в якому знаходилась карта з номером НОМЕР_3 , в період з 08 год. 00 хв. 27.10.2013 (т. 1, а.с. 106).

Вказана інформація, що міститься на технічному носії, вилучена за протоколом від 08.11.2013 (т. 1, а.с. 117).

Відповідно до встановлених відомостей зв`язку абонента, в свою чергу, відображених у довідці щодо обробки технічної інформації, абонентський номер НОМЕР_3 - 27.10.2013 працював з мобільним терміналом імей НОМЕР_10 , при цьому о 19.25 абонент зареєструвався в зоні дії базової станції, розташованої по АДРЕСА_5 , а в подальшому, з 21.23 до 23.34. реєструвався в зоні дії базової станції, розташованої по АДРЕСА_6 (т. 1, а.с. 121-123).

За інформацією ПрАТ «Київстар», для забезпечення мобільного зв`язку компанії в районі вул. Електрозварювальної в м. Дніпропетровську задіяна базова станція № 38162, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леніногорська, 121 (територія АТП), і дана станція обслуговує частину території ж/м Західний в м. Дніпропетровську (вул. Правобережна, Шаляпіна, Уссурійська, Електрозварювальна, Пряма, початок вул. Будьонного). (т. 3, а.с. 202).

Таким чином, вищенаведеними доказами спростовується твердження обвинуваченого про його відсутність того вечора на території ГК «Новий» 27.10.2013 та перебування в цей час в іншому місті зі свідком ОСОБА_41 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1916/297-е від 28.11.2013 року, потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального ушкодження (рана № 1) передньої поверхні грудної клітини, у верхній третині; наскрізного ушкодження 3-го ребра праворуч; ушкодження верхньої долі правої легені з послідуючою кровотечею у праву плевральну порожнину, ушкодженням міжсуглобових дисків і тіл 6-го та 7-го грудних хребців; ушкодження спинномозкового каналу та спинного мозку; раньового каналу від поверхні рани до її дна, який знаходиться в товщі підшкірно жирової клітковини, в товщі міжреберних м`язів у товщі 3-го ребра праворуч у проекції між середньо-ключичною та грудною лініями, та прямує у праву плевральну порожнину; вогнищевого крововиливу на внутрішній поверхні правої плевральної порожнини, у проекції раньового каналу, товщі верхньої долі правої легені, у товщі міжсуглобових дисків і у товщі тіл 6-го та 7-го грудних хребців без ушкодження спинномозкового каналу та спинного мозку, загальною довжиною 13 см.; 1700 мл. темно-червоної, рідкої крові у правій плевральній порожнині; сліпого вогнепального ушкодження (№ 2) грудної клітини навколососкової ділянки праворуч: раньового каналу, розташованого в товщі м`яких тканин, спереду назад, справа наліво, який сліпо закінчується на передній поверхні 5-го ребра, без його ушкодження; сліпого вогнепального ушкодження (№ 4) задньої поверхні грудної клітини ліворуч: раньового каналу довжиною 5, 7 см., розташованого у товщі м`яких тканин, ззаду наперед, зліва направо, який сліпо закінчується у проекціях зовнішньої бічної та задньої поверхні лівої лопатки; сліпого вогнепального ушкодження (№ 3) задньої та внутрішньої бічної поверхні лівого стегна, у нижній третині, з послідуючим ушкодженням судин лівого плеча та плечової кістки у вигляді уламкового перелому; раньового каналу довжиною 7,5 см., розташованого в товщі м`яких тканин справа-наліво, незначно зверху до низу, який сліпо закінчується у товщині плечової кістки, у нижній третині; свіжих інфільтруючих розсіяних крововиливів, з руйнуванням м`яких тканин відповідно рановим каналам № 1, № 2, у м`яких тканинах по задній поверхні грудної клітини та рановому каналі лівого плеча; значних свіжих крововиливів у паренхімі легень; ділянок емфіземи та дистелектази у легенях; нерівномірності кровонаповнення судин внутрішніх органів; морфологічних ознак шокових нирок, печінки; дистрес-реакції у наднирниках; крапкових крововиливів під плевру легень у епікард; темно-червоної рідкої крові у порожнинах серця та великих судинах, - які як прижиттєві тілесні ушкодження виникли за деякий час до настання смерті потерпілого, є вхідними отворами та заподіяні з вогнепальної зброї одиночними (компактними) снарядами, що володіли кінетичною енергією та пробивною дією, та до складу яких входили з`єднання свинцю. Смерть потерпілого настала від проникаючого та сліпих вогнепальних ушкоджень передньої та задньої поверхонь грудної клітини та лівого плеча, ушкодження правої легені з послідуючої кровотечею та грудних хребців, ушкодження судин лівого плеча та плечової кістки, що ускладнились гострою крововтратою (т. 1, а.с. 190-193).

Згідно до висновку судово-балістичної експертизи № 67/07 від 05.12.2013, пошкодження на предметах одягу потерпілого ОСОБА_9 утворені снарядами (кулями) діаметром до 17 мм. та є вогнепальними (т. 1, а.с. 221-225).

За висновком судово-балістичної експертизи № 70-07-930 від 04.11.2013, п`ять гільз, вилучені на місці події, одна деформована куля, три фрагменти оболонок куль, два фрагменти металу, вилучені в ході огляду трупа потерпілого ОСОБА_9 , стріляні з самозарядного пістолету «Форт-12» або пістолета з подібною конструкцією, а всі вищевказані п`ять гільз стріляні з одного екземпляру зброї (т. 1, а.с. 178-185), що свідчить про те, що в потерпілого було здійснено не менше п`яти цілеспрямованих пострілів з пістолету конструкції типа «Форт-12», який був використаний як знаряддя злочину та від якого ОСОБА_7 встиг позбавитися після вчинення злочину.

Висновком судово-трасологічної експертизи № 67/02-472 від 07.11.2013 встановлено, що слід протектора шини, зафіксований на гіпсовому зліпку з місця події, поряд з іншими протекторами шин з аналогічним рельєфним малюнком протектора, міг бути залишений протекторами шин переднього правого та переднього лівого коліс, вилучених при огляді автомобіля «Kia Sorento», належного ОСОБА_7 , як і іншими протекторами шин коліс, що мають аналогічний рельєфний малюнок протектора (т. 1, а.с. 169-174).

Виходячи з об`єктивних даних щодо дійсного місцезнаходження ОСОБА_7 в момент позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , відомості стосовно залишення слідів на місці події саме шинами належного ОСОБА_7 транспортного засобу, у їх порівнянні з показаннями свідка ОСОБА_28 , яка бачила в той саме момент великий автомобіль «джип» білого кольору, що вже від`їжджав від гаражів, свідка ОСОБА_42 , який не тільки бачив цей автомобіль, а й ще запам`ятав деякі цифри його номерного знаку, про що повідомляв працівникам правоохоронних органів, а також за показаннями свідка ОСОБА_10 , яка одразу зрозуміла, що під час приїзду за місцем проживання разом з чоловіком, їх очікував саме ОСОБА_7 на своєму автомобілі, є достовірним та достатніми в своїй сукупності доказом факту присутності обвинуваченого на місці вчинення злочину.

Судом не може бути прийнято до уваги як такі, що є обґрунтованими, зауваження захисту про те, що висновок судово-трасологічної експертизи не пов`язаний з наявністю прямих доказів причетності ОСОБА_7 до заподіяння смерті потерпілому.

Крім того, як вбачається з протоколу про відібрання зразків для проведення експертизи від 28.10.2013, складеного на підставі постанови прокурора від 28.10.2013 про відібрання біологічних зразків, після затримання у ОСОБА_7 взято змиви з шиї та обличчя (т.1, а.с. 129).

Висновком експертизи вибухових речовин та продуктів пострілу № 70/23-2673 від 04.11.2013 встановлено, що на змивах з обличчя та шиї ОСОБА_7 виявлено сліди дифеніламіну, який може входити до продуктів пострілу (т. 1, а.с. 205-207).

З протоколу огляду вилученого автомобіля «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 від 01.11. 2013 вбачається, що з вказаного транспортного засобу, серед іншого, були вилучені чоловіча куртка та бейсболка (т. 2, а.с. 1-2).

Висновком експертизи вибухових речовин та продуктів пострілу № 70/23-2711 від 06.12.2013 підтверджено, що на вилучених з автомобіля «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 чоловічій куртці та бейсболці, також, виявлені сліди дифеніламіну, який може входити до складу продуктів пострілу (т. 2, а.с. 6-10).

Судом у ході судового розгляду порушень вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено та стороною захисту не доведено.

Крім того, судом з дотриманням вимог ст. 357 КПК України було оглянуто речові докази по даному кримінальному провадженню, які також подавались для ознайомлення учасникам кримінального провадження.

