Справа № 289/335/17
Номер провадження 1-кп/289/67/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2017 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000539 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Радомишль Житомирської області, освіта вища, непрацюючого, не одруженого, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
04.09.2016 року близько 4-ї години 40 хвилин, ОСОБА_4 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінетом Міністрів від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР України) керував технічно справним мотоциклом «KawasakiZ750» без реєстраційного номеру та не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії «А» в порушення вимог п.2.1а та 2.1б ПДР України, при цьому знаходячись в стадії алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України, та перевозив пасажирку ОСОБА_6 , яка була без мотошолому, що є також порушенням вимог п.2.3г ПДР України, рухався по автодорозі «Овруч-Малин-Кочерів» по вул. 9-го Січня в м. Радомишль Житомирської області в напрямку с. Лутівка Радомишльського району Житомирської області.

Під час руху по вказаній автодорозі, а саме на 123 км +750 м в м. Радомишль Житомирської області, ОСОБА_4 проїхав регульоване світлофором перехрестя вулиць Русанівська та 9-го Січня на жовтий сигнал, порушивши п.8.7.3ґ вказаних Правил, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, що не дало змоги відповідно реагувати на її зміну (п.2.3б ПДР України), у темну пору доби не обрав безпечної швидкості руху, яка б дала змогу зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги (п.12.2 ПДР України), при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (п.12.3 ПДР України) у населеному пункті рухався зі швидкістю в межах від 115,1-152 км/год., тобто перевищення понад 60 км/год. (п.12.4 ПДР України), в результаті чого здійснив зіткнення в ліву сторону автомобіля «АЗЛК-2140» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , який здійснював маневр розвороту вліво, на вул. 9-го Січня.

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка мотоцикла ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 25.11.2016 року № 217 отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, перелому нижньої щелепи, перелому величної кістки справа, закритої травми хребта з компресійним переломом 7-го грудного хребця, переломів остистого відростку 7-го шийного хребця, поперечних відростків 4, 5, 6 грудних хребців, суглобових відростків 5, 6 грудних хребців, порушення функції хребта 2-го степеню, ран обличчя, які по своїй категорії відносяться до тяжкого ступеню важкості, що є небезпечним для життя в момент їх спричинення.

Порушення ОСОБА_4 вимог п.п.2.1а, 2.1б, 2.3б, 2.3г, 2.9а, п.5.2б, 8.7.3ґ, 2.9а, 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в скоєному діянні, приніс потерпілій свої вибачення, щиросердно розкаявся та засудив вчинене і, будучи допитаним в судовому засіданні, докладно розповів про встановлені вище обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив суду, що 04.09.2016 року близько 4 години ранку він їхав на мотоциклі додому по вул. Велика Житомирська в бік Малина, побачив свою знайому ОСОБА_8 та запропонував останній підвезти її додому, на що вона погодилася. За декілька метрів до перехрестя водій ОСОБА_4 підвищив швидкість, щоб встигнути проїхати перехрестя на зелений сигнал світлофору і, проїхавши світлофор, метрів за 15 помітив автомобіль Москвич, водій якого, не включаючи сигнал повороту, неочікувано почав здійснювати маневр розвороту вліво через суцільну лінію дороги. За власним зізнанням обвинуваченого, він вжив гальмування, через що керований ним мотоцикл пішов юзом, водій та його пасажирка впали і далі вже нічого не пам`ятає. Факт вживання ним алкоголю перед тим, як сісти за кермо мотоцикла, обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує, як і не заперечує відсутність у нього документів на мотоцикл і права керування відповідного транспортного засобу мотоциклу, відсутність мотошоломів та перевищення швидкості. При цьому зазначив, що рухався він по правій стороні дороги, а водій автомобіля «АЗЛК-2140» спричинив своїми діями аварійну ситуацію він здійснював маневр розвороту через суцільну лінію на дорозі, крім того не впевнився, що відсутні транспортні засоби, що рухаються в попутному напрямку, як зазначив ОСОБА_4 , він не очікував цього, тому і не зміг вчасно відреагувати. Не применшуючи своєї вини щиро кається у вчиненому та обіцяє допомогу у лікуванні, в той же час цивільний позов визнає частково, а саме визнає зазначену в позовній заяві від 02.03.2017 року 40999,76 грн. майнову шкоду та 20000 грн. завдану моральну шкоду. Просить суд його суворо не карати.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила, що дорожньо-транспортна пригода трапилась при викладених вище обставинах. Зазначила, що ознак алкогольного сп`яніння у обвинуваченого ОСОБА_4 вона не помітила, обставин та подробиць ДТП вона не бачила, було темно і вона сиділа за водієм. В результаті цієї події потерпіла отримала інвалідність ІІ групи, витрачається велика кількість грошей на відновлення здоров`я, в зв`язку чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Просить обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати, а заявлений цивільний позов задовольнити, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, та стягнути з ОСОБА_4 293 118,13 грн. загальної вартості лікування (придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів загального призначення та подальшої реабілітації) та 300 000,00 грн. завдану моральну шкоду.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні під присягою надав наступні покази. В ніч 04.09.2016 року у нього помер батько і він з жінкою приїхав на автомобілі «АЗЛК-2140», який зареєстрований на його батька, до магазину ритуальних послуг, що знаходиться поряд із магазином «Династія». Зупинив автомобіль біля узбіччя з правого боку метрів за 150 від перехрестя (в напрямку до м. Малин) і десь близько 4 години ранку, вирішивши свої питання, він почав розворот автомобіля вліво, повертаючи в бік перехрестя в напрямку центра м. Радомишля, транспортні засоби в цей час на дорозі були відсутні. Суцільної лінії розмітки дороги не бачив, хоча знає, що раніше вона на цій ділянці дороги була. Звернув увагу, що в цей час світився червоний сигнал світлофора. Перед розворотом, як стверджував свідок, він пересвідчився у відсутності на дорозі інших транспортних засобів, включив лівий поворот та почав рух автомобіля, в цей час почув сильний удар в лівий бік автомобіля. Коли вийшов із машини побачив біля автомобіля мотоцикл та хлопця, який лежав на дорозі і стогнав, від нього було чути запах алкоголю. Після цього він негайно викликав на місце пригоди швидку медичну допомогу та поліцію, а вже пізніше побачив на дорозі за декілька метрів від місця події дівчину, яка лежала на дорозі без свідомості.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 під присягою повідомила, що вона проживає однією сім`єю із ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу. 04.09.2016 року вночі вони разом поїхали до магазину ритуальних послуг, що знаходиться метрів за 50 від світлофора поряд із магазином «Династія», так як в цю ніч помер батько її чоловіка. Вирішивши свої питання, вони сіли в машину і збиралися повертати в бік центра м. Радомишля. В цей час свідок ОСОБА_9 сиділа поруч із водієм, було близько 4 години ранку, надворі було темно, на дорозі транспортні засоби були відсутні. Коли її чоловік ОСОБА_7 вже почав розворот і вони знаходились посеред дороги, вона почула сильний удар в лівий бік машини, водій зупинив автомобіль і коли вони вийшли із машини побачили за декілька метрів мотоцикл і біля нього хлопця, від останнього відчувався запах алкоголю. Коли вийшла з автомобіля свідок звернула увагу на світлофор, який знаходиться метрах в 100 від місця події в цей час горіло червоне світло. ОСОБА_7 відразу викликав швидку і поліцію, а вже після цього вони побачили дівчину, яка без свідомості лежала на дорозі за декілька метрів від місця події.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні під присягою повідомив суду, що він працює фельдшером невідкладної допомоги, виїзна бригада. 04.09.2016 року близько 4 години ранку він виїхав на виклик та надавав медичну допомогу особам, постраждалим в ДТП. Подробиць не пам`ятає за сплином часу. Автомобіль «Москвич» стояв в напрямку до центра м. Радомишль, за декілька метрів лежав мотоцикл. Свідок надавав допомогу мотоциклісту, який знаходився в шоковому стані, від водія автомобіля скарги не надходили. Дівчину свідок не бачив, так як її забрала перша виїзна бригада невідкладної допомоги.

Вина обвинуваченого у вчинені злочину за пред`явленим обвинуваченням крім того підтверджується сукупністю достатніх достовірних даних, здобутих за допомогою доказів, що зібрані з дотриманням встановленого порядку відповідно до КПК України, а саме.

