Провадження: 1-кп/484/14/17
Справа: 484/2313/15-к
Ухвала
іменем України
01.11.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
потерпілого - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
16.04.2012 року близько 01.00 години ОСОБА_3 разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 , прибув в кафе бар «теремок», що розташоване на території КП «Орлик» по вул.. Одеській, м. Первомайська Миколаївської області з метою відпочинку.
Близько 03.00 години до вказаного кафе-бару також прийшов ОСОБА_6 разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які присіли за сусідній столик, замовили алкогольні напої та стали святкувати «Великдень».
Під час перебування у вказаному розважальному закладі ОСОБА_3 почувши неприємні висловлювання в їх сторону та прийнявши вказане як образу на свою адресу з боку ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_6 та запропонував останньому вийти з ним з приміщення кафе-бару для з`ясування стосунків.
на вказану пропозицію, ОСОБА_6 погодився та направився в напрямку виходу з вказаного розважального закладу.
У свою чергу ОСОБА_12 , припускаючи, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 назріває конфліктна ситуація, пішла вслід за ними.
Вийшовши на вулицю та зупинившись неподалік від входу кафе-бар «теремок», ОСОБА_3 став висловлювати н адресу ОСОБА_6 образливі слова.
В цей час, перебуваючи на вулиці та знаходячись на не великій відстані від зазначених осіб за вказаними подіями спостерігав ОСОБА_11 .
В ході з`ясування стосунків з ОСОБА_6 у ОСОБА_13 , на підставі раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючись помститись ОСОБА_6 за сприйнятті безпідставні образи на його адресу, наніс ОСОБА_6 два удари лівою рукою в праве вухо, від чого у останнього сталась кровотеча.
Від завданих ударів ОСОБА_6 присів до землі, закриши долонями рук голову. В подальшому ОСОБА_3 , вважаючи, що він помстився ОСОБА_6 припинив його побиття.
При вище вказаних обставинах в результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 відповідно до висновків комісійної судово-медичної експертизи №128-К від 29.08.2013 року та додаткової комісійної судово-медичної експертизи №21-К від 03.03.2015 року заподіяні наступні тілесні ушкодження: травма правого вуха з явищами правостороннього посттравматичного отиту, припухлість та крововилив правого вуха які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 125 КК України нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинувачені категорично не визнав, однак до суду надав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності по даному кримінальному провадженню.
Прокурор проти задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності заперечувала.
Потерпілий не заперечував.
З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, а обвинувачений ОСОБА_3 не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, на підставі наступного.
Ст.. 44 КК України передбачає, зо особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.
Пунктом 2 вище зазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що наявні умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Пунктом 8 вище зазначеної постанови чітко визначено, що особи підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сиди минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненому злочині не визнав і категорично заперечував наявність у своїх діях складу злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України, то за таких обставин, приймати рішення щодо звільнення обвинувачення від кримінальної відповідальності у формі ухвали відсутні підстави.
Відповідно до ч. 1 ст. 44, ч. 1 ст. 49 КК України звільненню від кримінальної відповідальності підлягають лише ті особи, які вчинили злочин. А тому для ухвалення такого рішення необхідно встановити вину обвинуваченого у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що є обов`язком суду. Водночас, винуватість особи у вчиненні злочину не може бути констатована у формі ухвали. Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України вина особи встановлюється виключно обвинувальним вироком суду.
А тому суд, виходячи з вимог діючого законодавства, яке регулює порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та сукупності наведених обставин, вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 та продовжити судове провадження в загальному порядку.
Керуючись ст.ст. 286, 285 КПК України суд,
відмовити обвинуваченому ОСОБА_3 та його захиснику ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та продовжити судове провадження в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: