Справа № 300/404/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.11.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №11-кп/777/365/17 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 та представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_8 , на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оріховець Підволочиського району Тернопільської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно встановлених судом обставин, ОСОБА_6 4 січня 2016 року близько 21 години, керуючи власним технічно-справним автомобілем марки "RENAULT KANGOO" державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою "М-06" сполученням "Київ-Чоп" у напрямку м.Київ та проїжджаючи ділянку автодороги на 718 км. + 912 метрів, поблизу с.Нижні Ворота Воловецького району, при швидкості руху приблизно 50-60 км/год., не забезпечив безпеку дорожнього руху, порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 10.1, 11.3, 12.1 та дорожня розмітка 34 (1.1) Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку (сніговий накат на дорозі), в результаті чого не впорався із керуванням транспортного засобу на заокругленні дороги із правостороннім поворотом та допустив занос автомобіля на дорозі з послідуючим його виїздом на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Seat Alhambra» реєстраційний номерний знак Словацької Республіки « НОМЕР_2 » під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався своєю смугою руху у напрямку м.Чоп та в момент виникнення небезпеки для руху вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення.
Своїми діями ОСОБА_10 порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 10.1, 11.3, 12.1 та дорожня розмітка 34 (1.1) Правил дорожнього руху України
п. 1.3 ПДР - учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;
п. 1.5 ПДР - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків";
п.10.1 ПДР - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.11.3 ПДР - на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об"їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;
п.12.1 ПДР - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух;
п.34 (1.1) ПДР - дорожня розмітка (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено.
Невиконання водієм ОСОБА_10 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками - отриманням потерпілою ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середньої тяжкості у виді перелому горизонтальної гілки лобкової кістки справа, перелому 4-го ребра справа по аксілярній лінії, забою правої легені, струсу головного мозку, а потерпілаою ОСОБА_12 тяжких тілесні ушкодження у виді тупої травми живота, розриву селезінки, гемоперитонеуму, геморагічного шоку 2 ступеня.
В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 , порушує питання про зміну вироку через невірне розв`язання цивільного позову та необхідність стягнення на користь цивільного позивача матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 порушено питання про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження через недоведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. В обгрунтування апеляції захисник вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема, захисник вказує на те, що при проведенні судовим експертом ОСОБА_13 судово-технічних експертиз №161 від 23.03.2016 р. та №203 від 21.04.2016 р. були використані неправильні вихідні дані, які стосувалися умов дорожнього покриття на місці ДТП. Захисник вважає, що відомості про наявність у місці ДТП «снігового накату» не грунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки показання свідків щодо наявності такого снігового накату є суперечливими.
Також, на думку захисника судом неправильно встановлено механізм зіткнення транспортних засобів під час ДТП, оскільки такий механізм грунтується на висновку комісійної судової транспортно-трасологічної експертизи №230 від 16.02.2016 р., яка проведена з порушенням вимог кримінального процесуального закону і є недопустимим доказом. В судовому засіданні стороною захисту заявлялось клопотання про проведення комплексної транспортно-трасологічної і судово-медичної експертизи для усунення суперечностей щодо механізму зіткнення автомобілів, встановлення дійсних обставин ДТП та надання вірної правової оцінки діям учасників ДТП, однак таке клопотання судом необґрунтовано відхилено. Окрім цього, судом не допитано свідка ОСОБА_14 , участь якого судом визнана обов`язковою, а клопотання сторони захисту про його обов`язковий допит судом необґрунтовано відхилено.
Згідно проданої захисником апеляційної скарги, на його думку, судом безпідставно відхилено клопотання потерпілої ОСОБА_11 про приєднання до кримінального провадження та дослідження як доказу повідомлення (європротоколу) складеного ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 .. На думку захисника, відмовляючи у задоволенні цього клопотання суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які підтримали, відповідно, апеляційну скаргу подану в інтересах обвинуваченого та заперечили проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача, думку прокурора про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_6 в суді першої інстації, останнній свою вину у вчиненому не визнав. Пояснив суду, що ним дотримано всіх вимог Правил дорожнього руху, він не справився з керуванням автомобілем через погані погодні умови, а саме - ожеледицю на дорозі. Ствердив, що не зважаючи на те, що керований ним автомобіль є п`ятимісним, під час ДТП в ньому знаходилося шість осіб. Також додав, що раніше притягувався до відповідальності за порушенння Правил дорожнього руху. Цивільний позов не визнає, в добровільному порядку частково відшкодував суму збитків завдану майну цивільного позивача.
Апеляційний суд критично оцінює твердження захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про невідповідність обставинам справи висновку суду щодо механізму зіткнення транспортних засобів через його необгрунтованість та допущені, на думку захисника, порушення при призначенні й проведенні судової транспортно-трасологічної експертизи, з наступних підстав.
Під час розгляду справи судом першої інстанції правильно встановлено механізм дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортних засобів - автомобіля марки "Renault Kangoo" під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 та автомобіля марки «Seat Alhambra» під керуванням водія ОСОБА_9 , оскільки встановлені судом першої інстанції обставини дорожньо-транспортної пригоди грунтуються на об`єктивних доказах, яким суд дав належну оцінку.
Зокрема, із висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 230 від 16 лютого 2016 р. вбачається, що мало місце зустрічне зіткнення транспортних засобів, коли в первинний момент зіткнення у контакт увійшла передня ліва частина автомобіля «Seat Alhambra» з передньою правою кутовою частиною автомобіля «Renault Kangoo», коли кут між повздовжніми осями автомобілів в момент первинного контактування міг складати величину приблизно 150 градусів. Внаслідок такого характеру зіткнення автомобіль «Renault Kangoo» розвернуло проти годинникової стрілки і відбулось контактування передньої правої частини автомобіля «Seat Alhambra» з правою боковою поверхнею кузова автомобіля «Renault Kangoo».
Зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху у напрямку до м. Чоп в місці осипу уламків деталей автомобілів та скла.
Даний висновок у повному обсязі підтвердив в апеляційній інстанції експерт ОСОБА_15 , який пояснив, що цей висновок грунтується на даних протоколу огляду місця події, схеми до нього та безпосереднього огляду ним пошкоджених транспортних засобів. Експертне дослідження у цій справі проведено комісійно двома експертами ним та експертом ОСОБА_16 .. Всі необхідні для проведення експертизи матеріали кримінального провадження експертам були надані.
При цьому не було допущено жодних порушень щодо проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, в тому числі й проведення її комісійно двома експертами.
На думку судової колегії правильним є висновок судового експерта щодо встановлення місця зіткнення транспортних автомобілів «Renault Kangoo» і «Seat Alhambra», яке згідно судової транспортно-трасологічної експертизи відбулося на смузі руху у напрямку до м.Чоп, тобто на смузі руху автомобіля «Seat Alhambra» під керуванням водія ОСОБА_9 , оскільки такий висновок грунтується на об`єктивних доказах, зокрема, на даних отриманих під час огляду місця події.
З протоколу огляду місця події від 4 січня 2016 р. та схеми до нього, вбачається, що уламки, деталі та осколки скла від пошкоджених автомобілів в місці ДТП виявлено саме на зустрічній смузі руху, тобто на смузі руху автомобіля «Seat Alhambra».
Відповідність даних викладених у протоколі огляду місця події та схеми до нього фактичним даним виявлених на місці ДТП, у повному обсязі ствердив допитаний судом першої інстанції як свідок слідчий ОСОБА_17 ..
Зокрема, з показань свідка ОСОБА_17 слідує, що на початку січня 2016 року перебував на чергуванні у складі слідчо-оперативної групи. Близько 21-00 години йому повідомили про ДТП на втодорозі Київ-Чоп поблизу 719 км. Приїхавши на місце, він побачив два легкові автомобілі в пошкодженому стані: Рено-Канго та Сеат. Після цього ним було проведено відповідні заміри та складено протокол огляду місця ДТП та схему до нього. З приводу погодніх умов ствердив, що ожеледиці в місці ДТП не було, йшов дрібний сніг, дорожнє полотно не було ним вкрите. Інформація відображена в протоколі та схемі відповідає дійсності.
Згідно показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , що 04.01.2016 року вони були у складі слідчо-оперативної групи, яка прибула на місце ДТП на автодорозі Київ-Чоп. На місці події знаходились два легкові автомобілі з механічними пошкодженнями. Свідки допомагали слідчому робити заміри, забезпечували охорону місця події. При цьому, ожеледиці на дорозі не було, дорожнє покриття було мокрим, йшов невеликий сніг.
Інший свідок ОСОБА_20 у суді першої інстанції ствердив, що 04.01.2016 року йому стало відомо про ДТП поблизу поста с.Нижні Ворота Воловецького району. Приїхавши на місце ДТП, рух автомобілів вже було відновлено. Ожеледиці не було, дорогу в цей день систематично посипали спеціальною сумішшю. Відомості відображені в акті обстеження дорожніх умов на місці скоєння ДТП на автодорозі Київ-Чоп 719 км від 04.01.2016 року відповідають дійсності.
Твердження захисника в апеляційній скарзі з приводу того, що судовий експерт ОСОБА_15 нібито не зміг пояснити механізм зіткнення транспортних засобів спростовано шляхом безпосереднього допиту апеляційним судом ОСОБА_15 , який у повному обсязі підтвердив свій висновок, у тому числі й щодо механізму зіткнення двох автомобілів. Судовий експерт при допиті заперечив факт допущення ним помилки щодо висновку відносно характеру контактування автомобілів.
Встановлений судовою транспортно-трасологічною експертизою механізм зіткнення автомобілів керованих обвинуваченим ОСОБА_6 та водієм ОСОБА_9 повністю узгоджується з поясненнями обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній інстанції під час виступу в судових дебатах, з яких, вбачається, що при русі на спуск на заокругленні дороги з правим поворотом через ожеледицю його автомобіль втратив керованість і автомобіль «винесло» на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль «Seat Alhambra», де сталося зіткнення.
Ці пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 узгоджуються також із висновком судової транспортно-трасологічної експертизи щодо місця зіткнення транспортних засобів, яке знаходиться на смузі руху автомобіля «Seat Alhambra», тобто зустрічній смузі руху.
Як зазначив обвинувачений ОСОБА_6 , водій зустрічного транспортного засобу ОСОБА_9 перед зіткненням бачив, що його автомобіль втратив керованість, і на його думку, останній повинен був не зміщуватись автомобілем вправо, а повернути наліво на зустрічну смугу руху і таким чином зіткнення можна було б уникнути.
З урахуванням наведеного, на думку судової колегії слід визнати необгрунтованими доводи захисника вказані в апеляційній скарзі про неправильність висновків судово-автотехнічних експертиз №162 від 23.03.2016 р. та №203 від 21 квітня 2016 р. через нібито неправильно встановлені вихідні дані щодо конкретних дорожніх умов в місці дорожньо-транспортної пригоди.
Судова колегія також критично оцінює доводи захисника в частині, що стосуються визнання недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні висновку судової автотехнічної експертизи №162 від 23.03.2016 р. .
Зокрема, захисник в апеляційній скарзі в обгрунтування доводів про визнання даного висновку експертизи недопустимим доказом послався на нібито неправильно встановлені вихідні дані, які стосувалися дорожніх умов у місці ДТП.
Як убачається з висновку даної судової автотехнічної експертизи, предметом її дослідження були питання правильності дій обох водіїв у даній дорожній ситуації.
Висновком №162 від 23.03.2016 р. було встановлено, що у даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля «Renault Kangoo» ОСОБА_6 повинен був діяти згідно з вимог п.п.10.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України (ПДРУ) з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п.1.10 ПДРУ.
Водій автомобіля «Seat Alhambra» ОСОБА_9 не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo» під керуванням ОСОБА_6 , шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху.
З технічної точки зору причиною даної ДТП стали дії водія автомобіля «Renault Kangoo» ОСОБА_6 , який виїхав на смугу зустрічного руху на такій відстані від автомобіля «Seat Alhambra», на якій водій ОСОБА_9 вже був позбавлений можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху.
Цей висновок експертизи повністю узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , який фактично визнав, що у даній дорожній ситуації (наявність за його показаннями на дорозі ожеледиці), на дорозі з правим заокругленням, він не справився з керуванням автомобілем і його автомобіль занесло (винесло) на зустрічну смугу руху по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_9 ..
Посилання захисника на наявність суперечностей у показаннях свідків щодо конкретних дорожніх умов в місці ДТП, на думку судової колегії не вплинула на висновки судових автотехнічних експертиз, оскільки з показань самого обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що на дорозі в місці ДТП була ожеледиця, що явилось причиною заносу його автомобіля та виїзду на зустрічну смугу руху.
Ці показання обвинуваченого ОСОБА_6 свідчать про те, що у даній дорожній ситуації ним не було вибрано безпечну швидкість, за якої він зміг би не допустити виїзду керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху.
Не грунтується на вимогах закону твердження захисника в апеляції про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з відмовою у приєднання до матеріалів кримінального провадження та дослідження як доказу повідомлення (європротоколу). Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_11 належним чином мотивував таке рішення.
Таким чином, доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність доказів його вини не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам кримінального провадження, оскільки вина ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, зі які його засуджено доведена показами свідків, висновками експертиз та іншими письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тяжке тілесне ушкодження.
Що стосується доводів представника цивільного позивача щодо невірного розв`язання цивільного позову та необхідності стягнення на користь цивільного позивача ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоду в повному обсязі, то такі колегія суддів відхиляє з наступних мотивів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, як основне так і додаткове, суд врахував як відсутність обтяжуючої покарання обставини, так і наявність пом`якшуючих покарання обставин, а також даних про особу обвинуваченого позитивну характеристику, соціальні зв`язки, наявність на утриманні 4 неповнолітніх дітей, відсутність судимості та часткове відшкодування заподіяної шкоди і належним чином вмотивував в цій частині своє рішення.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Воловецького районного суду від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом з місяців з дня її оголошення.
Судді: