1Справа № 335/6627/17 1-кп/335/413/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на скоєння кримінального правопорушення за таких обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому закінченому замаху на вчинення кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення замаху при викладених вище обставинах. Зокрема, зазначив, що 22 травня 2017 р. приблизно о 18:30 год. він зайшов до магазину «Брусничка», де помітив на прилавках пляшку вина «Шабо» та пляшку олії «Кліо», які помістив до свого рюкзаку з метою викрадення. Проте, коли він переткнув касову зону, не розплатившись за товар, його затримали охоронці магазину та викликали поліцію. Зазначив, що в нього не було коштів, не мав місця роботи, з огляду на що вирішив вчинити такі дії. Пояснив, що з метою пошуку роботи поїхав до країн Європи, про що не попередив суд. Був затриманий у Хорватії, де перебував у в`язниці, після чого був депортований. Просив суд призначити мінімальне покарання.
Представник потерпілого ТОВ «Український рітейл» у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, в якій зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, покарання просила призначити на розсуд суду. З урахуванням заяви представника потерпілого та думки інших учасників процесу, суд вважав за можливе розглянути кримінальне провадження у її відсутність.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), оскільки ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до злочину середньої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а саме, що замах на вчинення злочину є закінченим, його закінченню перешкодили охоронці магазину, які затримали обвинуваченого, спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, заподіяна матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, офіційно не працевлаштований, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обвинувачений має місце реєстрації на тимчасово окупованій території АР Крим, як пояснив у судовому засіданні, за адресою проживання, що зазначена в обвинувальному акті, в м. Запоріжжі, він не проживає, постійного місця проживання не має, у с. Біленьке мешкає його бабуся, проте підтвердження даним обставинам суду не надано.
За сімейним станом обвинувачений не одружений, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має.
Також, як обставину, що характеризує особу обвинуваченого, суд враховує його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він порушив умови запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, покинув Україну, про що не повідомив суд, що обумовило необхідність оголошення його у розшук та зупинення кримінального провадження. В матеріалах провадження наявні дані, що ОСОБА_4 перебував у в`язниці у Хорватії у зв`язку із вчиненням злочину. Проте, вирок суду іноземної держави відсутній.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, враховуючи думку прокурора, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його затримання, тобто з 30 листопада 2017 р.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці.
Строк відбування покарання обчислювати ОСОБА_4 з 30 листопада 2017 р.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 1 грудня 2017 р. залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1