В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.11.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу 850 гривень; 22.12.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 70, 72 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 10.04.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст.. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 06.07.2017 року приблизно о 04 год. 45 хв. проходив біля кафе «Славутич», що у м. Києві по вул. Кибальчича, 9, де він помітив на майданчику біля вказаного кафе парасолю з надписом «Квас Тарас» у розкладному стані, прив`язану мотузком до металевої віконної решітки кафе «Славутич». В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на повторне таємне викрадення даної парасолі з метою подальшого збуту за грошові кошти та власного матеріального збагачення у такий спосіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись в своїх діях корисливим мотивом, ОСОБА_4 , користуючись тим, що кафе «Славутич» на той час не працювало, і за його діями ніхто не спостерігав, відв`язав мотузок, яким парасоля була прив`язаною до металевої решітки вікна, відсунув бетонні плити, якими було закріплено металеву опору парасолі, склав парасолю та поніс від кафе по вулиці Кибальчича у напрямку місця проживання, таким чином потворно таємно викрав належну ПАТ «Карлсберг Україна» чотириспицеву тросову парасолю «Квас Тарас» 4*4, інвентарний номер F421942, код А02093, вартістю 3146 гривень, отримавши можливість розпорядитись на власний розсуд вказаним чужим майном.

В подальшому ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції разом із викраденою парасолею за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 11-В.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене, ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновий стан, стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Частина 6 статті 79 КК України визначає, якщо засуджений вчинив в період іспитового строку новий злочин, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України, у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, попередніх судимостей, вважає за вірне обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. З урахуванням вищенаведених обставин, суд не знаходить підстав для застосування вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді домашнього арешту враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та дані про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили

Судові витрати у даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 71 КК України, ст. ст. 349, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Враховуючи невідбуте покарання за попередніми вироками, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань, у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , у період часу з 23:00 до 06:00 наступного дня за місцем його проживання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: парасолю з надписом «Квас Тарас» залишити у володінні законного користувача ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя: