Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2017 року,
встановила:
Цією ухвалою залишено без розгляду клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Залишаючи клопотання захисника без розгляду, суд в ухвалі зазначив, що до клопотання не додано документів на підтвердження того, що строк з 21.03.2016 року по 17.11.2016 року, який захисник просить зарахувати в строк відбування покарання засудженому, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, - відноситься до строку попереднього ув`язнення. Суду не надано жодних доказів на обґрунтування клопотання.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник засудженого подала апеляційну скаргу. Вказує, що матеріали справи досліджені не повністю, а висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що весь час перебування ОСОБА_6 з моменту затримання -18.10.2014 року до дня набрання законної сили рішенням суду, яким його було визнано винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів -27.04.2017 року, в установах попереднього ув`язнення та виконання покарання, з урахуванням ч.5 ст.72 КК України, ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.532 КПК України, необхідно зарахувати в строк попереднього ув`язнення. Також, в обґрунтування своєї правової позиції вказує, що судом було порушено його процесуальні права, зокрема здійснено розгляд провадження без участі захисника.

Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд клопотання у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора про необхідність направлення справи на новий розгляд у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, зазначених вимог закону суддею дотримано не було.

Так, відповідно до ч.2 ст.318 КПК України, судовий розгляд здійснюється у судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених КПК України.

Згідно п.19 ч.1 ст.3 КПК України, сторонами кримінального провадження з боку обвинувачення є: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист закріплене ст.20 КПК України. Зокрема, ч.1 вказаної статті передбачено, що право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Колегією суддів у ході розгляду матеріалів кримінального провадження безпосередньо під час апеляційного розгляду виявлено, що Дорученням №017-0002380, виданим на підставі наказу №1405 Регіонального центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області, 31 жовтня 2016 року засудженому ОСОБА_6 було призначено адвоката ОСОБА_7 (а.с.4)

Так, колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду клопотання у порядку підготовки його розгляд здійснено без участі захисника ОСОБА_7 та у ході засідання місцевого суду 19 червня 2017 року питання участі захисника засудженого не досліджувалось.

Наведене стверджується і самою ухвалою суду від цієї ж дати (а.с.24, 25) та поясненнями захисника ОСОБА_7 під час апеляційного провадження.

Враховуючи наявність укладеної між засудженим та захисником угоди доручення про захист його прав, а також його бажання щодо участі у ході розгляду матеріалів провадження його захисника, - участь останнього у судовому засіданні для захисту прав засудженого, на думку колегії суддів, була необхідною.

Відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-ІV, суди України при розгляді справ застосовують конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у пункті «с» ч.3 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року встановлено право кожного обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п.1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Частина 2 ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також, на думку колегії суддів є незрозумілим й прийняття судом у порядку підготовки клопотання до розгляду процесуального рішення щодо залишення поданого клопотання без розгляду.

Зокрема, перелік рішень, які суд першої інстанції має право прийняти у підготовчому судовому засіданні згідно ч.3 ст.314 КПК України є вичерпним, та не містить вказівки щодо можливості прийняття судом рішення про залишення поданого клопотання без розгляду.

Поряд з цим, судом не була з`ясована й думка засудженого щодо заявленого його захисником клопотання.

Вищевказані обставини судом було з`ясовано не в повній мірі, також не враховано вимог ч.3 ст.314 КПК України.

В контексті наведеного доводи скаржника є обґрунтованими і заслуговують на увагу, ухвала судді не може залишатися чинною й підлягає скасуванню з направленням її на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд справи по суті у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
__________ _________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3