Справа № 428/1564/18 1 -кс/428/913/2018
Провадження № 11-сс/782/58/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника

ТОВ «Латєст» ОСОБА_6 ,

розглянувши 26 лютого 2018 року в м. Сєвєродонецьку у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 лютого 2018 року

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до клопотання, слідчим відділом фінансових розслідувань ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ НВП «Лисичанський гумово-технічний завод» за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ «ЕДДА ЛТД» в період 2017-2018 років, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди, всупереч інтересам служби, умисно занизили вартість реалізованого обладнання ТОВ НВП «Лисичанський гумово-технічний завод», чим завдали шкоду охоронюваним законом правам та інтересам держави, громадян та юридичних осіб, спричинивши тяжкі наслідки.
12.02.2018 в ході проведення обшуку території місця прибуття автотранспорту митного поста «Лисичанськ» Луганської митниці ДФС за адресою: м. Лисичанськ, вул. Карла Маркса, 151В, було виявлено та вилучено автомобілі:
1) DAF FT XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп SCHMITZ SPR 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником яких являється ТОВ «НВЦ «Теплоантикорзахист»;
2) VOLVO FН 42Т, реєстраційний номер НОМЕР_3 та напівпричіп КRONE SD 27, реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником яких являється ТОВ «НВЦ «Теплоантикорзахист»;
3) DAF FT 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_5 та напівпричіп KRONE SD, реєстраційний номер НОМЕР_6 , власником яких являється ТОВ «Латєст»;
4) DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_7 та напівпричіп SCHWARZMULLER SРА-ЗЕ, реєстраційний номер НОМЕР_8 , власником яких являється ТОВ «АСН ТРАНСКОМПАНІ»;
5) DAF ТЕ 95 ХF, реєстраційний номер НОМЕР_9 та напівпричіп SCHMIZ SPR 27, реєстраційний номер НОМЕР_10 , власником яких являється ТОВ «АСН ТРАНСКОМПАНІ».
У зазначених автомобілях знаходиться каландр 4-х валковий універсальний у комплекті з компенсатором 2-х петлевим, закаткою-розкаткою, центруючим приладом та дублером Чижова, бувшим у використанні, у частково розібраному стані (частин вказаного обладнання). