Ухвала
Іменем України
11 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 748/499/18

провадження № 51-5328 впс 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні подання виконуючого обов`язки (далі в.о.) голови Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_5 від 30 березня 2018 року про направлення кримінального провадження №0000149 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України (далі - КК), у порядку статті 34 КПК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду у порядку частини 3 статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло подання в.о. голови Апеляційного суду Чернігівської області про направлення матеріалів кримінального провадження №0000149 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивовано тим, що вказане кримінальне провадження надійшло до Чернігівського районного суду Чернігівської області з порушенням територіальної підсудності.
Учасникам судового провадження було вчасно повідомлено про день та час розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду звернення не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в поданні, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 32 КПК (в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Положенням частини 3 статті 34 КПК (в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) встановлено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Зміст наведених норм кримінального процесуального закону визначає, що територіальна підсудність - це різновид підсудності, за допомогою якої визначають, у суді якої адміністративно-територіальної одиниці буде здійснюватися розгляд по суті кримінального провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.
За загальним правилом визначення територіальної підсудності, кримінальне провадження здійснюється в тому суді, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з пунктом 1 частини 1 статті 91 КПКналежить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні.

Причому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті частини 1 статті 32 КПК України розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, - це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.

Визначений у частині 1 статті 32 КПК принцип має важливе значення для належного відправлення правосуддя й прямо випливає з основних засад судочинства, передбачених статтею 125 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК.

Порушення ж правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених статтею 412 КПК, що тягне за собою безумовне скасування ухвалених у подальшому у такому провадженні судових рішень.

Згідно обвинувального акта встановлено, що ОСОБА_6 вчинив протиправні дії за таких обставин.
15 листопада 2016 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 направлений командиром до Національного військово-медичного клінічного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) у психіатричне відділення на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
У той же день, ОСОБА_6 самовільно, без дозволу командування та поважних причин, перебуваючи за вказаною адресою спеціалізованого лікувального закладу охорони здоров`я, залишив це місце та став проводити час на власний розсуд за місцем свого проживання ( АДРЕСА_2 ) доки 30 червня 2017 року не був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області у іншому кримінальному провадженні (за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 187, пунктом 6 частини 2 статті 115 КК).
Такі дії орган досудового розслідування кваліфікував за частиною 4 статті 407 КК, як самовільне залишення місця служби, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Перевіряючи 13 березня 2018 року у попередньому судовому засіданні вимоги пункту 4 частини 3 статті 314 КПК (встановлення підсудності кримінального провадження), Чернігівським районним судом Чернігівської області ухвалено вказане кримінальне провадження направити до Апеляційного суду Чернігівської області для визначення підсудності.
Встановлено підсудність обвинувального акта щодо ОСОБА_6 Ріпкинському районному суду Чернігівської області, тобто за місцем закінчення кримінального провадження (затримання ОСОБА_6 за місцем свого проживання на підставі ухвали слідчого судді).
За викладених обставин голова Чернігівського районного суду Чернігівської області звернувся з поданням до Апеляційного суду Чернігівської області в порядку частини 2 статті 34 КПК про направлення вказаного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 березня 2018 року відмовлено в задоволенні такого подання з підстав того, що вирішення питання про визначення підсудності перебуває поза межами юрисдикції Апеляційного суду Чернігівської області.
Підставою прийнятого судом апеляційної інстанції рішення стало пояснення прокурора, в яких він зазначив, що військова частина розташована на території Васильківського району Київської області, а лікувальний заклад, куди був направлений військовослужбовець ОСОБА_6 - в м. Києві.
Відповідно, голова Чернігівського районного суду Чернігівської області звернувся до Апеляційного суду Чернігівської області з поданням від 29 березня 2018 року про вирішення питання про внесення подання до Верховного Суду, а поданням від 30 березня 2018 року в.о. голови апеляційного суду звернувся до Верховного Суду.
З наведених обставин убачається, що місцем самовільного залишення ОСОБА_6 місця служби є Національний військово-медичний клінічний центр «Головного військового клінічного госпіталю» (м. Київ, вул. Госпітальна, 16), куди прибув за направленням командира військової частини.
В той час, як він був лише затриманим за місцем свого проживання на підставі рішення суду в межах іншого кримінального провадження.
Саме обставини вчинення злочину поза межами юрисдикції судів Чернігівської області встановлено Апеляційним судом Чернігівської області під час розгляду подання районного суду в порядку частини 2 статті 34 КПК, що і слугувало подальшому ініціюванню судами першої та апеляційної інстанцій питання про вирішення територіальної підсудності перед Верховним Судом.
З урахуванням того, що розгляд кримінального провадження в Чернігівському районному суді Чернігівської області не розпочато, та з метою недопущення порушення правила підсудності, що відповідно до пункту 6 частини 2 статті 412 КПК є безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів вважає необхідним задовольнити подання в.о. голови апеляційного суду, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 направити до Печерського районного суду м. Києва.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд
постановив:
Подання в.о. голови Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_5 задовольнити.
Кримінальне провадження №0000149 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК, направити з Чернігівського районного суду Чернігівської області до Печерського районного суду м. Києва для розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3