Справа №212/7326/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0002552 від 12.08.2016 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, інвалідом не являється, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 03.10.2002 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 1, 357 ч. 3, 357 ч. 1, 70 ч. 1, 76 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном строком на 1 рік; 07.11.2006 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, повністю приєднане покарання по вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.10.2002 року кінцевим визначити покарання позбавлення волі строком на 3 роки; 26.01.2009 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 187 ч. 3, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Звільнився 01.07.2014 звільнився з Дніпропетровської ВК (№89) на підставі ухвали Ленінського PC м. Дніпропетровська від 20.06.2014 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 9 місяців 27 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , повторно, 12.08.2016 року приблизно о 03:00 години, знаходився на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де на лавиці побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка мала при собі шкіряну жіночу сумку чорного кольору. В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний намір, направлений на незаконне збагачення та відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, при цьому усвідомлюючи, що його дії очевидні для потерпілої, свідків та інших очевидців під вигаданим приводом, близько 03:10 години 12.08.2016 року, ОСОБА_3 присів на лавицю, розміщену на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де сиділа ОСОБА_5 та шляхом ривку, відкрито заволодів належною потерпілій шкіряною жіночою сумочкою чорного кольору, в середині якої знаходилися: ланцюжок із срібла 925 проби вагою 2,9г вартістю згідно висновку експерта № 3142 від 25.09.2017, 281,62 гривень та хрестик із срібла 925 проби вагою 0,5г вартістю згідно висновку експерта № 3142 від 25.09.2017, 48.56 гривень, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку, який відповідно до висновку експерта № 3142 від 25.09.2017 становить 330,18 гривень. Після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що при вищезазначених обставинах вчинив відкрите викрадення майна, що належало потерпілій ОСОБА_5 , винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю в обсязі пред`явленого обвинувачення, в скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.
З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України доведена в повному обсязі, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючими покарання обставинами, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відносяться до категорії тяжких, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікарня нарколога не перебував та не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, за місцем мешкання характеризується добре, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, громадською корисною працею не займається, інвалідом не являється.
Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, думку потерпілої, яка не має будь-яких претензій до обвинуваченого, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, та з урахуванням конкретних обставин, звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
У відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
Суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: жіноча шкіряна сумочка, срібний ланцюжок та срібний хрестик, що повернуті потерпілій ОСОБА_5 на зберігання під зберігальну розписку слід залишити у користуванні потерпілої.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369,370,371 КПК України суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з випробуванням на два роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього зобов`язання.
У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі зобов`язання: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 домашній арешт залишити без змін , до набрання вироком законної сили.
Речові докази: жіночу шкіряну сумочку, срібний ланцюжок та срібний хрестик,- повернути власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1