Дослідженими даними рапорту чергового працівника Радомишльського ВП від 04.09.2016 року, в якому зафіксовано факт надходження повідомлення від гр. ОСОБА_7 про ДТП з потерпілими : мотоцикл в`їхав в автомобіль, а протоколом огляду місця ДТП від 04.09.2016 року зафіксовано вид події зіткнення транспортних засобів: мотоцикла «KawasakiZ750» без реєстраційного номеру та автомобіля «АЗЛК-2140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Радомишль по вул. 9 Січня, локалізацію пошкоджень транспортних засобів та складено схему наслідків ДТП. Досліджено вид та стан покриття загальною площею 12,8 м (асфальтобетонне, сухе чисте); покриття призначене для руху у двох напрямках та мається суцільна біла лінія дорожньої розмітки; до проїзної частини примикають: тротуари шириною 3,2 м праворуч та 2,8 м ліворуч; за тротуаром розташовані праворуч та ліворуч будівлі міського типу; пора доби - темна; дана ділянка дороги не освітлюється(а.с.6,7-16).

Згідно висновку результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у гр. ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено (КП а.с.17).

Як вбачається із результатів токсикологічного дослідження методом ГХ від 06.09.2016 року під час відбору 04.09.2016 року зразків крові у гр. ОСОБА_4 в доставленому зразку крові виявлено алкоголь в концентрації 1,68%, а у гр. ОСОБА_11 в доставленому зразку крові виявлено алкоголь в концентрації 1,33% (КП а.с.18,19).

Постановою від 04.09.2016 року автомобіль «АЗЛК-2140» реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикл « НОМЕР_2 » без реєстраційного номеру визнано речовими доказами (а.с.20).

Протоколом огляду від 09.09.2016 року зафіксовано проведення огляду відео з серверу камери відеоспостереження, що розташована на перехресті вул. 9 Січня та Русанівській в м. Радомишль, дане відео записано на диск, який постановою від 05.09.2016 року визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів справи, однак, за клопотанням учасників кримінального провадження даний диск в судовому засіданні не досліджувався (КП а.с.21,22,23).

Згідно висновку експерта № 215 за вих. №377 від 31.10.2016 року у гр. ОСОБА_4 , згідно записів медичної карти, малися тілесні ушкодження у вигляді гематоми нижнього полюсу лівої нирки та підкапсульної гематоми селезінки, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я, які могли виникнути від дії тупого предмета можливо і за обставин і в час, вказаних у фабулі даної постанови (КП а.с.45).

Даними висновку судово-медичної експертизи № 217 за вих. №404 від 25.11.2016 року у потерпілої ОСОБА_6 , згідно записів медичної документації, малися тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому нижньої щелепи, перелому виличної кістки справа, закритої травми хребта з компресійним переломом 7 грудного хребця, переломів остистого відростку 7 шийного хребця, поперечних відростків 4, 5, 6 грудних хребців, суглобових відростків 5, 6 грудних хребців, порушення функції хребта 2 ступеню, ран обличчя, які по своїй категорії відносяться до тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, могли виникнути від дії тупих твердих предметів можливо та за обставин внаслідок ДТП (КП а.с.46-47).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.10.2016 року, в якому зафіксовано як ОСОБА_4 на місці ДТП детально розповідає про обставини зіткнення транспортних засобів та проведення слідчого експерименту із залученням транспортних засобів (а.с.54-55).

Висновком експерта № 3/912 від 07.10.2016 року технічного стану мотоцикла «KawasakiZ750», яким керував обвинувачений, в процесі дослідження рульового керування, ходової частини, гальмівної системи та зовнішніх світових приладів вказаного мотоцикла не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які б могли знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.с. 58-66 К.П.).

Висновком експерта № 3/913 від 10.10.2016 року технічного стану автомобіля «АЗЛК-2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в процесі дослідження систем, вузлів, агрегатів та деталей вказаного автомобіля не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які б могли знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.с. 69-81 К.П.).

У висновку експерта № 3/1018 від 25.11.2016 року зазначено, що первинний контакт досліджуваних мотоцикла «KawasakiZ750» та автомобіля «АЗЛК-2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 відбувся між боковою частиною лівого пера передньої вилки мотоцикла «KawasakiZ750» з нижньою частиною лівого порога автомобіля «АЗЛК-2140» (а.с.84-94).

Згідно висновку експерта № 3/1127 від 12.12.2016 року у даній дорожній обстановці водієві автомобіля «АЗЛК-2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п.10.1, 10.4 ПДР України, при заданих вихідних даних визначити, чи відповідали дії водія автомобіля «АЗЛК-2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 вищевказаним технічним вимогам ПДР України, не виявилося можливим. У даній дорожній обстановці водієві мотоцикла « НОМЕР_2 » без н.з., необхідно було діяти відповідно до вимог п.п.12.3, 12.4 ПДР України, при заданих вихідних даних визначити, чи відповідали дії водія мотоцикла « НОМЕР_2 », вищевказаним технічним вимогам п.12.3 ПДР України, не виявилося можливим. В даних дорожніх умовах дії водія мотоцикла « НОМЕР_2 » без н.з. не відповідали технічним вимогам п.12.4 ПДР України. Середня швидкість мотоцикла «KawasakiZ750», рух якого зафіксовано у наданому на дослідження відеозаписі, становила близько 115,1…152,6 км/год. (а.с.99-108).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.01.2017 року та доданої схеми до нього зафіксовано проведені відповідні заміри та відстань між об`єктами, які рухалися і межами дорожньої розмітки та зазначені обставини ДТП зі слів водія ОСОБА_7 (а.с.109-110 ).

Висновком автотехнічної експертизи за № 3/15 від 02.02.2017 року, згідно з технічної точки зору при заданих вихідних даних, при русі з фактичною швидкістю, водій мотоцикла «KawasakiZ750» без н.з. не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного гальмування з моменту виникнення небезпеки. З технічної точки зору при заданих вихідних даних, за умови руху із допустимою швидкістю (згідно технічних вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України) водій мотоцикла «KawasakiZ750» без н.з. мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом своєчасного гальмування з моменту виникнення небезпеки (а.с.116-121).

Згідно висновку експерта № 3/541 від 30.06.2017 року в умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП є невідповідність дій водія мотоцикла «KawasakiZ750» без н.з. ОСОБА_4 , технічним вимогам 12.4 ПДР України. Перед моментом зіткнення водій мотоцикла «KawasakiZ750» без н.з. ОСОБА_4 , застосував термінове (екстрене) гальмування, вказати, чи застосовував гальмування до моменту зіткнення водій автомобіля «АЗЛК-2140» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 не представляється можливим (справа № 289/335/17 а.с.117-123).

Згідно інформації територіального сервісного центру № 1845 РСЦ МВС в Житомирській області за ОСОБА_4 транспортні засоби та мотоцикл « НОМЕР_2 » не зареєстровані. 25.07.2009 року ОСОБА_4 отримав посвідчення водія категорії «В», «С», серії НОМЕР_3 (а.с.128).

Як вбачається із повідомлення Радомишльської ЦРЛ від 05.04.2017 року ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Радомишльській ЦРЛ з 04.09.2016 по 15.09.2016 року, з 17.09.2016 по 03.10.2016 року з діагнозом Політравма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Закрита травма хребта: перелом остистих відростків С6-С7. Перелом лівого поперечного відростку Th1. Закрита травма грудної клітки, забій легень. Перелом нижнього кута лівої лопатки. Перелом катарального відрізку 10 ребра зліва, Закрита травма живота: підкапсульна гематома селезінки, лівої нирки. Травматичний шок І ст. Алкогольне сп`яніння (справа № 289/335/17 а.с.75).

Аналізуючи в сукупності зібрані по справі докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки як: порушення правил безпеки дорожнього руху, суспільно-небезпечний наслідок у вигляді спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, та причинний зв`язок між порушенням і наслідками.

В причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходиться перевищення водієм мотоцикла «KawasakiZ750» без н.з. ОСОБА_4 допустимої швидкості руху і саме його винні дії є причиною виникнення ДТП, наслідком якого стало спричинення потерпілій ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно, злочинна самовпевненість ОСОБА_4 у скоєному доведена повністю, а його необережні дії, що виразилися в порушенні правил безпеки швидкості руху особою, яка керувала механічним транспортним засобом і легковажно розраховувала на відвернення у конкретних дорожніх умовах поранення людини, передбачаючи можливість настання під час руху транспортного засобу такого суспільно небезпечного наслідку, що закономірно спричинило тілесні ушкодження небезпечні для життя людини в момент їх заподіяння, підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України за ознакою заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Доводи ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 щодо наявності вини і іншого водія ОСОБА_7 , суд вважає такими, що складу злочину в діях обвинуваченого ОСОБА_4 не виключають і на кваліфікацію його дій у цій кримінальній справі не впливають.

Згідно вимог чинного законодавства, а саме ч. 1 ст. 278 та ч. 1 ст. 291 КПК України, складати письмове повідомлення про підозру і вручати його, а також складати обвинувальний акт по закінченню досудового слідства мають право лише слідчий або прокурор. До того ж, лише прокурор під час судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 337 КПК України, може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, чи відмовитися від підтримання державного обвинувачення, або висунути обвинувачення іншій особі чи співучаснику злочину. Проте, сторона захисту, відповідно до положень § 3 КПК України, таким правом не наділені.
Згідно ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Питання, які суд вирішує при ухваленні вироку, чітко регламентовані ст. 368 КПК України, а тому заявлену в судових дебатах заяву захисника про направлення судом повідомлення у вигляді ухвали про наявність підстав для притягнення ОСОБА_7 до відповідальності з посиланням на ст. 111 КПК України, суд вважає безпідставною, так як оцінка дій водія ОСОБА_7 , з відповідною кримінально-караною кваліфікацію, не входить до компетенції суду, оскільки органом досудового розслідування останньому не було повідомлено про підозру та він не обвинувачувався за вказаним фактом.

Призначаючи вид і міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення вперше необережного злочину, віднесеного кримінальним Законом за формальними ознаками до категорії тяжких злочинів, які посягають на безпеку дорожнього руху, суспільні відносини з приводу чого врегульовані відповідно до Закону України «Про дорожній рух» з метою захисту здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , при цьому встановлено, що він: раніше не судимий; офіційно працевлаштований; за місцем роботи та проживання характеризується позитивно; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; на утриманні нікого не має, інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано.

В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та надав правдиві покази, що свідчить про активне сприяння у встановленні обставин справи, щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинений злочин є тяжким, враховує молодий вік обвинуваченого ОСОБА_4 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин вчинено з необережності, однак призвів до тяжких наслідків, враховує те, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання і роботи, що в сукупності з ставленням обвинуваченого до вчиненого, яке будується на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене, промови прокурора в судових дебатах, який просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосування вимог ст.ст. 75, 76 КК України, дають суду підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Обговорюючи доцільність застосування до обвинуваченого відповідно до ч. 4 ст. 52 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, на виконання п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд приймає до уваги грубість порушення правил дорожнього руху, тяжкість суспільно небезпечних наслідків для життя і здоров`я пасажира та скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Інтереси охорони безпечного пересування людей на правових та соціальних основах дорожнього руху, врегульованих Законом України «Про дорожній рух», з урахуванням явного зневажливого ставлення обвинуваченого в дорожній обстановці до заходів безпеки дорожнього руху переконують суд в неможливості збереження за ОСОБА_4 такого спеціального права на строк, достатній для попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 77 КК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особа може бути звільнена з випробуванням тільки від відбування основного покарання. Звільнення особи з випробуванням від відбування додаткового покарання на підставі ст. 75 КПК, законодавчо не передбачено.

Розв`язуючи цивільний позов, суд визнає доведеними підстави для виникнення у потерпілої права отримати згідно з ст.ст. 1167, 1168 ЦК України відшкодування майнової шкоди та майнової шкоди внаслідок пережитих фізичних та душевних страждань, завданих ушкодженням її фізичного здоров`я, що спричинені вчиненим злочином.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо ( ч. 1 ст. 1195 ЦК України).

В п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).

ОСОБА_6 заявлений позов, з урахуванням збільшення позовних вимог, обґрунтовує наступним:
- внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочину ОСОБА_6 отримала тяжкі травми, в зв`язку з чим їй встановлено 2 групу інвалідності. Післяопераційний період включав комплекс медичних процедур для реабілітації та видужання, витрачено грошові кошти на медикаменти та матеріали медичного призначення, розмір яких становить 35 630,33 грн., крім того понесені витрати на пальне становлять 5 369,43 грн.;
- під час подальшого лікування потерпіла понесла витрати на придбання ліків в розмірі 17 791,70 грн., а також витрати на проїзд в розмірі 4 410,77 грн.;
- в майбутньому потерпіла змушена буде витрачати кошти в сумі 199 915,90 грн. на відновлення здоров`я, що підтверджує рахунками ТОВ «Стоматологічна клініка «Формула», вказана клініка знаходиться в іншому місті, тому передбачаються витрати на проїзд, які при попередньому розрахунку становлять 30 000,00 грн.;
- в частині моральної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок вчинення злочину їй було завдано тяжких тілесних ушкоджень, від яких вона відчувала фізичний біль, перебувала в шоковому стані, змушена проходити тривалі лікування, оперативні втручання, хвилювання, пов`язані із реабілітацією, вважає, що моральна шкода завдана в сумі 300 000,00 грн..
Під час судових дебатів захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявив, що заявлена сума 199 915,90 грн. на відновлення здоров`я, що підтверджується рахунками ТОВ «Стоматологічна клініка «Формула», не являється доведеною, так як відсутні підтверджуючі документи необхідності понесення саме таких витрат. Сума у 30 000,00 грн. як кошти на майбутні проїзди взагалі нічим не підтверджена. Просить задовольнити позов в частині реально доведених витрат.
Судом досліджувалася медична карта стаціонарного хворого № 20412, з якої вбачається, що ОСОБА_6 була госпіталізована в Обласну клінічну лікарню ім. О.Ф. Гербачевського Житомирської обласної ради 05.09.2016 року, виписана 14.09.2016 року, під час госпіталізації проведено хірургічну операцію, призначено лікування, рентгенограми, та комп`ютерна томографія головного мозку та грудного відділу хребта, направлялася та обслідувалася у нейрохірурга, рекомендовано контрольний огляд у нейрохірурга через 6 місяців, подальший нагляд у невропатолога, травматолога.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши цивільний позов (з урахуванням збільшення позовних вимог) та додані на його обґрунтування докази, суд прийшов до висновку про його часткове задоволення. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до довготривалого лікування та відповідних витрат, які підтверджуються медичною карткою стаціонарного хворого, передопераційним епікризом, протоколом операції, листком лікарських призначень, списком медикаментів на операцію, касовими чеками на придбання медикаментів, рахунками фактурою та видатковою накладною,а тому суд доходить до висновку, що вимога про відшкодування матеріальної шкоди в цій частині підлягає задоволенню відповідно до наданих потерпілою квитанцій, витрати на лікування останньої підтверджені доказами в судовому засіданні на суму 53 732,03 грн. (а.с.25-38, 151-164).

При цьому суд не враховує в суму відшкодування добровільний внесок в розмірі 50 грн. (а.с.28) та витрати за оплату дизпалива в сумі 9 421,00 грн. (а.с.39, 151, 157, 158, 159, 160, 161, 162,163,164), так як вказані витрати не знаходяться у причинному зв`язку із отриманими потерпілою тілесними ушкодженнями. Решта суми матеріальної шкоди, заявленої в позові (29 999,20 грн.) не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому не підлягає задоволенню позов у цій частині.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Необхідність продовження лікування ОСОБА_6 в подальшому також підтверджується дослідженими в судовому засіданні довідкою № 63 від 28.11.2016 року, виданою Житомирським обласним стоматологічним медичним об`єднанням, в якій рекомендовано протезування у стоматолога-ортопеда після лікування у ортодонта і терапевта стоматолога, зубна імплантація через 12 місяців (а.с.52,53) та рахунками-фактурою від 16.08.2017 року на суму 99 060,00 грн., 36 100,00 грн., 64 755,90 грн. (а.с.165,166,167).
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною 3 зазначеної норми визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому суд враховує не тільки ступень тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілій внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, а ще й негативні наслідки від цього, які до часу розгляду справи в суді не були усунуті. Відновлення здоров`я потерпілої відбувається, але не завершилось і для його відновлення вона має продовжувати лікування і переносити неприємні і хворобливі процедури, додавати додаткові зусилля, витрачати час і матеріальні ресурси. Крім того, суд враховує обставини, за яких позивачу заподіяні моральні страждання, стан сп`яніння як відповідача (обвинуваченого ОСОБА_4 ), так і позивача (потерпілої ОСОБА_6 ) під час вчинення злочину, враховує матеріальний стан відповідача, який отримує мінімальну заробітну плату, тому, виходячи із принципів розумності та справедливості, з врахуванням того, що моральна шкода не є способом збагачення, на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 суд визначає розмір грошової компенсації у розмірі 80 000,00 грн..
Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, ч. 2 ст. 286 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта 4 619,7 грн..

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки 253 647,93 грн. (двісті п`ятдесят три тисячі шістсот сорок сім грн. 93 коп.) та 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч грн.) моральної шкоди.
Речові докази:

-автомобіль марки «АЗЛК-2140» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернутий власнику під розписку залишити у розпорядженні останнього;

-мотоцикл « НОМЕР_2 » без реєстраційного номеру, що знаходиться на території Радомишльського відділення поліції повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1
"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)