Справа № 159/1007/18
Провадження № 1-кс/159/176/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2018 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю заявниці ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. справу за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

В С Т А Н О В И В:
01.03.18 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської обл. надійшла зазначена вище скарга, обґрунтована заявницею тим, що вона з 1997 по 2013 р. працювала у сільськогосподарському ТОВ ім. Ватутіна Ковельського району (далі ТОВ). У 2009 2011 р. р. у ТОВ перед нею виник борг по зарплаті біля 15 000 грн.. На початку 2011 р. керівникові ТОВ ОСОБА_4 надійшло повідомлення КРУ з вимогою погашення боргу по зарплаті усім працівникам. Тому у липні 2011 р. керівник ТОВ видав їй накладну № 28 від 04.07.11 р. про видачу автомобіля марки ГАЗ 53, д. н. НОМЕР_1 , 1990 р., вартістю 8 000 грн., а також трактора марки МТЗ 80, вартістю 7 000 грн. в рахунок її зарплати. Одночасно у книгах нарахування зарплати борг по її зарплаті було списано. За домовленістю з керівником ТОВ ОСОБА_4 вказані вище транспортні засоби використовувались ТОВ до осені 2011 р.. Згодом ОСОБА_4 поставив вказаний вище транспорт на своєму подвір`ї і сказав, що вона зможе його забрати після того як ТОВ зніме транспорт з обліку, переоформить на її ім`я і віддасть їй документи на автомобілі як власнику; тоді вона зможе майно забрати при потребі, або коли продасть транспорт. Натомість вона попросила передати їй техпаспорти на автомобіль і трактор, але ОСОБА_4 повідомив, що вони, мабуть, втрачені; коли він їх знайде, то віддасть. Наприкінці 2011 р. ОСОБА_4 попросив її передати йому накладну на трактор, мотивуючи тим, що хоче почати переоформлення трактора на її ім`я, і сказав, що для цього потрібно заплатити 500 грн.. Вона передала йому накладну та 500 грн.. На протязі усіх років ОСОБА_4 постійно говорив, що автомобілі її і вона може їх забрати. Вважає, що оскільки за ці автомобілі у неї вирахувати кошти з зарплати у розмірі вартості цього транспорту, вона вважала це майно своїм. У серпні 2017 р. вона звернулась до ОСОБА_4 з вимогою передати їй автомобіль, трактор та документи на них, що на той час уже мали б бути останнім у 2011 р. оформленими на неї. Але ОСОБА_4 нецензурно сказав їй, що він їй нічого не винен, що автомобілів їй не віддасть і що вона не має до них ніякого відношення та вигнав із свого подвір`я. Вона звернулась до ОСОБА_4 письмово, однак, відповіді не отримала. У 2017 р. їй стало відомо, що ОСОБА_4 зняв автомобіль та трактор з реєстрації, але вони донині стоять у його дворі без номерних знаків. Вважає, що ОСОБА_4 заволодів її майном, зловживаючи її довірою, заволодів вказаним вище майном, не передав його їй фактично, хоча вирахував його вартість із її зарплати, заподіявши їй шкоду у розмірі вартості майна. ОСОБА_4 як керівник ТОВ написав накладні про передачу їй автомобіля та трактора, стягнув з неї їх вартість, списавши суми з її зарплати, за якою був борг за два роки, не передавши їй їх фактично, чим не виплатив їй зарплати більше ніж за 1 міс.. Тому в січні 2018 р. вона шляхом надіслання 30.01.18 р. рекомендованого листа, звернулась до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області з приводу невиплати зарплати, привласнення майна, вчинення шахрайства щодо неї ОСОБА_4 .. З 02.02.18 р. по 15.02.18 р. вона перебувала на стацлікуванні у Ковельському МТМО, надавала пояснення поліцейському з приводу її заяви. Після виписки з лікарні вона отримала відповідь від 05.02.18 р. про реєстрацію її звернення у ЖЕО 01.02.18 р.; що перевіркою встановлено, що автомобіль зареєстрований на ОСОБА_5 .. Такий висновок вважає незаконним. Вважає, що щодо дій ОСОБА_4 , що описані у її заяві, має бути проведено досудове розслідування. Але Ковельським ВП ГУ НП у Волинській області протиправно не внесено відомостей за її заявою у ЄРДР. Покликаючись на ст. ст. 214, 303 КПК України, просить зобов`язати керівника органу досудового розслідування Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області внести відомості за її заявою від 30.01.18 р. до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Заявниця у судовому засіданні скаргу підтримала, обґрунтувавши її вищенаведеними доводами. Просить скаргу задовольнити. Зазначила, що заяву у поліцію датувала і відправила по пошті рекомендованим листом 30.01.18 р., а 02.02.18 р. поступила на стацлікування, лікувалась до 15.02.18 р..

