пр. № 1-кп/759/94/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві у кримінальному провадженні № 0008509 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Криве Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження прокурор: ОСОБА_4 , обвинувачений: ОСОБА_3 , захисник: ОСОБА_5 , потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Святошинського районного суду м. Києва з 19.10.2016 перебуває кримінальне провадження № 0008509 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні 02.08.2017 прокурором заявлено клопотання, підтримане потерпілими, про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що 30.05.2016 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та 31.05.2016 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Разом з тим, ОСОБА_3 зі спливом 60 діб тримання під вартою звільнено з-під варти у зв`язку з закінченням строку, на який обирався запобіжний захід. На даний час відносно ОСОБА_3 не обрано жодного із передбачених КПК України запобіжних заходів. Обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово допускав неявки у судові засідання, які були призначені на 08.11.2016, 29.11.2016, 11.01.2017, 15.06.2017, про поважність причин неприбуття завчасно суд не повідомляв. Крім того, у судовому засіданні 22.05.2017 потерпіла від кримінального правопорушення ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_3 їй погрожує, чинить тиск на неї щодо дачі нею показань у судових засіданнях.
Захисник адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений, заперечувала проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість висунутого ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину та про відсутність в кримінальному провадженні об`єктивних даних про те, що, знаходячись на свободі, він буде перешкоджати встановленню істини у справі та виконанню процесуальних рішень, тобто на безпідставність заявлених прокурором ризиків.
Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу обвинуваченого.
Так, у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Зі сплином певного часу саме тільки існування обґрунтованого обвинувачення перестає бути підставою для позбавлення свободи і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 31.05.2016 відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб та у зв`язку з закінченням строку, на який обирався запобіжний захід, його звільнено з-під варти. На даний час відносно ОСОБА_3 не обрано жодного із передбачених КПК України запобіжних заходів.
Потерпілою ОСОБА_7 через канцелярію суду подано заяву, в якій вона зазначає, що 19.04.2017 після судового засідання до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_3 і повідомив, що на наступне судове засідання прийдуть свідки, які підтвердять, що вона розповсюджує наркотичну речовину. Таку поведінку обвинуваченого вона розцінює як тиск на неї потерпілу у даному кримінальному провадженні.
Вказану заяву потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала та просила вжити до обвинуваченого відповідних заходів реагування. Разом з тим, потерпіла повідомила, що будь-яких інших погроз, дій обвинувачений відносно неї не чинив.
Що стосується неявок обвинуваченого в судові засідання, про які зазначає прокурор, то на даний час стороною захисту надано підтверджуючі документи про їх поважність.
Судом встановлено, що обвинувачений хоч і обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, однак раніше не судимий, має постійне місце проживання у Київській області, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про відсутність, перерахованих в ст.177 КПК України ризиків, на які посилається в клопотанні прокурор, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого за межами установи ДПТС під час судового розгляду, відтак прокурором не наведено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого можливе лише в умовах його тримання під вартою.
Таким чином, заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити винятковими підставами для запобіжного ув`язнення обвинуваченого, а тому у суду відсутні правові підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки доводи прокурора не підтверджені відповідними доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Разом з тим, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу обвинуваченого, викладені вище, а також стан його здоров`я, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло в період доби з 21.00 год. по 07.00 год. наступної доби, та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що застосування запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України та забезпечить право обвинуваченого на лікування.
Застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками в даному кримінальному провадженні; ГУ ДМС в Київській області документи, що надають право для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194, 195, 196 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 21:00 год. до 07:00 год. наступної доби строком на шістдесят днів, тобто до 23.11.2017 року включно, зобов`язавши ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати покладені на нього обов`язки.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:
- не відлучатися із Київської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;
- здати до ГУ ДМС в Київській області документи, що надають право для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити строк дії ухвали суду тривалістю до 23.11.2017 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1