Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/224/18
№ 1-кп/733/41/18
Вирок
Іменем України
"19" березня 2018 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника обвинуваченої ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ічня кримінальне провадження № 0000016 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Єкатеринославка Октябрського району Амурської області Російської Федерації, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, одруженої, не працюючої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимої, в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В період з вересня місяця 2017 року по січень місяць 2018 року ОСОБА_3 , являючись на підставі договору дарування від 07 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_6 , власницею земельної ділянки площею 2,0 га, яка розташована на території Андріївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (за межами населеного пункту) та надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:000:0012, під час її використання всупереч вимогам пунктів «а» та «ґ» ч.1 ст.91 Земельного кодексу України, відповідно до яких власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, достовірно знаючи про вид цільового використання земельної ділянки, без відповідних дозвільних документів на проведення робіт та без проведення зміни цільового призначення земельних ділянок, за допомогою спеціальної техніки зняла верхній шар ґрунтового покриву, частково розпочала промислове видобування піщаної суміші, в зв`язку з чим на вищевказаній земельній ділянці частково створила штучний водний об?єкт 2,0 га та площадку для видобування піщаної суміші площею 0,0161 га. Таке використання земельної ділянки ОСОБА_3 призвело до зміни рельєфу місцевості, розроблено кар`єр по видобутку піщаної суміші, що унеможливлює подальше використання земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером :03:000:0012 за її цільовим призначенням, а також призвело до пониження якісних показників грунту та виведення цієї земельної ділянки з сільськогосподарського обороту.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України, як безгосподарське використання земель, що спричинило виведення їх із сільськогосподарського обороту.

Під час досудового розслідування між прокурором в провадженні начальником Ічнянського відділу Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_3 22 лютого 2018 року було укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000016 від 13 січня 2018 року, відповідно до вимог ст. 468-476 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрювана ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри такваліфікації дій за ст. 254 КК України. Згідно з даною угодою ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та підтвердила обставини, зазначені у повідомленні про підозру та п.2 даної угоди. Також сторони угоди про визнання винуватості погодились на призначення покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю. Крім того, прокурор та підозрювана ОСОБА_3 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила кримінального та кримінально-процесуального законодавства, а тому просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України, в обсязі підозри, пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнана, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, дала згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що угода про визнання винуватості була укладена в його присутності, при укладенні угоди були дотримані вимоги законодавства, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в ній покарання.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ст. 254 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якої обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Суд, заслухавши прокурора, обвинувачену, її захисника, вивчивши матеріали справи, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачена ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавала.
На підставі вищевказаного суд прийшов до висновку, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалено вирок, так як умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374, 475, 476 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокуроромв провадженні начальником Ічнянського відділу Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченою ОСОБА_3 від 22 лютого 2018 року у кримінальному провадженню № 0000016 від 13 січня 2018 року.

ОСОБА_3 визнати винною за ст. 254 КК України та призначити міру покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю.

Вирок може бути оскаржений в Чернігівський апеляційний суд через Ічнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1