Категорія:ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2018 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2017 року, яким -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, народився в м. Луцьку Волинської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , учень 11-го класу ЗОШ №17, неодружений, не працює, несудимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він 12.06.2017р., близько 18.00 год., знаходячись у приміщенні «Національна Лотерея», що по вул. Кравчука, 15Ж, в м. Луцьку, Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні трьох ударів ногою по нижній частині лівої ноги потерпілого ОСОБА_12 , після чого, відкрито заволодів його речами, а саме: мобільним телефоном, марки «Iphone 4S 64Gb», імей: НОМЕР_1 , вартістю 2 750 грн., гарнітурою, марки «Iphone», вартістю 300 грн., курткою, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи за № 58/2017, від 18.07.2017 року, становить 659 грн., гаманцем, вартість якого згідно вище вказаного висновку становить 185 грн., в якому знаходилось: 10 банківських карток, візитки, дисконтні картки, квитанція з ломбарду «Гранд Капітал», студентський квиток серійний номер НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_12 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, срібним браслетом, вагою 2,5 грам, вартістю 25 грн., 36-ма копійками, срібною каблучкою 925 проби, вагою 4,25 грам, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи за №59/2017, від 20.07.2017 року, становить 179 грн., срібним ланцюжком, 925 проби, вагою 18,02 грами, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 59/2017, від 20.07.2017 року, становить 537 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 4 635 грн. 36 коп.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального законів, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання та застосування до обвинуваченого вимог ст.69 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання без застосуванням ст.69 КК України у виді позбавленні волі на строк 4 роки та на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити останнього від відбуття покарання із застосуванням іспитового строку.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, захисника, законного представника та неповнолітнього обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України є правильною і також не оскаржується.

У відповідності до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Врахувавши обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, в їх сукупності, а саме те, що ОСОБА_9 у вчиненому щиро розкаявся, вчинив злочин будучи та є неповнолітнім, добровільно повно відшкодував завдані збитки, з урахуванням даних про особу ОСОБА_9 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, зважаючи, при цьому, на відсутність обтяжуючих обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Статтями 75, 104 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Звільняючи ОСОБА_9 від відбуття покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, що в апеляції не оспорюється.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляції, суд не вбачає.

Доводи прокурора, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2017 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді