1Справа № 335/541/18 1-кс/335/595/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Запорізької області юриста 1 класу ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, обіймає посаду дільничного офіцеру поліції Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 364 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 09.12.2016 № 413о/с майор поліції ОСОБА_5 призначений на посаду дільничного офіцеру поліції Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Відповідно до функціональних обов`язків ОСОБА_5 , затверджених 22.11.2017 начальником Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , дільничний офіцер сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бердянського ВП здійснює профілактичну роботу, спрямовану на запобігання вчинення кримінальних та інших правопорушень шляхом виявлення причин та умов, що призводять до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень, вживаючи у межах компетенції заходів до їх усунення, а також здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_5 є службовою особою правоохоронного органу.
Відповідно до п. 3 примітки до ст. 364 КК України (в редакції Закону України від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів у сфері виконання державної антикорупційної політики у зв`язку із виконанням плану дій щодо лібералізації Європейським союзом візового режиму для України» пункт 3 примітки до статті 364 (і ряду інших статей розділу ХІІ «Злочини у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної із наданням публічних послуг») істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 26.12.2003 року «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» зазначено, якщо шкода полягає у заподіянні суспільно небезпечних наслідків нематеріального характеру, питання про її істотність вирішується з урахуванням конкретних обставин справи. Зокрема, істотною шкодою можуть визнаватися порушення охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свободи людини і громадянина (право на свободу й особисту недоторканність та недоторканність житла, виборчі, трудові, житлові права тощо), підрив авторитету та престижу органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, порушення громадської безпеки та громадського порядку, створення обстановки й умов, що утруднюють виконання підприємством, установою, організацією своїх функцій, приховування злочинів.
Завданнями Кримінального кодексу України, відповідно до статті 1 КК, є правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Відповідно до статті 3 КК законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом (ч. 3 ст. 3 КК).
З наведених положень КК випливає, що завданням цього Кодексу є кримінально-правова охорона відповідних об`єктів, зазначених у статті 1 КК. Це положення корелюється із конституційними приписами, що містяться у статті 3 Конституції України, відповідно до яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Зміна примітки до статті 364 КК відбулася без зміни диспозиції самої статті 364 КК. Тобто, попри зміну примітки до статті 364 КК, незмінним залишився об`єкт кримінально-правової охорони відповідних суспільних відносин суспільні відносини, пов`язані із законним, в межах наданих повноважень, здійсненням відповідною особою своїх службових повноважень. Незмінними залишилися й умови настання кримінальної відповідальності завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Оскільки інше не зазначено в самій диспозиції статті, а примітка до статті не може змінювати зміст самої статті то немає жодних підстав звужувати об`єкт кримінально-правової охорони лише до матеріальних аспектів. Адже, шкода може завдаватися й тим правам і свободам, які самі по собі не мають вартісного виразу. Пункт 3 примітки розкриває ознаки істотної шкоди лише в вартісному виразі, однак ним не визначено обсягу прав, свобод чи законних інтересів, які можуть мати саме вартісний (кількісний) вираз (еквівалент).
Установлено, що 25.09.2017 (більш точний час в ході розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи в районі блокпосту, розташованого поблизу АЗС «Агро» по вул. Підгірній, 1-а с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області, маючи умисел, спрямований на штучне створення та фальсифікацію доказів обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, з метою завищення показників своєї роботи з попередження та виявлення злочинів, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, незаконно передав ОСОБА_8 15 патронів калібру 9х18 мм до пістолета Макарова «ПМ».
Цього ж дня, 25.09.2017, приблизно о 14.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись в районі блокпосту, розташованого поблизу АЗС «Агро» по вул. Підгірній, 1-а с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області реалізуючи свій умисел, спрямований на штучне створення та фальсифікацію доказів обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, використовуючи надані йому законом повноваження та авторитет працівника правоохоронного органу, дав ОСОБА_8 вказівку рухатись по Мелітопольському шосе в напрямку вищевказаного блокпосту, де його повинні зупинити працівники поліції з метою перевірки документів.
Після цього, 25.09.2017, приблизно о 14.10 год. ОСОБА_8 , знаходячись в районі блокпосту, розташованого поблизу АЗС «Агро» по вул. Підгірній, 1-а с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області, був затриманий працівниками поліції.
В ході огляду ОСОБА_8 працівниками поліції були вилучені раніше незаконно передані ОСОБА_5 бойові припаси, а саме 15 патронів калібру 9х18 мм до пістолета Макарова «ПМ», які відповідно до висновку експерта № 2-582 від 29.09.2017 є бойовими припасами придатними для здійснення пострілів, що виготовлені промисловим способом.
ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, якого останній не вчиняв.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Указане повідомлення про підозру 17.10.2017 погодив прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , який також про вищевказані злочинні наміри ОСОБА_5 обізнаний не був.
Стаття 62 Конституції України встановлює, що особа вважається невинною у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. При цьому обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
У зв`язку з цим, притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності є порушенням конституційних принципів здійснення правосуддя і являє собою зловживання тими службовими повноваженнями, що надані службовим особам органів досудового розслідування та прокуратури у сфері кримінального судочинства.
Унаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , які виразились у зловживанні своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, з метою штучного створення та фальсифікації доказів обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, а також завищення показників своєї роботи з попередження та виявлення злочинів, ОСОБА_8 незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, чим завдано істотної шкоди його охоронюваним законом правам та свободам, як громадянина України.
Згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998р. № 622 зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 292 та іншими нормативними актами).
Порядок надання дозволів на носіння, придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ № 622 від 21.08.1998, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів».
Установлено, що 25.09.2017 (більш точний час в ході розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи в районі блокпосту, розташованого поблизу АЗС «Агро» по вул. Підгірній, 1-а с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області, маючи умисел, спрямований на штучне створення та фальсифікацію доказів обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, з метою завищення показників своєї роботи з попередження та виявлення злочинів, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, незаконно передав ОСОБА_8 15 патронів калібру 9х18 мм до пістолета Макарова «ПМ».
Цього ж дня, 25.09.2017, приблизно о 14.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись в районі блокпосту, розташованого поблизу АЗС «Агро» по вул. Підгірній, 1-а с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області реалізуючи свій умисел, спрямований на штучне створення та фальсифікацію доказів обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, використовуючи надані йому законом повноваження та авторитет працівника правоохоронного органу, дав ОСОБА_8 вказівку рухатись по Мелітопольському шосе в напрямку вищевказаного блокпосту, де його повинні зупинити працівники поліції з метою перевірки документів.
Після цього, 25.09.2017, приблизно о 14.10 год. ОСОБА_8 , знаходячись в районі блокпосту, розташованого поблизу АЗС «Агро» по вул. Підгірній, 1-а с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області, був затриманий працівниками поліції.
В ході огляду ОСОБА_8 працівниками поліції були вилучені раніше незаконно передані ОСОБА_5 бойові припаси, а саме 15 патронів калібру 9х18 мм до пістолета Макарова «ПМ», які відповідно до висновку експерта № 2-582 від 29.09.2017 є бойовими припасами придатними для здійснення пострілів, що виготовлені промисловим способом.
Крім того, з 27.09.2017 (більш точний час в ході розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , за невстановлених слідством обставинах придбав не менше 60 предметів конічно-циліндричної форми, які відповідно до висновку експерта № 2-757 від 01.12.2017 є бойовими припасами, бойовими патронами з трасуючою кулею, калібру 5,45х39 мм зразка 1974 року, виготовленими промисловим способом, призначеними для стрільби з бойової нарізної зброї калібру 5,45х39 мм (автомати АК-74; АКС-74; АКСУ-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації), придатні для стрільби.
Після цього, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, продовжуючи свої злочинні дії, що виразились у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, порядок видачі яких визначений вищезгаданими нормативно-правовими актами, незаконно переніс вищевказані бойові припаси до автомобілю «Mitsubishi Lanser» н/з НОМЕР_1 , яким він користується та який належить на праві власності його дружині ОСОБА_11 де облаштував схованку.
В подальшому, ОСОБА_5 , умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав вищевказані бойові припаси до моменту їх вилучення під час проведення обшуку 29.11.2017 року.
16.01.2018 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 364 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_12 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будьяку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення. перешкодивши таким чином кримінальному провадженню, слідчий просить застосувати до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, викладених у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, вважають недоведеними зазначені у клопотанні ризики, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
При вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з наданих суду та досліджених матеріалів, встановлено наявність даних, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 364 КК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні вказаних злочинів, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, ту обставину, що підозрюваний має постійне місце проживання, має сім`ю, неповнолітню дитину на утриманні, офіційно працевлаштований, раніше не засуджений.
Враховуючи докази, що надані сторонами кримінального провадження, обставини, визначені ст. 178 КПК України, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та наведеним у судовому засіданні є недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж той, про який просить слідчий у клопотанні.
Проте, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
З урахуванням наданих стороною захисту даних щодо стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , а також наявності на його утриманні інших осіб, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, є достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до вимог ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 219 КПК України, відповідно до якої досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування до 16.03.2018 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 364 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, строком до 16.03.2018 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
-прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
-утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії ухвали до 16.03.2018 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1