Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 03 січня 2018 року м. Київ
Колегія суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:

не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, прокурор

01 листопада 2017 року звернувся до суду касаційної інстанції (Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ далі ВССУ) з касаційною скаргою, яка, на думку колегії суддів ВССУ

не відповідала вимогам ст. 427 КПК, а тому ухвалою від 13 листопада

2017 року її було залишена без руху та надано п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків.

У цій ухвалі зазначалося, що касаційна скарга прокурора не містила обґрунтувань щодо незаконності оскаржуваних ним судових рішень з підстав істотного порушення місцевим й апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону відповідно до ст. 412 цього Кодексу.
У межах встановленого строку прокурор повторно звернувся до касаційного суду (наразі Касаційний кримінальний суд Верховного суду)

з касаційною скаргою, проте, як убачається з її змісту, не усунув недоліків, встановлених ухвалою ВССУ від 13 листопада 2017 року.
Прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції (з яким погодився апеляційний суд) є незаконним, оскілки місцевий суд без зміни обвинувачення прокурором, перекваліфікувавши дії засудженого з ч. 2

ст. 186 КК на ч. 2 ст. 185 цього Кодексу, вийшов за межі обвинувачення. При цьому, прокурор не посилається на конкретні положення КПК, які на його думку, не дотримано місцевим чи апеляційним судами і не наводить обґрунтування незаконності їх судових рішень відповідно до ч. 1

ст. 412 цього Кодексу. Також він не вказує жодної з безумовних підстав, визначених у ч. 2 ст. 412 КПК, для скасування судових рішень.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень

ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки прокурор не усунув недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, його касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, пунктами 4, 11 §3 Перехідних положень Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», колегія суддів,

у х в а л и л а:

повернути прокурору ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2017 року

й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3