Справа № 750/3646/17
Провадження № 1-кп/750/224/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
предст. потерпілого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України,
26 червня 2016 року приблизно о 21 год. ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 6 по вул. Калиновій в м. Чернігові, діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень в ході суперечки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_7 декілька ударів складним ножем в область верхніх кінцівок, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран правого плеча та лівого передпліччя, поверхневих різаних ран 3-го пальця лівої кисті, а також наніс декілька ударів кулаками в область верхніх кінцівок та тулубу, чим спричинив садно та синець правої верхньої кінцівки, передньої черевної стінки і лівої сідниці. Згідно висновку експерта № 651 від 05 липня 2016 року, колото-різані рани правого плеча та лівого передпліччя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Поверхневі різані рани 3-го пальця лівої кисті, садно та синець правої верхньої кінцівки, подряпини правої верхньої кінцівки, передньої черевної стінки та лівої сідниці відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та суду пояснив, що перебував у незареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_10 , з якою проживали разом у її будинку по АДРЕСА_2 , мають спільну дитину сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розладу стосунків зі ОСОБА_10 він проживає поруч по АДРЕСА_1 у літній кухні ОСОБА_12 , з якою теж перебував у незареєстрованому шлюбі та мають спільних дітей синів: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Станом на 26 червня 2016 року він проживав у ОСОБА_12 , а зі ОСОБА_10 на той час були напружені стосунки. Вона не дозволяла йому зустрічатися з сином та приймати участь у його вихованні, з приводу чого між ними виникали інциденти. Цього дня він вкотре зателефонував ОСОБА_10 та хотів поговорити про сина, однак ОСОБА_10 сказала, що вона не вдома та повідомила, що у неї є інший чоловік, який буде з ним розмовляти та вирішувати подібні питання після їх приїзду. Його це обурило і він у своєму дворі став чекати їх приїзду. Біля 21 год. ОСОБА_10 з сином ОСОБА_11 та співмешканцем ОСОБА_7 повернулися додому, ОСОБА_15 та син зайшли до двору. Він вийшов на вулицю поговорити, де побачив ОСОБА_7 , який повідомив, що відтепер ОСОБА_11 є його сином і лише він буде займатися його вихованням. Сказав, що ОСОБА_11 погано вихований, неслухняний і він буде його бити. Йому це не сподобалось і між ними виникла словесна перепалка, яка переросла у фізичну сутичку. ОСОБА_7 першим наніс йому удар поміж ніг у пах та наніс кілька ударів кулаком по голові, від чого він секунд на 30 знепритомнів. В свою чергу, прийшовши до тями, він піднявся, вийняв з карману ключі з брелоком у вигляді складного ножика та виставив його перед собою для захисту, при цьому заподіяв потерпілому кілька подряпин на руці. Коли ОСОБА_7 намагався вкотре його вдарити, він, захищаючись, у відповідь сувенірним ножиком наніс йому удар у плече, всього наніс 2-3 удари по тілу. Потім став відтісняти ОСОБА_7 від будинків та прогнав його метрів на 200-300, однак ОСОБА_7 повернувся за ним та перешкоджав потрапити до подвір`я будинку, не даючи відчинити замок вхідної хвіртки. Погрожував, що подасть до суду та «скачає» з нього гроші.
Не заперечуючи факту заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, стверджує, що не мав умислу на їх заподіяння і діяв лише з метою самозахисту. Причину конфлікту вбачає у його неприязних стосунках з боку ОСОБА_10 , яка за кілька місяців до інциденту заборонила йому спілкуватися з сином. Вважає, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ніяких стосунків немає і він фігурує у цій справі лише з метою визнання його психічно хворим та позбавити зустрічі з сином.
В інкримінованому діянні за ч. 2 ст. 125 КК України просить виправдати. Цивільний позов потерпілого не визнає.
Незважаючи на заперечення обвинуваченим провини в інкримінованому йому правопорушенні, його винуватість підтверджується наступним.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що співмешкав зі ОСОБА_10 та 26 червня 2016 року разом з нею та її сином ОСОБА_11 були у смт. Ріпки. Очікуючи ввечері автобус, ОСОБА_10 отримала телефонний дзвінок від колишнього співмешканця ОСОБА_9 , який одразу ж почав її ображати. Він взяв слухавку та повідомив ОСОБА_9 , що може зустрітися та поговорити з ним після повернення, але ОСОБА_9 став і його ображати та погрожувати. Таку поведінку ОСОБА_9 кілька разів проявляв до нього і раніше. Зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що ОСОБА_9 у присутності сина застосовував до неї фізичну силу та погрожував рушницею. При поверненні вони ще не встигли зайти до будинку, як на вулицю вибіг ОСОБА_9 . В ході діалогу між ними ОСОБА_9 розлютило те, що ОСОБА_11 хотів називати його батьком. ОСОБА_9 одразу ж накинувся на нього з кулаками, він його відштовхнув, щоб не пустити до двору, після чого ОСОБА_9 вийняв з кармана ключі, на зв`язці яких був ножик з лезом довжиною приблизно 4 см., схопив його рукою за шию та приставив ніж до горла, штовхаючи його до свого двору. Він став пручатися та відходити і в цей час отримав від ОСОБА_9 кілька ударів ножем у плече, руки та в тіло. Ударів ОСОБА_9 у відповідь він не наносив, лише захищався руками, від чого і має порізи. Він дійсно під натиском ОСОБА_9 відійшов на певну відстань від будинків, але потім повернувся, побоюючись за ОСОБА_10 та її сина.
Конфлікт припинився з викликом поліції, з приїздом якої ОСОБА_9 одразу ж зайшов до будинку. Під час конфлікту у ОСОБА_16 не було видимих тілесних ушкоджень, а коли він вийшов з будинку на вимогу поліції, у нього були акуратні легкі порізи на руці. З отриманими від дій ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями його до лікарні забрала карета «швидкої допомоги».
Просить задовольнити його цивільний позов.
Свідок ОСОБА_10 (нині ОСОБА_17 ) в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_9 - її колишній співмешканець та батько їх спільної дитини сина ОСОБА_11 . На час події вона спільно не проживала з ОСОБА_9 близько року, він мешкав поруч на території двору ОСОБА_12 , з якою теж має спільних дітей.
26 червня 2016 року вона з співмешканцем ОСОБА_7 та сином повертались з смт. Ріпки, коли їй зателефонував ОСОБА_9 , став ображати, тому з ним розмовляв ОСОБА_7 та домовились про зустріч. Після цього зателефонувала мама, сказала, що ОСОБА_9 сидить на стільці перед хвірткою будинку та чекає їх, а його дружина з дітьми кудись пішла. Коли вони зайшли до свого двору, побачили, як зі свого двору вибіг ОСОБА_9 та біг до них. ОСОБА_7 пішов йому назустріч, а вона, знаючи агресивний характер ОСОБА_9 та передбачаючи неладне, зайшла з сином до будинку та одразу ж викликала поліцію, спостерігаючи за подією з вікна будинку. ОСОБА_9 махав руками, щось кричав, схопив ОСОБА_7 , а той його відштовхнув. ОСОБА_9 був сильно п`яний і «обкурений». Він дістав з карману невеликий розкладний ніж, який постійно возив з собою в автомобілі і, скоріш за все, спеціально взяв його з собою, приставив його до горла ОСОБА_7 , а коли той ухилився, почав махати перед ним ножем, порізавши ОСОБА_7 руки та сорочку. Прибула поліція, яка викликала «швидку допомогу», а до її приїзду вона надавала ОСОБА_7 медичну допомогу.
Стверджує, що ОСОБА_9 характерні часті безпричинні спалахи агресії, про стан їх спільної дитини, сина ОСОБА_11 , 2012 року народження, він нічого не знає і не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, але постійно їм погрожує та шантажує.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_9 - її колишній співмешканець та батько їх двох спільних дітей. Протягом останніх 7 років вони спільно не проживають, але на території свого двору вона дозволила йому, як батьку їх дітей, окремо проживати у літній кухні, однак з ним не спілкується.
Була свідком подій 26 червня 2016 року та повідомила, що близько 21 год. почула голоси та побачила ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які стояли на вулиці на межі дворів, кожен зі свого боку. ОСОБА_7 стверджував, що ОСОБА_11 його син, так як він його виховує, після чого вдарив ОСОБА_9 в пах. ОСОБА_9 від удару присів, а ОСОБА_7 продовжив наносити удари по голові та спині. ОСОБА_9 піднявся і почалась спільна бійка, в ході якої ОСОБА_7 став відходити від будинку і подальшого розвитку подій вона не бачила. Після конфлікту у ОСОБА_9 боліли голова, передпліччя та живіт, тому вони їздили до травматичного пункту, де йому забинтували також порізану руку.
Крім наведеного, винуватість ОСОБА_9 підтверджується:
-протоколом від 27.06.2016 прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення, яким зафіксовано повідомлення потерпілого про заподіяння йому 26.06.2016 о 21 год. тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ;
-протоколом огляду місця події від 26.06.2016;
-висновком експерта № 651 від 30.06.-05.07.2016, згідно якого у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран правого плеча та лівого передпліччя, поверхневих різаних ран 3-го пальця лівої кисті, котрі виникли від дії гострого предмету, що має колючо-різальні властивості. Також маються садно та синець правої верхньої кінцівки, котрі виникли від дії тупих предметів, в тому числі і в результаті нанесення ударів руками, ногами з боку сторонніх осіб, та подряпини правої верхньої кінцівки, передньої черевної стінки і лівої сідниці, котрі виникли від дії тупих або кінця гострого предметів. Колото різані рани правого плеча та лівого передпліччя, як усі в сукупності, так і кожна окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_7 , по давності утворення може відповідати даті 26.06.2016;
- протоколами проведення слідчих експериментів від 19.11.2016 за участю потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , які узгоджуються між собою та підтверджують обставини, викладені у обвинувальному акті.
Твердження обвинуваченого про заподіяння йому потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень жодними об`єктивними даними не підтверджені, у зв`язку з чим суд критично ставиться у цій частині до пояснень ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 . Крім того, викликає сумнів правдивість свідчень ОСОБА_12 в цілому, оскільки вона підтримує сусідські стосунки з обвинуваченим, а за умови, що ОСОБА_9 було відомо, що ОСОБА_12 начебто була очевидцем діяння, на досудовому слідстві вона не допитувалась, а свідком у суді була заявлена лише після допиту обвинуваченого, потерпілого та свідків.
Аналізуючи в сукупності надані сторонами провадження та досліджені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого, а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 125 КК України.
Доводи захисту обвинуваченого про визнання недопустимим доказом висновку експерта № 651 за результатами проведеної судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 , а відтак, виправдання ОСОБА_9 за відсутності доказів наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого, суд визнає необґрунтованими, враховуючи наступне.
Підставою визнання такого доказу недопустимим захисник вважає проведення зазначеної судово-медичної експертизи в той час, коли вказане кримінальне провадження було закрите, що підтверджується постановою слідчого від 28 червня 2016 року.
Судом встановлено, що судово-медична експертиза була призначена постановою слідчого від 27 червня 2017 року з наданням експерту матеріалів кримінального провадження. Зі змісту висновку експерта № 651 вбачається, що експерт ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, попереджений про кримінальну відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Огляд потерпілого був проведений на підставі зовнішнього огляду потерпілого та вивчення наданої медичної документації.
За вказаних обставин у експерта були усі достатні підстави для проведення відповідної експертизи. Факт закриття кримінального провадження постановою від 28 червня 2016 року по причині невстановлення осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, яка у подальшому була скасована постановою прокурора місцевої прокуратури від 11 листопада 2016 року, жодним чином не вплинули на об`єктивність висновку експерта та його належність, а відтак, згідно положень ч. 1 ст. 86 КПК України, зазначений доказ є допустимим.
Крім того, ніхто з учасників судового розгляду не заперечує факту заподіяння таких ушкоджень потерпілому, обвинувачений лише стверджує про їх заподіяння під час захисту від посягань ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_9 відповідно до копій досліджених у суді свідоцтв про народження є батьком трьох малолітніх дітей, щодо яких не позбавлений батьківських прав, тому згідно положень ч. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» є суб`єктом амністії. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечив проти застосування щодо нього амністії та просить його виправдати.
З врахуванням позиції обвинуваченого та з огляду на положення ч. 8 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», якою не допускається застосування амністії, якщо обвинувачений заперечує проти цього, суд не вбачає підстав до застосування амністії відносно ОСОБА_9 .
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують його покарання судом не встановлено.
За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність та достатність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді громадських робіт у межах санкції статті, за якою він засуджується.
Цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування завданої моральної шкоди ґрунтується на встановлених та доведених у судовому засіданні доказах, є належно обґрунтованим. Разом з тим, з врахуванням глибини та тривалості завданих душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, позов на суму 10 000 грн підлягає частковому задоволенню та виходячи із засад розумності та виваженості, суд вважає обґрунтованою та достатньою сатисфакцію стягнення з обвинуваченого суми в розмірі 5 000 грн.
Заявлені представником потерпілого адвокатом ОСОБА_6 вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 7 000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають з огляду на положення ч. 2 ст. 120 КПК України, згідно якої витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, які надають правову допомогу за договором, несе потерпілий.
Процесуальні витрати, дані щодо речових доказів у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_9 визнати винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування завданої моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1