Справа № 592/6002/17
Провадження № 1-кп/592/368/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі-головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0011774 про обвинувачення

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, не працюючого, зареєстрованому АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
1. 24.04.2017 року ОСОБА_6 випадково познайомився з ОСОБА_5 , з яким в подальшому вживав спиртні напої в кафе «Ковпаківський», що розташоване за адресою: м. Суми, вул. Ковпака, 7. Близько 11-00 год. вони залишили приміщення кафе та вийшли на подвір`я, де палили. ОСОБА_5 повідомив про те, що залишив на столику кафе свої окуляри та мобільний телефон і в цей час у ОСОБА_6 виник умисел на викрадення телефону. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, таємно, будучи впевненим, що його дії залишаються непоміченими, користуючись тим, що власник знаходиться у нетверезому стані, ОСОБА_6 повернув ОСОБА_5 окуляри, а мобільний телефон залишив собі. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

2. 24.04.2017 року близько 13 год. 45 хв. ОСОБА_6 проходив повз банкомат «ПриватБанку», що розташований біля входу до магазину «Сам маркет» по вул. Ковпака, 59 в м. Суми. Пригадавши, що в кафе «Ковпаківський» ОСОБА_5 розраховувався банківською карткою, ОСОБА_6 вирішив скористатися викраденим мобільним телефоном щоб зняти грошові кошти із банківського рахунку за допомогою «операції без картки».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викраження чужого майна, ОСОБА_6 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, через банкомат «ПриватБанку» з використанням викраденого мобільного телефону з банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 , зняв грошові кошти в сумі 500 грн. за першу транзакцію, 1000 грн. за другу транзакцію, 2000 грн. за третю транзакцію та 4000 грн. за четверту транзакцію, спричинивши матеріальний збиток на суму 7500 грн.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадення майна мобільного телефону «KENEKSIT3», що належав ОСОБА_5 , вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №19/199/9-3/1644е від 17.05.2017 року 590 грн. 73 коп. ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто крадіжку.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному, вчиненому з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів викраденні грошових коштів в сумі 7500 грн., належних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України крадіжку, кваліфікуючою ознакою якого є «вчинено повторно».

Під час судового розгляду потерпілим та обвинуваченим подана суду угода про примирення, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнає свою вину у зазначених діяннях.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 :

за ч. 1 ст. 185 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ч.3 ст. 469, ч. 1 і ч.2 ст. 474 КПК України, угода про примирення між підозрюваним (обвинуваченим) та потерпілим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних поступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди, з повідомленням інших учасників судового провадження і відсутність яких не є перешкодою для розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд також вважає встановленим, що укладання угоди є добровільним, що підтвердив ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_5 розуміє наслідки укладання угоди передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.

Також встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Підстав у відмові в затверджені угоди, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, суд по справі не вбачає.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_6 узгодженого сторонами кримінального провадження покарання.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_6 у скоєному щиро кається, провину у скоєному визнав повністю, за місцем проживання характеризується задовільно, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, добровільно відшкодував завдані злочином збитки Вказані обставини дають підстави вважати, що узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного суд вважає, що укладена угода про примирення відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін, а покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі ст 100 КПК України речовий доказ мобільний телефон «KENEKSIT3» переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити в його користуванні.

На підставі ст. 126 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави належить стягнути процесуальні витрати за провадження по справі судової експертизи в сумі 296.61 грн.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд, -

Засудив:
Затвердити угоду про примирення від 15.11.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні злочинів передбачених ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України та призначити покарання

-за ч. 1 ст. 185 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначається покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 рік.

Речовий доказ мобільний телефон «KENEKSIT3» переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити в його користуванні.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за провадження по справі судової експертизи в сумі 296.61 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України :

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1