Заперечуючи свою винуватість, ОСОБА_7 посилався на те, що він протягом періоду часу, який передував його затриманню, нібито користувався кремом від засмаги. Проте, таке твердження обвинуваченого не може тлумачитись на його користь, оскільки, по-перше, з огляду на аналіз наведених доказів, останнє не спростовує його присутності на місці вчинення злочину, а по-друге, суперечить іншим об`єктивним умовам та не є заснованим на будь-яких фактичних обставинах.

Так, відповідно до офіційного повідомлення Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології Державної Служби України з надзвичайних ситуацій, зокрема, 27.10.2013 погода у м. Дніпропетровську була обумовлена впливом північного циклону, а температура повітря коливалась від 7, 8 до 13,1 градусів за Цельсієм, за умови постійних похмурості і туману (т. 3, а.с. 172).

Більше того, припущення сторони захисту про те, що дифеніламін може входити до складу крему від засмаги для людини взагалі є надуманим та не засноване на відповідних наукових знаннях або на відомостях про дійсне використання конкретного засобу подібного призначення з таким складом.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що змиви робились вже наступного дня після вчинення злочину ОСОБА_7 , тому цілком можливе знищення самим обвинуваченим інших слідів пострілу, як було зроблено зі зброєю, яку так і не було знайдено.

Отже, зазначені доводи обвинуваченого та його захисника є надуманими та жодним чином не можуть свідчити на користь його непричетності до вчинення інкримінованого злочину.

Дослідженими у судовому засіданні доказами повністю спростовуються показання обвинуваченого про його непричетність до заподіяння смерті потерпілому та нібито про відсутність у нього такого наміру.

Також, в судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту була допита свідок ОСОБА_43 , яка показала суду, що в кінці жовтня 2013 року вона при особистій зустрічі попросила ОСОБА_7 допомогти, по телефону вона з ним не зв`язувалась, тому що не завжди могла йому зателефонувати. 27.10.2013 на День Автомобіліста він приїхав до неї приблизно о 19 год. 10 хв., хоча домовлялися на 19 год. 00 хв. О 19 год. 15 хв. вона вийшла, кинула сумку у машину та вони поїхали на пр. Воронцова до її матері. Їхати до матері приблизно 30-40 хвилин. Зараз в них з ОСОБА_7 дружні стосунки, а до цього в них були інтимні стосунки. Погода в той день була похмура. З вулиці Авіаційної вони поїхали через пр. Калініна, Петровського та Старий міст. На жилий масив Західний по дорозі не заїжджали. В ОСОБА_7 був великий автомобіль білого кольору джип, зі слів її сина, корейського виробництва.

До показів свідка ОСОБА_44 суд ставиться критично, оскільки даний свідок перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим, а раніше взагалі мала інтимні стосунки, тому є зацікавленою особою. Крім того покази даного свідка нічим об`єктивно не підтверджені та навпаки спростовані зібраними ще під час досудового розслідування доказами, а також відомостями від ПрАТ «Київстар», отриманими вже під час судового розгляду.

ОСОБА_43 та ОСОБА_7 , домовляючись про зустріч, у вечірній час 27.10.13 за декілька днів жодного разу не зв`язувались з цього приводу засобами зв`язку, крім того, знаючи вочевидь про свідка, який міг би підтвердити алібі обвинуваченого, ще з перших днів розслідування вказаного злочину, не заявляв про його наявність ані стороні обвинувачення, ані слідчому судді, ані колегії суддів апеляційного суду і навіть своїм захисникам, а лише через рік клопотав про допит її у судовому засіданні.

При цьому версія обвинуваченого, висунута ним на захист від пред`явленого обвинувачення, про те, що він 27.10.2013, нібито перевозив ОСОБА_45 , а не їздив за місцем проживання родини ОСОБА_10 та до гаражного кооперативу за потерпілим, не знаходить свого об`єктивного підтвердження та послідовно спростовується дослідженими судом доказами у їх сукупності.

В даному випадку ні з чим не узгоджуються, а також, об`єктивно не підтверджується, та є неправдивими покази допитаної в якості свідка ОСОБА_44 про те, що у вказаний період часу вона нібито дійсно зустрічалась з ОСОБА_7 , оскільки вони суперечать об`єктивно встановленим фактичним обставинам, відповідно до яких, подібна присутність ОСОБА_7 в іншому місці та з іншою метою, аніж для реалізації наміру на заподіяння смерті потерпілому, виключається.

Крім того, суд також, критично ставиться до версії ОСОБА_44 та ОСОБА_7 щодо їх зустрічі 27.10.2013, оскільки з самого початку досудового розслідування обвинувачений мав захисників, його право на захист не було порушено, приймав участь у слідчих діях, про що свідчать його особисті підписи у відповідних протоколах, однак під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від давання показів і жодних заяв, клопотань та зауважень ні він ні його захисники не заявляли, до слідчого судді з відповідними скаргами не звертались. Стороною захисту по закінченню досудового слідства не було відкрито доступу стороні обвинувачення до будь-яких наявних доказів захисту і лише під час судового розгляду виникла версія обвинуваченого щодо його алібі.

Тобто, під час судового слідства, сторона захисту, після дослідження доказів сторони обвинувачення, повідомила суду свою версію, згідно якої обвинувачений пояснив, що він в момент вбивства потерпілого знаходився на АДРЕСА_7 , допомагаючи своїй знайомій ОСОБА_46 перевозити її речі.

Окрім того, органами досудового розслідування в короткий проміжок часу у даному кримінальному провадженні було достовірно встановлено місцезнаходження ОСОБА_7 в момент вчинення злочину, а показання обвинуваченого про його зустріч в цей час з ОСОБА_47 по АДРЕСА_8 не відповідають дійсності та суперечать повторному аналізу технічної інформації, проведеного на підставі доручення суду в порядку, передбаченому ст. 333 КПК України, яким встановлено, що вищевказана базова станція не обслуговує адресу: АДРЕСА_8 (т. 3, а.с. 195). Отже, обставини, на які вказав обвинувачений, заперечуючи свою винуватість, є виключно надуманими.

До показів свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_36 в частині того, що під час огляду автомобіля було виявлено, що він не був повністю опечатаний, а саме дверцята багажника, суд також ставиться критично, оскільки дані свідки є подружжям близькими обвинуваченому людьми ( ОСОБА_35 донька обвинуваченого, ОСОБА_36 зять обвинуваченого), тобто є прямо зацікавленими особами. Крім того, під час проведення відповідної слідчої дії жодних зауважень до протоколу вони не внесли, та дані покази також з`явились лише під час судового розгляду.

На користь версії обвинуваченого не можуть свідчити і показання допитаного у якості свідка ОСОБА_48 про те, що 27.10.2013 ОСОБА_7 говорив йому, що він увечері буде зайнятий, так як йому ніби-то необхідно допомогти ОСОБА_46 перевезти речі. У порівнянні з зібраними у кримінальному провадженні доказами, показання ОСОБА_48 , який у другій половині дня 27.10.2013 вже не контактував з ОСОБА_7 та не був обізнаним про його дійсне місцезнаходження, свідчать лише про те, що ОСОБА_7 намагався створити умови у майбутньому відвести від себе можливі підозри після вбивства потерпілого. Таке саме планування можливості запобігти відповідальності за скоєне вбивство випливає і з намагання ОСОБА_7 27.10.2013 якнайбільше часу провести за місцем проживання свідка ОСОБА_13 , до якого він приїхав того вечора та залишився ночувати, що було досить несподівано навіть для самого свідка, оскільки ОСОБА_7 востаннє ночував у нього ще за молоду.

Що стосується наявності у ОСОБА_7 відповідного злочинного умислу, то фактичні обставини, встановлені наведеними доказами, передусім, безпосередньо виходячи з показань свідка ОСОБА_10 , які послідовно узгоджуються і з показаннями самого ОСОБА_7 , що свідчать про тривале втручання обвинуваченого в подружнє життя ОСОБА_19 , в тому числі, з неодноразовими заявами про його бажання зруйнувати сім`ю потерпілого, про наявність з його боку небайдужого ставлення до ОСОБА_10 та особистих намірів зухвалого характеру, що в кінцевому підсумку призвели до виникнення у ОСОБА_7 умислу на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Здійснюючи захист обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні захисник вважає, що суду необхідно визнати докази, а саме: протокол огляду місця події, зображення відбитку сліду протектора шини, пакету з ґрунтом, висновки судової трасологічної та ґрунтознавчої експертиз, протокол про відібрання зразків для проведення експертизи, марлевий тампон зі змивами з обличчя та шиї, висновки експертиз вибухових речовин та продуктів пострілу, протоколу огляду предмету, чоловічу куртку та бейсболку - недопустимими. Мотивами визнання таких доказів недопустимими захисник вважав порушення під час проведення окремих слідчих дій та інших процесуальних дій загальних засад верховенства права та законності, порядку фіксування окремих слідчих дій та вимоги до їх проведення, згідно ст. ст. 104-106, 223, 233, 237, 241 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для визнання зазначених вище доказів недопустимими з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 1 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство складається з відповідних положень Конституції, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 №12рп/2011 (справа №1-31/2011) положення ст. 62 Основного Закону спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення в скоєнні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом учинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання й фіксації із застосуванням заходів, передбачених законом «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.92 № 2135-XII, особою, не уповноваженою на таку діяльність.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що визнаватися допустимими й використовуватись як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного й справедливого рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.

Так, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд установлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК).

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Перес проти Франції» від 12.02.2004 вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Так, протокол огляду місця події, складений та підписаний 27.10.2013 слідчим, понятими та спеціалістами (т. 1 а.с. 15-18), відповідає критеріям ст. 104 КПК України, зокрема, щодо зазначення часу проведення процесуальної дії, а саме: 27.10.2013. Таких висновків колегія дійшла з огляду на відсутність в зазначеній статті конкретизації щодо зазначення часу початку/закінчення такої дії. Між тим, як зауважив захисник, вказаний протокол дійсно не має відмітки про закінчення огляду. Аналізуючи порушене захисником питання щодо допустимості такого доказу, колегія окрім зазначеного вище виходить з такого.

Основним змістом слідчого огляду є чуттєве сприйняття властивостей, ознак об`єктів, що оглядаються, їх стану та зв`язку між ними. Це означає, що слідчий у процесі проведення цієї слідчої дії використовує методи чуттєво-раціонального пізнання: спостереження, порівняння, аналіз, синтез об`єктів та їх властивостей, що фіксується у протоколі.

В зв`язку із чим, суду належить встановити, чи має відсутність зазначеного часу закінчення слідчої дії, в цьому випадку, наслідок у вигляді непридатності для використання отриманого речового доказу у кримінальному провадженні.

Так, при дослідженні вказаного протоколу колегією суду встановлено, що огляд було здійснено у присутності двох понятих та спеціаліста. Жодних зауважень протокол не містить, що дає підстави поза розумним сумнівом встановити, що вказана у протоколі інформація отримана з надійного джерела (протоколу), який може бути перевірено у встановленому законом порядку, а відсутність інформації зокрема часу закінчення слідчої дії не тягне за собою непридатності такого доказу і тим більше його недопустимості.

Окрім того, захист також посилається на залучення до огляду понятих, а саме: ОСОБА_23 та ОСОБА_49 , які на думку захисника, були заінтересовані в результатах кримінального провадження. Такий висновок передусім було мотивовано наявністю дружніх відносин понятих з потерпілим та його родиною; самостійним оглядом понятими місця події під час пошуку ОСОБА_9 , а також тим, що ОСОБА_23 , будучи допитаним слідчим в якості свідка та підписуючи відповідні протоколи в статусі понятого та свідка, не об`єктивно підтвердив правильність записів у відповідних процесуальних документах часу проведення слідчої дії, а саме: у протоколі огляду трупа слідчий вказав, що слідча дія відбувалась 27.10.2013 з 21.00 години, а в протоколі допиту ОСОБА_23 в якості свідка вказав, що ця слідча дія відбувалась в той же день з 20.50 по 21.30.; та те, що останні змінили обстановку місця події (перемістили авто ОСОБА_9 ).

Між тим, з такими висновками захисника (щодо зацікавленості) колегія суддів погодитись не може, оскільки дружні відносини потерпілого з ОСОБА_23 та ОСОБА_49 не можуть свідчити про зацікавленість, а саме: готовність у незаконний спосіб, як це зазначає захисник, підтверджувати правильність необ`єктивних даних, зміни місця події з метою аби завадити працівникам міліції встановити всі обставини події, крім того, зазначений у протоколах час та наявність розбіжностей у 10 хвилинах, в даному випадку, не зумовлюють неможливості встановлення складу кримінального правопорушення, а переміщення транспортного засобу потерпілого мало місце до того, як поняті та дружина потерпілого дізнались про його смерть, а тому, обставини визначені захистом як наявність зацікавленості у ОСОБА_23 та ОСОБА_49 колегією суддів не встановлено, враховуючи також, і те, що останні обвинуваченого бачили вперше, що, також, ставить під сумнів посилання захисту на наявність зацікавленості та/або умислу в діях ОСОБА_23 та ОСОБА_50 .

Крім того, ст. 223 КПК України чітко визначає перелік осіб, які не можуть бути понятими, до якого ОСОБА_23 та ОСОБА_49 не входять.

Також, захист посилався, що вказаний протокол не містить даних про упакування та вилучення виявлених трьох гільз від патронів та зліпку протектора шини, в порушення ч. 2 ст. 106 КПК України, щодо належного упакування та п. 2 ч. 3 ст. 104 КПК України, яка передбачає зазначення послідовності дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі, виявлені та/або надані речі і документи.

