АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2300/17 Номер провадження 11-кп/786/943/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено подання в.о. начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» про переведення засудженого до приміщення камерного типу та застосовано до засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, засудженого:

7.12.2015 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

захід стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 2 (два) місяці.
Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений, на неодноразові законні вимоги начальника відділення СПС ОСОБА_9 приступити до прибирання спального приміщення, ОСОБА_7 в порушення встановленого порядку відбування покарання, 12.09.2017, в категоричній формі відмовився, з власних міркувань, безпричинно відмовився прибирати спальне приміщення згідно графіку затвердженого начальником установи, чим проявив злісну непокору законним вимогам представника адміністрації установи. При цьому поводив себе зухвало, демонстративно, про що свідчать рапорти начальника відділення СПС ОСОБА_10 , начальника відділення СПС ОСОБА_11 .. Вказав, що застосування інших заходів впливу до засудженого є безуспішним.

В апеляційній скарзі захисник, просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні подання в.о. начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» про переведення засудженого ОСОБА_7 до приміщення камерного типу.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що судом не було враховано те, що: представником установи та прокурором не було доведено факт порушення засудженим ОСОБА_7 умов відбування покарання, оскільки згідно тверджень засудженого у спальному приміщенні було чисто, ОСОБА_7 прибрав своє спальне місце, акту обстеження спального приміщення у той день складено не було, доказів того, що ОСОБА_7 ознайомлений з переліком дій, за які, відповідно до Міжнародних стандартів поводження з ув`язненими, ув`язнені можуть бути притягнуті до відповідальності; не надано доказів обгрутованості накладення інших стягнень; витяг з графіку чергування по спальному приміщенню відділення № 9 за вересень 2017 року не містить обов`язкових реквізитів установи виконання покарань, не затверджений начальником, та з ним не ознайомлено засуджених; акт не підтверджує факт відмови засудженого від прибирання, а свідчить про відмову надати письмове пояснення.

В апеляційній скарзі засуджений вважає ухвалу суду про переведення його до приміщення камерного типу несправедливою.

Заслухавши доповідача, захисника та засудженого в підтримку апеляційних скарг, прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до п. 13-2 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання в виді позбавлення волі, можуть застосовуватись стягнення, зокрема, переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Частиною 9 ст.134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 31.07.2015. До Полтавської ВК №64 прибув 25.09.2015. За період відбування покарання в установі характеризується негативно, допустив 25 порушень встановленого порядку відбування покарання, у тому числі 4 рази був поміщений в ДІЗО. Стягнення не зняті і не погашені. Заохочень не має. У відношенні до представників установи може проявляти грубість, потребує постійного контролю за дотриманням встановлених правил поведінки та розпорядку дня. На виробництві не працевлаштований з власних міркувань, до праці відноситься негативно, ухиляється від робіт по благоустрою приміщень та території місць позбавлення волі. Роботи по самообслуговуванню не виконує, перекладає їх виконання на інших засуджених. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, заходи виховного характеру відвідує формально, належні висновки не робить. Участі у соціальному житті колективу відділення не приймає. Відноситься до категорії засуджених зі стійкою негативною спрямованістю, підтримує злодійські традиції. З рідними стосунки не підтримує. За характером брехливий, скритний, схильний до створення конфліктних ситуацій з іншими засудженими, спілкується із засудженими, які негативно характеризуються. (а.п.4-5)

Відповідно до витягу з протоколу №71 від 13.09.2017 засідання дисциплінарної комісії Полтавської виправної колонії (№64) з розгляду матеріалів про порушення встановленого порядку відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , вбачається, що 12.09.2017 засуджений відділення СПС № 9 ОСОБА_7 з власних міркувань, в категоричній формі, безпричинно відмовився прибирати спальне приміщення згідно графіку затвердженого начальником установи. На неодноразові законні вимоги начальника відділення СПС ОСОБА_9 приступити до прибирання спального приміщення, засуджений ОСОБА_7 відповів категоричною відмовою, чим проявив злісну непокору законним вимогам представника адміністрації установи. Інвентарем для прибирання засуджений був забезпечений. При цьому поводив себе зухвало, демонстративно, про що свідчать рапорти начальника відділення СПС ОСОБА_10 , начальника відділення СПС ОСОБА_11 ..

Засуджений ОСОБА_7 власноручно писати пояснення по факту порушення відмовився в категоричній формі, про що складено відповідні документи та зафіксовано на камеру.

Фактичні дані щодо вчиненого дисциплінарного проступку засудженим ОСОБА_7 , які викладені в поданні, підтверджуються також рапортами співробітників колонії: начальника відділення СПС ОСОБА_9 , начальника відділення СПС ОСОБА_10 , начальника відділення СПС ОСОБА_11 (а.с.6-8), висновком по факту грубого порушення режиму утримання від 13.09.2017 (а.с.3), актом від 12.09.2017, про те, що засуджений ОСОБА_7 від підписання пояснення по факту порушення вимог порядку відбування покарання відмовився (а.с.10).

При цьому сам факт відмови від виконання законних вимог щодо прибирання свого спального місця не заперечував у суді першої інстанції ні засуджений, ні захисник, при цьому вони вказували, що засудженому не потрібно було прибирати спальне місце, так як воно було прибране, про це зазначено і в апеляційній скарзі захисника. Одночасно засуджений у суді апеляційної інстанції повідомив, що з графіком чергувань він був ознайомлений і черга його була чергувати, але вважає, що графік був складений неправильно, а саме не в алфавітному порядку.

Твердження захисника про те, що матеріали провадження не містять доказів вчинення порушення, а наявні документи не оформлені належним чином, на думку колегії суддів є безпідставним, оскільки додані до подання документи містять необхідні реквізити, мають всі заповнення та підписані уповноваженими особами.

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 щодо відсутності факту вчинення засудженим дисциплінарного проступку, який мав місце 12.09.2017, є необґрунтованими.

Також слід вказати, що з правами та обов`язками засудженого, відповідно до яких, засуджений повинен зобов`язаний дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з персоналом колонії; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії, останнього було ознайомлено 26.09.2015 та 8.11.2017 (а.о.с. 17, 238).

Натомість, відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого, останній заохочень не має, має 25 стягнень, з них: 2 за відмову від чергування згідно графіку, 2 за порушення дисципліни в строю, 3 за порушення форми одягу, 6 за порушення команди «Відбій» та «Підйом», 1 за невихід до їдальні, 1 за невиконання законних вимог представника адміністрації, 1 за занавішування спального місця, 1 за паління у нестановленому місці, 2 за порушення локалізації, за порушення правил пожежної безпеки, 2 за зберігання хлібної закваски, 1 за псування державного майна, 1 за створення конфліктної ситуації, 1 за перешкоджання проведення особистого обшуку. За вказані порушення отримав 1 попередження, 18 доган, 2 суворих догани, 4 ДІЗО.

Тобто висновок суду, що застосування інших заходів впливу до засудженого є безуспішним.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання неодноразово порушував вимоги ч. 3 ст. 107 КВК України, згідно яких засуджений зобов`язаний дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до засудженого ОСОБА_7 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 2 (два) місяці, оскільки кількість порушень, допущених засудженим під час відбування покарання в ДУ «Полтавська ВК №64» за невеликий період часу свідчить про їх систематичність, застосовані інші заходи впливу не дали результату і його поведінка не змінилась.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2017 року, якою застосовано до засудженого ОСОБА_7 захід стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 2 (два) місяці без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4