В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0000832 від 02.07.2014 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
25 квітня 2014 року до чергової частини Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області надійшла заява ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 про те, що ОСОБА_5 , який працював в магазині «Гулівер» протягом тривалого часу крав товари та гроші від їх реалізації з вказаного магазину. Вказана заява була зареєстрована до журналу єдиного обліку за №1774 від 25 квітня 2014 року та 25 квітня 2014 року слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області було розпочато кримінальне провадження за №0000547 за ч. 1 ст. 185 КК України.

20 травня 2014 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області із заявою про те, що 12 квітня 2014 року близько 11-13 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 спільно зі своєю дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосовуючи фізичну силу та погрожуючи насильством, перебуваючи в приміщенні магазину «Гулівер», що знаходиться на ринку Краснодонців в м. Ужгород відкрито заволоділи грошовими коштами заявника в сумі 1200 гривень. Вказана заява була зареєстрована до журналу єдиного обліку за №2154 від 20 травня 2014 року та 21 травня 2014 року слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області було розпочато кримінальне провадження за №0000650 за ч.2 ст.186 КК України.

В ході проведення досудового розслідування ОСОБА_6 надав відеоматеріали з чотирьох камер відео спостереження, які закріплені в магазині «Гулівер», що на ринку Краснодонців в м. Ужгород за 12 квітня 2014 року. Добровільно видані відеоматеріали містять записи з фіксацією дати та часу та на яких видно, що у вказаний заявником період часу ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перебували в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та займались продажем товарів та обслуговуванням відвідувачів даного магазину. За вказаний період часу жодних протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_9 камерами не зафіксовано.

Також встановлено, що 12 квітня 2014 року ОСОБА_6 протягом дня знаходився в с.Оноківці, оскільки він являється депутатом Оноківської сільської ради та був учасником «суботника» по прибиранню вулиць в с. Оноківці, що підтверджують інші учасники та організатори даного заходу.

Як пояснила ОСОБА_9 , вона приходила до магазину «Гулівер», але станом на 12 квітня 2014 року їй не було відомо про недостачу в магазині, а тому жодних претензій до ОСОБА_5 вона не заявляла.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно подав до правоохоронних органів завідомо неправдиву заяву про вчинення відкритого заволодіння грошима в сумі 1200 гривень, поєднаного з насильством, погрозою його застосування групою осіб, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та повідомив інформацію про вчинення вказаними особами злочину, які завідомо для ОСОБА_5 його не вчиняли, звинувативши ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у тяжкому злочині.

Не зупинившись на цьому, ОСОБА_5 06 червня 2014 року в період часу з 14.00 годин по 14.55 годин під час допиту в якості потерпілого, будучи ознайомленим зі своїми правами і обов`язками та попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання повідомив слідчому, що «13 квітня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , перебуваючи в магазині «Гулівер» в обідній час (в період часу з 11 по 14 годин) об`явили мені, що в магазині недостача за 12 квітня у розмірі 1200 грн. 15 чи 16 квітня 2014 року коли я перебував на роботі в магазині «Гулівер», в обідній час прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які запитали в мене та ОСОБА_8 яким чином ми будемо віддавати недостачу. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 дочекавшись, поки в магазині нікого з відвідувачів не було із застосуванням сили витягнули речі з моєї кишень та виявивши гроші в сумі 1 200 гривень забрали їх. При цьому ОСОБА_6 припер ОСОБА_5 до стіни, взяв за одяг спереду, але не бив. ОСОБА_9 витягнула гроші в сумі 1200 гривень з гаманця, який був у правій задній кишені джинсів та забрала їх».

Зі слів ОСОБА_5 , після вчиненого ОСОБА_9 та ОСОБА_6 пішли в невідомому напрямку, а він залишився в магазині та продовжував працювати.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у вказаним період часу в магазині «Гулівер» також знаходився ОСОБА_8 , який спростував покази ОСОБА_5 та повідомив, що дійсно 16 квітня 2014 року в другій половині дня до магазину «Гулівер» приїхав ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які запропонували ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розповісти про обставини при яких утворилась недостача. 16 квітня 2014 року ОСОБА_9 не було в магазині взагалі. Під час розмови з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 до них не застосовувалась фізична сила.

Факт самої розмови та її перебіг зафіксовано камерами відео спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за 15 та 16 квітня 2014 року, які були добровільно видані ОСОБА_6 в ході допиту в якості свідка.

Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що 18 квітня 2014 рок він знаходився на робочому місці в магазині «Гулівер» та нікуди не відлучався. Також ОСОБА_5 заявив, що добровільно не передавав жодних коштів ОСОБА_9 в цей день.

Допитані в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 повідомили, що 18 квітня 2014 року ОСОБА_5 запросив ОСОБА_9 на каву та вони пішли до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що на ринку Краснодонців в м. Ужгород. Під час перебування в даному кафе ОСОБА_5 передав гроші в сумі 1200 гривень ОСОБА_9 та сказав, що це гроші виявленої недостачі.

Таким чином, ОСОБА_5 під час допиту в якості потерпілого дав неправдиві показання, в яких частково перекручені факти, які мають важливе значення для правильного вирішення справи про вчинення відкритого заволодіння грошима в сумі 1200 гривень, поєднаного з насильством, погрозою його застосування групою осіб, а саме : ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та надав покази про вчинення вказаними особами злочину, які завідомо для ОСОБА_5 його не вчиняли, звинувативши ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у тяжкому злочині.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності їх позиції немає, суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, в порядку ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_5 і дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого документів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Просив суд застосувати до нього амністію, оскільки в нього на утриманні перебуває одна малолітня дитина син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ..
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 , постійно проживає у АДРЕСА_1 разом з дружиною та малолітнім сином, ІНФОРМАЦІЯ_6 , які знаходяться на його повному матеріальному та фінансовому утриманні. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. А тому просив звільнити ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України, від відбування покарання внаслідок акту амністії на підставі ст. 1 п «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», який повністю звільняє від покарання осіб, які вчинили умисний злочин, який не є тяжким, або особливо тяжким, відповідно до ст. 12 КК України, які не позбавлені батьківських прав, і які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, в справу закрити.
Згідно довідки ОСК ГУНП України в Закарпатській області від 19.12.2017 року, ОСОБА_5 раніше не судимий.
Як вбачається з характеристики наданої в.о. сільського голови Оноківської сільської ради від 04.12.2017 року № 837/02-3, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає у будинку батьків, одружений, виховує неповнолітнього сина, добросовісний, працьовитий, ввічливий, до старших відноситься з повагою, заяви та карги від жителів села на нього в сільську раду не надходили.
Згідно довідки виданої виконкомом Оноківської сільської ради, до складу сім`ї ОСОБА_5 жителя АДРЕСА_1 , входять: дружина ОСОБА_14 , 1990 р.н., син ОСОБА_13 , 2015 р.н.
Таким чином, в ході розгляду кримінального провадження встановлено, що у ОСОБА_5 на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 23.05.2017 Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а також вищезазначеною характеристикою на ОСОБА_5 та довідкою про склад сім`ї.
Суд, оцінивши кожен із доказів по справі, вважаючи їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємопов`язаними по справі, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 383 КК України завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочині, та за ч. 2 ст. 384 КК України завідомо неправдиве показання, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочині.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні малолітню дитину.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно дост. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили : підлягають особи,які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 має на утриманні одну малолітню дитину, вперше вчинив кримінальні правопорушення, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України.
Зазначені кримінальні правопорушення обвинувачений вчинив 20.05.2014 року та 06.06.2014 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: що в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази по справі - відсутні.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України призначивши йому покарання:
- за ч.2 ст. 383 КК України - у виді обмеження волі на строк два роки
- за ч.2 ст. 384 КК України - у виді обмеження волі на строк три роки
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк три роки.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази по справі - відсутні.
Судові витрати по справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд - протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1