В той же час, як вбачається безпосередньо із протоколу, останній містить інформацію про вилучення виявлених гільз від патронів та зліпку протектора шини, зліпок протектора шини, які вилучені в спец. пакет № 0834083.

Необхідно вказати, що сторона захисту посилається на відсутність інформації щодо упакування речових доказів в протоколі, однак, питання щодо перевірки такого упакування та результатів процесуальної дії перед судом не порушує, а тому наявність та/або відсутність такої інформації не є наслідком недопустимості такого доказу.

Крім того, захисник посилався на порушення під час складання даного протоколу, а саме в частині відсутності підпису спеціаліста ОСОБА_51 на першій сторінці протоколу. Між тим, аналіз вказаного документу свідчить, що протокол був підписаний спеціалістом ОСОБА_52 на останній (другій) сторінці, а відтак, посилання адвоката на необхідність підпису документа спеціалістом на кожній сторінці та/або під кожним реченням нічим не передбачена, а тому, й підстави для визнання доказу недопустимим з таких підстав у колегії суддів відсутня.

Залучення спеціаліста є правом сторони кримінального провадження з метою покращення організації та підвищення ефективності розслідування. Питання відводу даного спеціаліста під час досудового розслідування та судового розгляду стороною захисту у передбачений КПК спосіб не ставилось, тому посилання незаконності залучення спеціаліста до участі у слідчих діях є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, посилання захисту на порушення вимог ст.ст. 104, 106 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання зазначених вище доказів недопустимим.

Водночас суд також, не знаходить підстав для визнання зображення відбитку сліду протектора шини на фотознімку, самого гіпсового зліпку відбитка сліду протектора шини та пакету з ґрунтом, який було вилучено з насипу під час огляду місця події, недопустимими доказами, з підстав відсутності у фототаблиці, виготовленої слідчим, як додаток до зазначеного вище протоколу, дати виготовлення знімку, та місця події, відсутності на зображенні оглядової прив`язки до інших об`єктів навколишньої обстановки, з тих підстав, що допитані в судовому засіданні поняті підтвердили, факт проведення вказаних слідчих дій, їх перебіг, фіксування за допомогою фотопристрою та місця вилучення речових доказів.

Що стосується доводів захисту щодо порушення права на захист обвинуваченого під час обшуку автомобіля, то суд вважає їх надуманими, оскільки така слідча дія була проведена у повній відповідності до вимог КПК України. Жодних зауважень, заяв та скарг під час досудового розслідування та підготовчого провадження в суді від обвинуваченого та сторони захисту не надходило. Обвинувачений був забезпечений захисниками під час всього досудового розслідування та судового розгляду. Тому колегія суддів не вбачає жодних суттєвих порушень, під час проведення даної слідчої дії, які можуть вплинути на визнання даної слідчої дії та отриманих за її результатами доказів недопустимими.

Щодо посилань захисту на порушення порядку проведення огляду автомобіля Kia Sorento, д/н НОМЕР_1 , як слідчої дії, через відсутність ухвали слідчого судді про відповідний дозвіл, як наслідок недопустимості протоколів огляду та вилучених під час такого огляду речових доказів колегія суддів виходить з наступного. 28.10.2013 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було проведено обшук автомобіля «Kia Sorento», належного ОСОБА_7 . Слідча дія була проведена за участю обвинуваченого та понятих. За результатами слідчої дії з транспортного засобу були вилучені речі, після чого опечатано та автомобіль вилучено. Жодних зауважень до протоколу, порядку проведення слідчої дії у протоколі не зазначено.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою слідчого судді було надано дозвіл не тільки на проведення обшуку автомобіля, а саме ще й його вилучення в ході обшуку, для проведення відповідних експертиз.

Тому, як встановлено судом, після вилучення автомобіля в межах даного кримінального провадження, виникла необхідність додаткового огляду вже вилученого транспортного засобу за ухвалою слідчого судді, в зв`язку із чим, було запрошено дружину обвинуваченого, яка не змогла з`явитись, тому було запрошено доньку обвинуваченого, яка, також, мала право керувати транспортним засобом. Таким чином, під час огляду транспортного засобу була залучена донька ОСОБА_7 , як користувач даного транспортним засобом, а також запрошено двоє понятих, в присутності яких було вилучено відповідні речі, які згодом були предметом дослідження експертів.

Огляд транспортного засобу, проведений 30.10.2013, було проведено в тому числі і в присутності самого обвинуваченого. Жодних зауважень до протоколу, порядку проведення слідчої дії у протоколі не зазначено.

Інші посилання сторони захисту на недопустимість доказів (відібрання змивів, не зазначення ініціалів спеціаліста в протоколі, розбіжності ім`я обвинуваченого у постанові про відібрання зразків, яке було виправлено слідчим власноручно, не ознайомлення обвинуваченого з протоколами з урахуванням підписів останнього у таких документах ...) не є підставами для визнання доказів недопустимими з огляду на те, що такі посилання сторони захисту, за встановлених обставин не мають наслідком непридатність таких доказів у кримінальному провадженні для використання.

В зв`язку із вищевикладеним, а також, відсутності підстав для визнання протоколів, постанов, речових доказів недопустимими у кримінальному провадженні відсутні підстави для сумніву в об`єктивності висновків проведених експертиз, які були досліджені судом.

Заслуговують на увагу колегії суду і ті обставини, що саме на місці події було виявлено та вилучено такі сліди злочину як: неподалік від автомобіля потерпілого, який знаходився біля ряду гаражів № 551, 553 ГК «Новий», а саме на ґрунтовій поверхні єдиного в`їзду до цих гаражів були знайдені свіжі сліди від протекторів шин, які у подальшому були сфотографовані та з них виготовлений гіпсовий зліпок. Їх розташування на місцевості свідчило саме про те, що автомобіль, що їх залишив, виконував маневр розвороту саме на вузькому проїзді до ряду гаражів, і це були сліди автомобіля, який останнім рухався цим проїздом після події і до огляду місця події. Та після проведення експертизи та порівняння протекторів шин з коліс вилученого автомобіля обвинуваченого з гіпсовим зліпком та зображенням вищевказаних слідів, встановлено, що вказані сліди могли бути залишені протекторами шин передніх правої та лівої шини коліс, вилучених з автомобіля «Кіа Соренто» ОСОБА_7 . Також експерт зауважив, що через малоінформативність сліду, вилученого з місця події, можливе лише групове встановлення належності шин, що і було встановлено.

При огляді місця події також було виявлено, поряд зі слідами протектора шин, насип землі зі слідами свіжої деформації ґрунту в результаті механічної дії предмету. Вказаний слід привернув увагу правоохоронних органів саме тому, що міг утворитися під час або після злочину. З цього місця були також вилучені зразки ґрунту саме 27.10.13. Наступного дня, 28.10.13, на автомобілі ОСОБА_7 , який знаходився біля подвір`я свідка ОСОБА_53 і не переміщувався з вечора 27.10.13, коли ОСОБА_7 повернувся до Шевченка, виявлено на задньому бампері нашарування ґрунту, який було також вилучено.

Колегія суддів також звертає увагу, що вилучені зразки ґрунту досліджувались експертом, і було встановлено, що саме нашарування ґрунту на задньому бампері автомобіля обвинуваченого по своїм спільним родовим і груповим належностям співпадає зі зразками ґрунту з місця події, а це: морфологічні властивості (колір, механічний склад, карбонатність), мінералогічний склад і домішки (всі 7 співпадаючих мінералів і співвідношення мінералів), а також однакові за складом домішок (шість співпадаючих домішків). Однакові за кількісним вмістом карбонатів. Та однакові за концентрацією гумусних речовин. І ці два зразки ґрунту не мають спільних належностей з іншими вилученими зразками ґрунту. Результати вказаних досліджень наглядно відображені у порівняльних таблицях висновку експерта.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Оцінюючи досліджені судом докази у кримінальному провадженні, колегія суддів, також, звертає увагу, що оцінюючі їх реальний зміст, суд виходе саме з практики Європейського Суду з прав людини, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, але не тільки її зовнішню сторону («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980). У зв`язку із зазначеним, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними та в своїй сукупності та взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого у вчиненні ним злочину та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Усі вищевказані докази, покладені в основу обвинувального вироку колегія суддів визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи вказані вище докази, надані сторонами кримінального провадження, колегія суддів також керується ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; ч. 2 та ч. 4 ст. 17 КПК України, відповідно до яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; ч. 3 ст. 373 КПК України, згідно якої обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню в тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Також,судом не встановлено допущення істотних порушень прав та свобод обвинуваченого та інших осіб під час досудового розслідування та збирання та фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.

Крім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої останній відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів також керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справах «Козинець проти України», «Бочаров проти України», «Авшар проти Туреччини», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та інші).

Отже колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведена винуватість ОСОБА_7 поза розумним сумнівом.

