УХВАЛА
Іменем України
13 грудня 2016 року м. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу прокуратури Житомирської області,

В С Т А Н О В И В :

06.12.2016 до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла скарга ОСОБА_3 , у якій просить:

- зобов`язати старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 провести огляд, вилучення та приєднання до матеріалів об`єднаного кримінального провадження №0005467 від 04.01.2014 документів, на які ОСОБА_3 посилається у клопотанні від 04.03.2016, зобов`язати допитати начальника Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 , оголосити останньому підозру та розпочати відносно нього досудове розслідування;

- скасувати постанову від 25.11.2016 за необґрунтованістю.

В обґрунтування скарги зазначив, що 25.11.2016 постановою старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 04.03.2016 в рамках кримінального провадження №0005467 від 04.01.2014, яку останній отримав поштою 02.12.2016. Вважає, що вказана постанова має бути скасована, оскільки, слідчим не проведено жодної слідчої дії.

Скаржник в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником тощо.

Встановлено, що слідчим відділом прокуратури Житомирської області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0005467 від 04.10.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, за фактами можливих неправомірних дій працівників Житомирського МВ УМВС України в області відносно ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 16.03.2016 зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_3 від 04.03.2016.

В клопотанні від 04.03.2016 ОСОБА_3 просив оглянути, вилучити та приєднати до матеріалів провадження документи, допитати начальника Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 , повідомити останньому підозру.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 25.11.2016 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0005467 від 04.04.2014 за ч.1 ст. 367 КК України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень, який визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, згідно вимог ч.1 ст.92 цього ж Кодексу покладається саме на слідчого та прокурора.

За змістом статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч.2 ст. 220 КПК України про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Відмовляючи у проведенні ряду слідчих та процесуальних дій слідчий посилався на те, що аналізуючи матеріали кримінального провадження №0005467 органом досудового розслідування дійшов висновку, що проведення слідчих дій вказаних у клопотанні є недоцільним.

Однак погодитись з таким рішенням слідчого не можна, оскільки приймаючи постанову від 25.11.2016 слідчим не дотримано вимог ст.ст.110, 220 КПК України щодо належної мотивації у прийнятому рішенні про відмову в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, а сама постанова містить лише формальне посилання на недоцільність проведення слідчих дій, однак не місить зазначення обставин, які б спростовували доводи ОСОБА_3 у необхідності проведення таких дій, в результаті яких, на його думку, можна отримати дані, що допоможуть встановити істину у справі.

Допущені слідчим порушення вимог КПК України при прийнятті оскаржуваного рішення від 25.11.2016, є підставою для скасування вказаної постанови та зобов`язання слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 04.03.2016 у відповідності до вимог КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу прокуратури Житомирської області задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 25 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволення клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0005467 від 04.10.2014 за ч.1 ст.367 КК України.

Зобов`язати старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 провести огляд, вилучення та приєднання до матеріалів об`єднаного кримінального провадження №0005467 від 04.01.2014 документів, на які ОСОБА_3 посилається у клопотанні від 04.03.2016, зобов`язати допитати начальника Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 , оголосити останньому підозру та розпочати відносно нього досудове розслідування.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1