Справа № 160/173/15-к Провадження №11-кп/773/239/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000208 від 09 грудня 2014 року, за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, неодружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працює, військовозобов`язаний, раніше судимий:
- вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 321 КК України до 4 років позбавлення волі, 25 січня 2013 року Володимирецьким районним судом Рівненської області невідбуту частину покарання замінено виправними роботами на строк один рік 10 місяців 11 днів, 17 липня 2014 року Локачинським районним судом звільнений умовно-достроково від відбування покарання,
засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано 6 місяців невідбутих виправних робіт за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2010 року, яке замінено ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 січня 2013 року, що з врахуванням положень ст. 72 КК України складає 2 місяці позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання постановлено зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 02 червня 2015 року по 14 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов прокурора Локачинського району в інтересах держави в особі управління фінансів Локачинської районної державної адміністрації задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь управління фінансів Локачинської районної державної адміністрації витрати на лікування ОСОБА_9 в сумі 22 321 (двадцять дві тисячі триста двадцять одна) грн. 73 коп.
Цивільний позов прокурора Локачинського району в інтересах держави в особі департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації витрати на лікування ОСОБА_9 в сумі 3 475 (три тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн. 70 коп.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 12 419 (дванадцять тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн. 07 коп. та моральну шкоду в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн.
В решті позову відмовено.
В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 09 грудня 2014 року біля 01 години, перебуваючи в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_11 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, затіяв із ОСОБА_9 сварку, в ході якої у ОСОБА_8 виник прямий умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він підійшов до ОСОБА_9 , яка в той час стояла в приміщенні кухні житлового будинку, а саме біля холодильника та наніс їй один удар правою рукою в обличчя, після чого остання впала на підлогу. Через 5 хвилин, продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 знову підійшов до ОСОБА_9 , яка знаходилась на підлозі в положенні лежачи, та наніс їй не менше трьох ударів ногою в область голови. В подальшому, ще через 5 хвилин, ОСОБА_8 знову підійшов до ОСОБА_9 , яка і надалі знаходилась на підлозі в положенні лежачи та наніс їй не менше трьох ударів ногою в область голови.
В результаті цього потерпілій ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеня, з забоєм потиличної долі справа, обох лобних та скроневих долей зліва, правобічного плащевидного крововиливу під тверду мозкову оболонку в ділянці скроневої, лобної та тім`яної долей, гематоми навколо правого ока.
Згідно висновку експерта № 48 від 19 січня 2015 року виявлені на тілі ОСОБА_9 ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, гематома навколо правого ока та множинні забої садна м`яких тканин голови за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок суду, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2010 року, яке замінено ухвалою Локачинського районного суду від 17 липня 2014 року, з врахуванням положень ст. 72 КК України, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений посилається на недоведеність його вини у вчиненні злочину. Вказує, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а також не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд, порушивши принцип презумцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, не надав належної оцінки непослідовним показам свідка ОСОБА_12 , які неодноразово змінювались останнім в ході судового розгляду справи, і надавались виключно з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочину та поклав їх в основу винуватості ОСОБА_8 . Також посилається на те, що суд не встановив мотив вчинененого ним злочину, а також характер отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , час їх отримання, причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями та механізмом їх нанесення. Таким чином, досудовим слідством та судом не доведений факт нанесення саме ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким виправдати його у вчиненні кримінального правопорушення з підстав недоведеності його вини.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та заперечили апеляційну скаргу прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про недоведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Як правильно встановлено в ході судового розгляду, винуватість ОСОБА_8 у вчиненому повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-показаннями даними в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який вказав, що після повернення з райвідділу міліції між обвинуваченим та потерпілою виникла сварка через пояснення, які остання надавала в міліції, а також підтвердив факт нанесення ОСОБА_8 удару правою рукою в голову ОСОБА_9 , внаслідок якого остання впала, після чого він продовжував наносити їй удари в голову ногою;

-з показань даних в судовому засіданні свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 , перебуваючи в райвідділі міліції, поводила себе адекватно, тілесних ушкоджень на ній не було. Тоді як ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, казав ОСОБА_9 не давати пояснення працівникам міліції, поводив себе агресивно;

-свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_17 в судовому засіданні показали, що потерпіла ОСОБА_9 лежала в обідню пору на вулиці неподалік будинку, де живе ОСОБА_11 , видимих тілесних ушкоджень на ній не було;

