Ухвала

02 березня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-4360 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2016 року щодо нього,
встановила:
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2016 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху, а в подальшому ухвалою від 28 грудня 2016 року повернуто йому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, у зв`язку із неусуненням зазначених в ухвалі суду недоліків у встановлений строк.

20 лютого 2018 засуджений, втретє подав касаційну скаргу з клопотанням про поновлення йому строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу з доданим до неї клопотанням, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути ОСОБА_4 виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Однак, у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, як на поважність причини пропуску даного строку засуджений вказує на те, що він не зміг належним чином оформити у встановлений строк касаційну скаргу та не мав можливості звернутися до суду раніше, оскільки він має хворобу, яка почала прогресувати.

Враховуючи наведені причини пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів вважає, що прохання ОСОБА_4 про його поновлення не підлягає задоволенню, а причини його пропуску не є поважними, оскільки, як вбачається з наявних матеріалів у касаційному суді, засуджений двічі звертався з касаційними скаргами до суду касаційної інстанції з недоліками, але належно оформлену касаційну скаргу, так і не подав.

Між тим, інших причин пропуску строку (який складає більше півтора року), які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданому клопотанні не наведено.

Таким чином, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Більш того, у касаційній скарзі, поданій втретє, ОСОБА_4 знову просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їх дали суди першої та апеляційної інстанцій, що не входить до повноважень касаційного суду з огляду на ч. 1 ст. 438 КПК України. Відповідно ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції не має право досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2016 року щодо нього і повернути йому касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3