Справа № 446/388/18
Провадження № 1-кс/444/258/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Жовква Львівської області 23 квітня 2018 року
слідчий суддя Жовківського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 з участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.02.2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000696,-

В С Т А Н О В И В :
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із скаргою на постанову слідчого Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.02.2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000696.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 04.04.2018 року подання в. о. голови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області задоволено, скаргу ОСОБА_3 скеровано на розгляд до Жовківського районного суду Львівської області.

Скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що 29.11.2017 року під час допиту у слідчого Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000100 від 14.02.2017 року, ознайомившись із витягом з ЄРДР він дійшов висновку про вчинення в.о. голови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 КК України, а саме повна і дослівна невідповідність викладеної там фабули дійсним обставинам справи. В цей же день слідчим Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 було складено протокол про прийняття заяви від ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) в.о. голови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_6 , передбачене ст. 383 КК України у якій він особисто зробив відмітку про те, що він являється не заявником, а потерпілим. Після прийняття заяви згаданим слідчим йому було надано пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки як потерпілого.
Стверджує, що 20.02.2018 року року в розмові з слідчим ОСОБА_4 йому стало відомо, що він не має статусу потерпілого у цьому кримінальному провадженні, не дивлячись на наявну у нього пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки потерпілого, у якій зазначено, що права і обов`язки виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення. Не зважаючи на його доводи слідчим ОСОБА_4 було запропоновано написати заяву про визнання його потерпілим , що ним і було зроблено.
Зазначає, що 27.02.2018 року на його поштову адресу надійшов лист від слідчого ОСОБА_4 у якому знаходилась постанова від 21.02.2018 року про відмову у визнанні потерпілим. У тексті постанови про відмову у визнанні його потерпілим слідчий ОСОБА_8 вказав, що його заява не підлягає задоволенню, оскільки у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.11.2017 року не зазначено, чи завдана йому шкода (моральна, фізична чи майнова), вказано лише, що моральна та матеріальна шкода встановлюється, оскільки кримінальне провадження триває. «Тобто на даний час слідством не встановлено шкоди, яка завдана ОСОБА_3 ». На підставі викладеного слідчим ОСОБА_4 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні.
Вважає, що слідчий безпідставно, незаконно та умисно відмовлено у визнанні його потерпілим, оскільки він вважає себе потерпілим, а не заявником. Відмовивши у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні слідчий ОСОБА_4 порушив вимоги ст. 6, ст. 13, ст.14 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, а саме право на справедливий судовий розгляд, право на ефективний засіб правового захисту та заборону дискримінації, що вже є підставою для звернення у міжнародні організації для захисту порушених прав і свобод.
А тому просить скасувати наведену вище постанову та зобов`язати слідчого ухвалити постанову про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000696.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній мотивів.

Слідчий в судовому засіданні проти заволення скарги не заперечив.

Заслухавши думку скаржника, який підтримав скаргу, слідчого, який проти задоволення скарги не заперечив, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

Із скарги ОСОБА_3 вбачається, що така подана до суду в порядку ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається із тексту оскаржуваної постанови сам слідчий стверджує, що 20.02.2018 року у Кам`янка-Бузьке ВП ГУНП у Львівській області надійшло клопотання ОСОБА_3 в якій він просить в порядку ст. 55 КПК України винести постанову про залучення його в якості потерпілого по кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000696 від 30.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Основною мотивацією відмови було те, що в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.11.2017 року, підписаної ОСОБА_3 не зазначено, чи завдана йому шкода (моральна, фізична чи майнова), вказано лише, що матеріальна та моральна шкода встановлюється, оскільки кримінальне правопорушення триває.

Слідчий вважав, що на даний час слідством не встановлено шкоди, яка завдна ОСОБА_3 , крім того звертає увагу на об`єкт злочину, який передбачений ч. 1 ст. 383 КК України, яким є інтереси правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (що і було зроблено ОСОБА_3 в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне праповорушення (або таке, що готується) від 29.11.2017 року.
ОСОБА_3 в данному протоколі звертав увагу, що він вважає себе потерпілим, а не заявником.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_3 було видано пам`ятку про процесуальні права та обов`язки саме потерпілого.
Тобто, слідчим станом на 29.11.2017 року визнавалося, що ОСОБА_3 є потерпілим.
На даний час слідчий суддя немає відомостей, що кримінальне провадження внесене у ЄРДР за № 0000696 від 30.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України закрите, що дає підстави вважати, що досудове слідство триває.

Сам слідчий в оскаржуваної постанові визнає, що скаржником зазначалося про заподіяння матеріальної та моральної шкоди, однак розмір її встановлювався, оскільки на думку ОСОБА_3 правопорушення триває.

Права ОСОБА_3 виникли з моменту подання ним заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. З данного моменту він є потерпілим.
А заява ОСОБА_3 від 20.02.2018 року про залучення його в якості потерпілого є додатковою, та не усуває тих відомостей про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення, які подані ОСОБА_3 в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне праповорушення (або таке, що готується) від 29.11.2017 року.
При винесенні постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим від 21.02.2018 року слідчий обмежив його права.
Слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим від 21.02.2018 року не аргументована, незаконна.
Водночас, слідчий суддя вважає, що правильним способом для відновлення прав скаржника буде зобов`язання слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 20.02.2018 року про залучення його у кримінальному провадженні внесеному у ЄРДР за № 0000696 від 30.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України в якості потерпілого, оскільки згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
А тому, постанова підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 відповідно підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 40, 55, 56, 303-309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.02.2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000696- задоволити.

Скасувати постанову слідчого Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.02.2018 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні внесеному у ЄРДР за № 0000696 від 30.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.383 КК України.
Зобов`язати слідчого Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 або іншого слідчого у кримінальному провадженні повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 20.02.2018 року про залучення його у кримінальному провадженні внесеному у ЄРДР за №0000696 від 30.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України в якості потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1