Суд розцінює поведінку обвинуваченого під час судового розгляду та невизнання вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливої для нього судово-слідчій ситуації.

Суд, з дотриманням вимог ст. 94 КПК України оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженню всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом дав оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Тож суд, враховуючи вищевикладені докази вини ОСОБА_7 , які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи про недопустимість доказів, які ґрунтувалися на суб`єктивних твердженнях захисника та обвинуваченого, сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), та є намаганням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене у даний спосіб.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, колегія суддів, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, колегією суддів не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України колегією суддів не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, те, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є осудним та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 251 від 06 грудня 2013 року (т. 2, а.с. 114-116), за місцем мешкання характеризується посередньо, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування до нього ст. 69 чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого суд не знаходить у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Крім того, 24.12.2015 вступив в силу Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, відповідно до якого судом зараховується строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Проте, відповідно до Закону № 2046-VІІІ від 18.05.2017 до ч. 5 ст. 72 КК України було внесено зміни, згідно з яким «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.» Даний Закон України набув чинності 21.06.2017.

Так згідно ч. 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи викладене, та те, що обвинуваченого було затримано та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то період часу з 28.10.2013 по 20.06.2017 включно підлягає зарахуванню у строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Період часу з 21.06.2017 по 27.04.2018 підлягає зарахуванню у строк покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Потерпілою ОСОБА_54 до обвинуваченого заявлено цивільний позов про стягнення заподіяної майнової шкоди, яка виразилась у витратах, пов`язаних з похованням її сина ОСОБА_9 , у розмірі 27705,79 грн. та заподіяної їй моральної шкоди у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Загальні підстави відповідальності за матеріальну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується особою, що їх спричинила.

При вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої суд враховує положення ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої суд, якщо процесуальні відносини у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, може застосувати норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана діями винної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Заявлені позовні вимоги підтверджуються відповідними розрахунковими документами на суму 27705,79 грн., яка складається із: 600 грн. (послуги працівників цвинтару), 1100 грн. (послуги автотранспорту), 7500,00 грн. (поминальний обід), 8015,00 грн. (ритуальні послуги), пов`язаних з похованням потерпілого, та в частині вартості авіаційного перельоту потерпілої електронними даними про придбання авіаційного квитка від 28.10.2013, що складає 10490,79 грн., отже, відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування моральної шкоди передбачене ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій моральної шкоди, суд виходить із принципу справедливості, розумності та виваженості. Суд враховує той факт, що потерпіла безповоротно втратила близьку людину сина, понесла значні моральні страждання, які носять триваючий характер. Суд вважає, що потерпіла зазнала істотних негативних змін в особистому житті. За таких обставин суд вважає, що як моральна так і матеріальна шкода мали місце, а тому позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні майно, належне ОСОБА_7 , в стадії досудового розслідування арештовано з метою забезпечення заявлених позовних вимог (т. 2 а.с. 105, 106, 108), судом, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, не встановлено підстав для скасування його арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою, обчислюючи початок строку відбування покарання з моменту затримання 28.10.2013.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 28.10.2013 по 20.06.2017 включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 27.04.2018 включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_54 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_12 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , місце перебування на час ухвалення вироку Дніпропетровська установа виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровської області № 4) на користь ОСОБА_55 (РНОКПП НОМЕР_13 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_9 ) в рахунок відшкодування заподіяної злочином майнової шкоди 27 705, 79 (двадцять сім тисяч сімсот п`ять) гривень 79 коп.; в рахунок відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України судові витрати у розмірі 6781 (шість тисяч сімсот вісімдесят одна) гривня 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Харківського НДЕКЦ МВС України судові витрати у розмірі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят одна) гривня.

Речові докази у кримінальному провадженні: гіпсовий зліпок, змиви з рук, обличчя та шиї, контрольний зразок марлі, нігтьові зрізі, пакети з ґрунтом, одяг потерпілого ОСОБА_9 , два фрагменти зосередь куль, куртку та бейсболу (т. 1, а.с. 216, 218; т. 2, а.с. 126) знищити; зображення сліду проектора шин (т. 1, а.с. 216) зберігати у матеріалах кримінального провадження; автомобільні сидіння, диски з покришками, гумові килими, технічний паспорт брелок до автомобільної сигналізації та ключі від автомобіля (т. 1, а.с. 220, т. 2, а.с. 126, 135) залишити на зберіганні; 2 СD-R диски з матеріалами тимчасового доступу (т. 1 а.с. 116, 123) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2