-показаннями свідка ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні пояснила, що чула сварку за участю ОСОБА_9 після повернення з райвідділу міліції;

-висновком судово-медичної експертизи № 48 від 19 січня 2015 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_9 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеня, з забоєм потиличної долі справа, обох лобних та скроневих долей зліва, правобічним плащевидним крововиливом під тверду мозкову оболонку в ділянці скроневої лобної та тім`яної долей; гематому навколо правого ока, множинні забої садна м`яких тканин голови, тулуба та кінцівок. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо в час, вказаний в історії хвороби ОСОБА_9 , та за ступенем тяжкості важка закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, гематома навколо правого ока та множинні забої садна м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок - до легких тілесних ушкоджень яким підтверджується, що важка закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_9 допускає можливість її виникнення в результаті падіння з висоти власного зросту з попередньо наданим прискоренням у вигляді удару в обличчя, що свідчить наявність гематоми навколо правого ока;

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1031 від 04 жовтня 2016 року, морфологічна картина важкої закритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_9 допускає можливість виникнення її в результаті падіння з висоти власного зросту з попередньо наданим прискоренням у вигляді удару в ділянку обличчя, про що свідчить наявність гематоми правого ока, та послідуючим ударом тім`яною ділянкою голови об тупий твердий предмет з необмеженою травмуючою поверхнею. Гематома правого ока у ОСОБА_9 не могла утворитись внаслідок будь-якого захворювання чи зловживання алкоголем, в тому числі і неякісним, оскільки крім даної гематоми наявні і інші компоненти черепно-мозкової трави, а саме: забій потиличної долі справа, обох лобних та скроневих долей зліва, здавлення тіла бокового шлуночка мозку справа, зміщення серединних структур головного мозку вліво до 4 мм (дані комп`ютерної томографії);

-протоколом огляду місця події від 09 грудня 2014 року з фототаблицями; -актом медичного огляду з метою виявлення алкогольного чи іншого сп`яніння №44 від 09 грудня 2014 року.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про недоведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовуються вищевказаними показаннями свідків, наданими в судовому засіданні, іншими належними і допустимими доказами, які в своїй сукупності повно відтворюють картину перебігу події та яким суд першої інстанції дав правильну оцінку. Суд всебічно, повно і об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності, які переконливо свідчать про те, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину є доведеною, а його дії за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфіковані вірно.

Твердження захисника про непослідовність пояснень ОСОБА_19 даних на досудовому розслідуванні та в ході судового засідання були предметом розгляду судом першої інстанції. Суд обґрунтовано взяв до уваги показання останнього надані ним в судовому засіданні, який чітко та послідовно описав механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілій, який узгоджується із висновками судово-медичних експертиз. Цими ж висновками можливість отримання таких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 внаслідок будь-якого захворювання чи зловживання алкоголем не підтверджена.

Доводи обвинуваченого про те, що судом не встановлено мотив нанесення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 стверджується, що у відділенні міліції ОСОБА_8 казав ОСОБА_9 не давати пояснень працівникам міліції, поводив себе агресивно.

Наведені та інші докази судом об`єктивно оцінені відповідно до ст. 94 КПК України.

Визнаючи ОСОБА_8 винуватим в інкримінованому йому злочині, суд навів у вироку мотиви прийнятого рішення щодо оцінки доказів у справі, перевірив і визнав такими, що не відповідають дійсним обставинам справи твердження обвинуваченого про його непричетність до цього злочину.

При перевірці кримінального провадження апеляційним судом не виявлено даних, які могли б свідчити про проявлену судом необ`єктивність при його розгляді чи допущені істотні порушення кримінального процесуального закону при збирані й оцінці доказів у справі, на що у апеляційній скарзі посилається обвинувачений.

Враховуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та доведеність вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, апеляційний суд вважає, що апеляція обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, у відповідності з ст. 65 КК України суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який є працездатним, посередньо характеризується, притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий умисний злочини протягом невідбутої частини покарання, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність та його вперте небажання стати на шлях виправлення, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину щодо особи похилого віку в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, і не є надто суворим чи м`яким, а тому підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Локачинського районного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії, шляхом подачі касаційних скарг.
Головуючий
Судді: