ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» жовтня 2017 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Теофіполь Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої
у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнала. При цьому, пояснила, що дійсно у вказаний час, 13.11.2016 року вона перебувала з малолітнім сином на першому поверсі СОК «СВ» по вул. Свободи, 1а в м. Хмельницькому, де поруч з гардеробом на дивані знайшла вказаний телефон, а через декілька днів добровільно видала такий телефон в Зарічанському відділі поліції про що подала відповідну заяву.
Незважаючи на заперечення обвинуваченої її винуватість у вчиненні вищевказаних протиправних дій повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- такі показання обвинуваченої підтверджуються відомостями із її заяви на ім`я начальника Зарічанського ВП підполковника поліції ОСОБА_8 від 15.11.2016 року;
- такі показання потерпілого повністю підтверджуються відомостями: з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.11.2016 року, щодо зробленої ОСОБА_4 заяви в правоохоронні органи, а також розписки останнього слідчому від 29.11.2016 року про отримання на відповідальне зберігання мобільного телефону марки «Lenovo» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 в силіконовому чохлі;
- показаннями малолітньої ОСОБА_7 про те, що батько ОСОБА_4 дав їй у користування мобільний телефон марки «Lenovo» в силіконовому чохлі, який 13.11.2016 року, приблизно о 13 год., вона залишила на дивані поруч гардеробу на першому поверсі СОК «СВ» по вул. Свободи, 1а в м. Хмельницькому, а коли за декілька хвилин повернулась, щоб його забрати, то виявила, що телефон зник. Вона запитувала з приводу телефону у працівниці гардеробу, але остання відповіла, що їй нічого не відомо. Тоді ж, на її прохання подруга ОСОБА_9 , здійснювала виклики на її телефон, які спочатку приймались абонентом, але слухавку ніхто не піднімав, після чого оператор повідомив про відсутність зв`язку з абонентом і вона ( ОСОБА_7 ) зрозуміла, що телефон вимкнено. Коли ж телефон було повернуто, то в ньому були відсутні паролі доступу, а також інша інформація, зокрема телефонна книжка, фотозображення, аудіозаписи;
- показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 оперуповноважених карного розшуку, кожного окремо, про те, що під час проведення, за дорученням слідчого, розшукових заходів за заявою потерпілого ОСОБА_4 , через декілька днів, встановили можливу причетність до заволодіння мобільним телефоном потерпілого, обвинуваченої ОСОБА_5 . У зв`язку з чим, спочатку зателефонували до неї з метою запросити на бесіду до Зарічанського відділу поліції, а на її відмову, безпосередньо відвідали обвинувачену того ж дня за місцем проживання останньої. При цьому, в ході спілкування ОСОБА_5 зізналась їм у володінні вищевказаним телефоном потерпілого, на їх пропозицію погодилась і того ж дня видала вказаний мобільний телефон в Зарічанському відділі поліції;
- вищезазначені показання малолітнього свідка ОСОБА_7 , а також обвинуваченої ОСОБА_5 , стосовно місця залишення мобільного телефону першою та місця виявлення та заволодіння телефоном обвинуваченою, повністю узгоджуються з відомостями з протоколу огляду предмету від 22.11.2016 року, а саме DVD-R диску з відеозображенням камер внутрішнього спостереження першого поверху СОК «СВ» по вул. Свободи, 1а в м. Хмельницькому, а також самим відеозаписом, який міститься на долученому до протоколу DVD-R диску, який досліджений судом;
В силу ч.3 ст.62 Конституції України, ст.86, ч.2 ст.92 КПК України, суд за відсутності можливості перевірити достовірність доказу, не приймає до уваги в якості доказу відомості з протоколу огляду місця події від 15.11.2016 року. Оскільки, з огляду на твердження обвинуваченої та захисника про недостовірність відомостей зазначеного протоколу, які залишились не спростованими прокурором, у суда виникають сумніви в допустимості такого доказу, які на підставі ч.3 ст.62 Конституції України суд тлумачить на користь обвинуваченої.
Що ж стосується клопотань захисника, яку підтримала обвинувачена про визнання інших обвинувальних доказів недопустимими, то такі клопотання суд відхиляє, як безпідставні та необгрунтовані та розцінює їх як обраний спосіб захисту.
Даючи правову оцінку діям обвинуваченої ОСОБА_5 згідно інкримінованого їй обвинувачення, суд враховує всі досліджені докази в сукупності та встановлені судом обставини справи, в тому числі час та місце події, поведінку свідка ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_5 , яка передувала та після події, відомості про обвинувачену, її показання і поведінку в суді і приходить до переконання про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна.
Очевидним, на думку суду, є той факт, що з точки зору повнолітньої, дієздатної, законослухняної особи, залишену в громадському місці, в приміщенні, поруч гардеробу, цінну річ не слід вважати загубленою. Більше того, навіть у випадку прийняття рішення про зберігання такої речі до встановлення власника, ніщо не позбавляло можливості ОСОБА_5 повідомити про такі свої наміри адміністрацію закладу чи хоча б працівника гардеробу. Не складним, на думку суду, є і встановлення власника у найкоротші терміни через наявні у телефоні контакти. Натомість, поведінка ОСОБА_5 , на переконання суду, свідчить саме про наміри обернути чуже майно на свою користь, оскільки будь-яких заходів спрямованих на повернення телефону власнику вона відразу не вжила, а видала такий мобільний телефон працівникам поліції через декілька днів і лише після звернення останніх до неї. При цьому, пояснення ОСОБА_5 про те, що вищевказаний мобільний телефон вона вважала загубленим жінкою, яка в зазначений час та місці, поруч з нею на дивані перодягала дитину і яку вона безрезультатно намагалась наздогнати, суд розцінює, як неправдиві і дані з метою ухилення від відповідальності за фактично скоєне та обраним способом захисту, оскільки такі показання є не послідовними та суперечливими, а більше того спростовуються відеозаписом з камер внутрішнього спостереження СОК «СВ» по вул. Свободи, 1а в м. Хмельницькому, з яких зокрема слідує, що в момент, коли неповнолітня ОСОБА_7 забирала свої речі з дивану, ОСОБА_5 підходила до дивану, де інших осіб не було, а невідома жінка переодягала дитину поруч зі столом.
Не спростовують вищезазначених висновків суду про винуватість ОСОБА_5 і посилання захисника на розміщене поруч гардеробу оголошення адміністрації СОК «СВ», що по вул. Свободи, 1а в м. Хмельницькому з проханням до відвідувачів не залишати в гардеробі цінні речі за які адміністрація не несе відповідальності, а користуватись камерою схову, оскільки таке оголошення, не позбавляло можливості ОСОБА_5 повідомити працівницю гардеробу, до якої і зверталась свідок ОСОБА_7 , про залишений мобільний телефон і прийняття його на збереження до встановлення власника.
Такі дії обвинуваченої суд розцінює, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) і кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачена скоїла умисний корисливий злочин середньої тяжкості. Одночасно суд враховує, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 притягується вперше, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає наявність на її утриманні малолітньої дитини.
За таких обставин, враховуючи позицію прокурора, з яким погодився потерпілий, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 менш суворого покарання з альтернативних передбачених ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу, але в максимальному розмірі.
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 за її згодою від відбування призначеного їй судом покарання за вчинений злочин на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (від 22.12.2016 року, набрав чинності 07.09.2017 року), оскільки злочин за яким засуджується ОСОБА_5 є умисним злочином середньої тяжкості, а на її утриманні перебуває малолітня дитина син ОСОБА_12 2008 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Хмельницькому 30.09.2008 року, відносно якого вона не позбавлена батьківських прав.
Процесуальні витрати по справі пов`язані із залученням експерта, вартість яких підтверджується відповідною довідкою, згідно ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373,374 КПК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (від 22.12.2016 року, набрав чинності 07.09.2017 року), місцевий суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 ( однієї тисячі сімсот) грн.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за даним вироком покарання.
Речові докази: - CD-R диск з відеозаписом камери спостереження, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження зберігати там же;
Процесуальні витрати по справі в сумі 351 грн. 84 коп. стягнути з засудженої ОСОБА_5 на користь держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий по справі

Суддя: ОСОБА_1