Прокурор та представник Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області в судове засідання не з`явились, хоча, кожен зокрема, належно повідомлені.

У розпорядження слідчого судді Ковельським ВП ГУ НП у Волинській області 02.03.18 р. надано матеріали, що стосуються розгляду заяви заявниці від 30.01.18 р. (не прошнуровані, не пронумеровані та не скріплені печаткою чи підписом, фактично на 11 арк.).

Даних, що свідчили б про внесення відомостей до ЄРДР за заявою заявниці від 30.01.18 р., поданою до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, у розпорядження слідчого судді не надано.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали скарги та надані Ковельським ВП ГУ НП у Волинській області матеріали, що стосуються розгляду заяви заявниці від 30.01.18 р., приходить до висновку, що скарга підлягає поверненню заявниці.

За змістом ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником можуть бути оскаржені, серед іншого, дії, бездіяльність слідчого, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Встановлено, що заява заявниці від 30.01.18 р., адресована Ковельському ВП ГУ НП у Волинській області, про внесення до ЄРДР відомостей за рядом статей КК України щодо гр. ОСОБА_4 , надійшла до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області 01.02.18 р.. Наведене вище стверджується оглянутою у судовому засіданні слідчим суддею примірником заяви заявниці, датованої 30.01.18 р., де міститься підпис працівниці поліції про прийняття такої заяви.

Строк на подання розглядуваної скарги заявницею пропущено без поважних причин.

У своїй скарзі заявниця не зазначила причин пропуску нею строку на подання скарги.

У судовому засіданні 02.03.18 р. заявниця також не навела переконливих доводів того, що строк на подання скарги вона пропустила з поважних причин.

Враховую, що заявниця подала заяву від 30.01.18 р. по пошті і цілком є очікуваним для заявниці отримання адресатом її заяви у строки, визначені Правилами поштового зв`язку для вручення кореспонденції.

З 02.02.18 р. по 15.02.18 р. заявниця перебувала на стацлікуванні, однак, і з 16.02.18 р. по 01.03.18 р. нею не було подано до суду скарги на бездіяльність поліції по невнесенню відомостей за її заявою від 30.01.18 р..

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності. При цьому, при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.
Відповідно до ст. 214 КПК України для внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено строк не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з скарги, заяви про кримінальне правопорушення (злочин) така була подана до поліції 01.02.18 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, десятиденний строк, встановлений ч. 1 ст. 304 КПК України для оскарження бездіяльності слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР, слід обраховувати з 03.02.18 р. і такий строк закінчився 13.02.18 р., тоді як скарга була подана до суду лише 01.03.18 р., тобто, з порушенням строку, відведеного КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії, у даному випадку, - внесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Навіть з врахуванням перебування заявниці у лікарні, з дня її виписки до дня подачі скарги до суду пройшло більше 10 днів. І обґрунтування поважності причин незвернення із скаргою до суду в період після виписки з лікарні на протязі 10 ти днів заявниця також не навела.

Відтак, заявницею пропущено строк звернення до суду з такою скаргою.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається скаржнику, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Ураховуючи те, що у поданій скарзі не порушується питання про поновлення пропущеного строку та відсутня заява про поновлення такого строку із зазначенням причин його пропуску, у судовому засіданні заявниця також не звернулась з такого характеру клопотанням (усним чи письмовим), скарга підлягає поверненню заявниці.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 214, 303, 304 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Скаргу повернути заявниці.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня тримання копії ухвали суду.

Слідчий суддя - суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1