Єдиний унікальний номер: 378/977/17
Провадження № 1-кп/378/6/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2018 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілої: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно за наступних обставин.
ОСОБА_6 в червні 2017 року, точний час не встановлений, перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_3 , достовірно знаючи що в шафі та комоді вказаного будинку ОСОБА_4 зберігає золоті вироби, вирішила їх викрасти. З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, прослідувала до кімнати ОСОБА_4 де таємно, повторно викрала із шафи золоту каблучку 585 проби масою 3,25 г вартістю 4323 гривні, золоту каблучку 585 проби масою 1,80 г вартістю 1978 гривні, а також викрала золоті вироби, які знаходилися в комоді: золоту підвіску у вигляді серця 585 проби масою 0,62 г вартістю 774 гривні, одну золоту сережку 585 проби масою 0, 84 г вартістю 1008 гривень, золоту каблучку з камінням 583 проби масою 3, 16 г вартістю 4189 гривень, золоту ладанку 585 проби масою 0, 73 г вартістю 832 гривні, золотий ланцюжок 585 проби масою 1, 23 г вартістю 1601 гривня, золотий ланцюжок 585 проби масою 1, 21 г вартістю 1575 гривень, золотий хрестик 585 проби масою 0, 77 г вартістю 1186 гривні та золоту обручку 585 проби масою 3, 16 г вартістю 3160 гривень, які належить ОСОБА_4 ..
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину визнала повністю, суду показала, що в червні 2017 року, точного часу вона не пам`ятає, перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_3 у своєї подруги ОСОБА_4 , достовірно знаючи що в шафі та комоді вказаного будинку остання зберігає золоті вироби, вирішила їх викрасти. З цією метою, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, вона прослідувала до кімнати ОСОБА_4 де викрала із шафи дві золоті каблучки, а також викрала золоті вироби, які знаходилися в комоді: золоту підвіску у вигляді серця, одну золоту сережку, золоту каблучку з камінням, золоту ладанку, два золоті ланцюжки, золотий хрестик та золоту обручку, які належать ОСОБА_4 .. У подальшому із викраденим вона з місця скоєння злочину зникла, привласнивши його на свою користь.
У вчиненому щиро кається.
Покази обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи, які нею та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд, аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, керуючись ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження та викликано необхідністю надання правильної правової кваліфікації діям обвинуваченого та ухваленням справедливого судового рішення.
Зокрема, суд дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно), на ч.1 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто виключивши кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 185 КК України, - повторність.
Дослідивши надані докази по даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України, суд вважає необґрунтовану кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 , за кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 185 КК України, а саме вчинення останньою злочину повторно. В примітці до ст. 185 КК України зазначено, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Прокурор в судовому засіданні не надав суду доказів вчинення ОСОБА_6 будь-якого із вказаних злочинів, а отже беручи до уваги положення вищевказаної примітки та вимог ст. 32 КК України кваліфікуюча ознака повторність відсутня в діях обвинуваченої при вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 КК України.
Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати, як таємне викрадення чужого майна без кваліфікуючої ознаки повторності і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Судом враховується те, що обвинувачена вчинила злочин середньої тяжкості, визнає повністю вину в його скоєнні.
Аналіз даних про особу обвинувачуваної ОСОБА_6 вказує на те, що вона раніше не судима, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, завданих злочином збитків потерпілій не відшкодувала. По місцю реєстрації обвинувачена фактично не проживає, тому іншою інформацією місцева рада відносно неї не володіє (а. с. 53).
Обвинуваченою та її захисником до суду надано копію вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_6 визнана винною в скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України, проте даний вирок суду ще не набрав законної сили (а. с. 104-105).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд визнає її щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 судом не встановлено.
Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості, даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , наявності обставини, що пом`якшує її покарання, відсутність обставин, що обтяжують її покарання, беручи до уваги, що обвинувачена вчинила злочин середньої тяжкості, тяжких наслідків від скоєного не наступило, враховуючи думку прокурора та потерпілої ОСОБА_4 , які просять призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що з урахуванням принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, обвинуваченій слід призначити міру покарання в межах санкції частини статті, за якою її визнано винною, у виді позбавлення волі із застосуванням умов ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, і призначенням іспитового строку із зобов`язанням відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з вказаним органом, бо саме така міра покарання на думку суду, є необхідною й достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд обговорив можливість застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України, проте, підстав для її застосування не знаходить.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374, 376 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_6 умови ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п .п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1