Кримінальне провадження № 629/4031/17
Номер провадження 1-кп/629/118/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області, кримінальне провадження № 0001362 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Сахновщина Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 19.06.2007 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 3, 71, 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнена у зв`язку з відбуттям покарання;

- 25.10.2011 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України - з іспитовим строком 2 роки;

- 12.07.2012 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч.4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України - з іспитовим строком 2 роки 1 місяць;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в:
В ході судового слідства установлено, що на початку квітня 2016 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чужим майном у вигляді грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, діючи повторно, повідомила неправдиві відомості ОСОБА_5 про свою можливість продати їй цукор за ціною 500 грн. за один мішок цукру, що являлось значно нижчою ціною від ринкової, хоча реально такої можливості не мала. Після чого, 10.04.2016 року ОСОБА_4 , скориставшись довірою гр. ОСОБА_5 , яку запевнила про реальність свого наміру продажу останній цукру за вказаною ціною, розуміючи при цьому та замовчуючи відомості перед ОСОБА_5 про відсутність у неї реальної можливості поставити ОСОБА_5 цукор, отримала від останньої грошові кошти в сумі 2500 грн. за поставку 5 мішків цукру, при цьому, фактично вказану кількість цукру не поставила, та обернула зазначену суму грошових коштів на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 2500 грн.

Крім того, на початку квітня 2016 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чужим майном у вигляді грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, діючи повторно, повідомила неправдиві відомості ОСОБА_6 про свою можливість продати їй цукор за ціною 500 грн. за один мішок цукру, що являлось значно нижчою ціною від ринкової, хоча реально такої можливості не мала. Після чого, 11.04.2016 року ОСОБА_4 , скориставшись довірою гр. ОСОБА_6 , яку запевнила про реальність свого наміру продажу останній цукру за вказаною ціною, розуміючи при цьому та замовчуючи відомості перед ОСОБА_6 про відсутність у неї реальної можливості поставити ОСОБА_6 цукор, отримала від останньої грошові кошти в сумі 250 грн. як передплату за поставку 1-го мішку цукру, при цьому, фактично вказану кількість цукру не поставила, та обернула зазначену суму грошових коштів на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 250 грн.

Крім того, на початку квітня 2016 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чужим майном у вигляді грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, діючи повторно, повідомила неправдиві відомості ОСОБА_7 про свою можливість продати їй цукор за ціною 500 грн. за один мішок цукру, що являлось значно нижчою ціною від ринкової, хоча реально такої можливості не мала. Після чого, 12.04.2016 року ОСОБА_4 , скориставшись довірою гр. ОСОБА_7 , яку запевнила про реальність свого наміру продажу останній цукру за вказаною ціною, розуміючи при цьому та замовчуючи відомості перед ОСОБА_7 про відсутність у неї реальної можливості поставити ОСОБА_7 цукор, отримала від останньої грошові кошти в сумі 250 грн. як передплату за поставку 1-го мішку цукру, при цьому, фактично вказану кількість цукру не поставила, та обернула зазначену суму грошових коштів на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 250 грн.

Крім того, на початку квітня 2016 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чужим майном у вигляді грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, діючи повторно, повідомила неправдиві відомості ОСОБА_8 про свою можливість продати їй цукор за ціною 500 грн. за один мішок цукру, що являлось значно нижчою ціною від ринкової, хоча реально такої можливості не мала. Після чого, 12.04.2016 року ОСОБА_4 , скориставшись довірою гр. ОСОБА_8 , яку запевнила про реальність свого наміру продажу останній цукру за вказаною ціною, розуміючи при цьому та замовчуючи відомості перед ОСОБА_8 про відсутність у неї реальної можливості поставити ОСОБА_8 цукор, отримала від останньої грошові кошти в сумі 2000 грн. за поставку 4 мішків цукру, при цьому, фактично вказану кількість цукру не поставила, та обернула зазначену суму грошових коштів на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 2000 грн.

Крім того, на початку квітня 2016 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чужим майном у вигляді грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, діючи повторно, повідомила неправдиві відомості ОСОБА_9 про свою можливість продати їй цукор за ціною 500 грн. за один мішок цукру, що являлось значно нижчою ціною від ринкової, хоча реально такої можливості не мала. Після чого, 13.04.2016 року ОСОБА_4 , скориставшись довірою гр. ОСОБА_9 , яку запевнила про реальність свого наміру продажу останній цукру за вказаною ціною, розуміючи при цьому та замовчуючи відомості перед ОСОБА_9 про відсутність у неї реальної можливості поставити ОСОБА_9 цукор, отримала від останньої грошові кошти в сумі 250 грн. як передплату за поставку 1-го мішку цукру, при цьому, фактично вказану кількість цукру не поставила, та обернула зазначену суму грошових коштів на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 250 грн.

Потерпілі у судове засідання не з`явились, надали телефонограми про розгляд справи за їх відсутності, претензій до обвинуваченої не мають, не заперечують проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною в інкримінованих їй правопорушеннях в повному обсязі та пояснила, що у квітня 2016 року вона обіцяла продати цукор по ціні 500 грн. за мішок, що було нижче від ринкової ціни, в зв`язку з чим їй потерпілі передали грошові кошті, якими вона заволоділа для власних потреб. В скоєному щиро розкаялася.

Враховуючи показання обвинуваченої, а також те, що учасники судового провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, тому суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченої, дослідженням даних, які характеризують її особу.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися у заволодінні грошовими коштами шляхом зловживання довірою 10.04.2016 року у гр. ОСОБА_5 , 11.04.2016 року у гр. ОСОБА_6 , 12.04.2016 року у гр. ОСОБА_7 , 12.04.2016 року у гр. ОСОБА_8 , 13.04.2016 року у гр. ОСОБА_9 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона громадянка України, раніше судима, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не заміжня, за місцем проживання характеризується формально, не працює.

Згідно висновків досудової доповіді щодо обвинуваченої, ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення є високою, загальний рівень ризику для суспільства - високий (а.с.38-40).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.

Підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 ст. ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, даних про особу ОСОБА_4 , обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченої до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченій суд не вбачає.

Цивільні позови по справі не заявлені.

У кримінальному провадженні судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть новий злочин та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- повідомляти Лозівський міськрайонний відділ з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до Лозівського міськрайонного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (в кримінально-виконавчу інспекцію).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1