Справа № 480/1459/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м.Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000746 від 19 липня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Носівка, Чернігівської області, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.07.2017 близько 21:30 години між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за місцем їх мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виник конфлікт на побутовому ґрунті. В ході виниклого конфлікту ОСОБА_4 , перебуваючи в спальному приміщені вказаної квартири наніс близько п`яти ударів долонею руки в область голови ОСОБА_5 , та в подальшому направився до приміщення кухні, а ОСОБА_5 , в свою чергу пішла за ним. Перебуваючи в приміщенні кухні сварка між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжувалась і ОСОБА_5 схопила до рук ніж, з метою залякування ОСОБА_4 . В ході даної сварки ОСОБА_4 , не зважаючи на ніж, знову почав наносити останній удари долонями рук в область голови та у цей момент, ОСОБА_5 з метою припинення даного конфлікту та нанесення їй ударів, махнула ножем в бік ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинила рану в області правого стегна. В подальшому ОСОБА_4 відійшов від ОСОБА_5 , а вона залишилась на кухні, при цьому ніж з рук вона не випускала. В подальшому ОСОБА_4 повернувся до приміщення кухні і побачив, що ОСОБА_5 й досі тримає ножа і мав намір його вибити з рук останньої. За для чого він підійшов до неї і замахнувся рукою. У цей момент ОСОБА_5 злякалась, що ОСОБА_4 знову почне її бити і замахнулась ножем в бік тулуба останнього, щоб налякати його, однак не розрахувала свої сили та лезом кухонного ножа спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді рани в області десятого ребра справа по передній паховій лінії з раньовим каналом, що проникає в черевну порожнину і через праву долю печінки і правий купол діафрагми проникає до правої плевральної порожнини, з наявністю внутрішньочеревної кровотечі та повітря в правій плевральній порожнині, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене в разі перевищення меж необхідної оборони.
28 серпня 2017 року між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та за скоєння кримінального правопорушення за ст.124 КК України понесе покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ст. 124 КК України в повному обсязі. Також пояснила суду, що вона розуміє права, надані їй законом, угоду вона укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити зазначену угоду.
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що зазначену угоду уклав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченої ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Так, ст. ст.468,469 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 471 КПК України, відповідає закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також згідно з вимогами ч. 7 ст. 474 КПК України встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім того, обвинуваченої роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі, не роз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України обвинуваченої зрозумілі.

Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження угоди.
Потерпілому в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України потерпілому зрозумілі.

Після таких роз`яснень потерпілий не заперечував проти затвердження угоди.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст.124 КК України. Вказаний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 та призначення останньої узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 28 серпня 2017 року між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Речові докази: два ножі, ватний тампон, які передані до камери зберігання речових доказів при Миколаївському РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1
10.10.2017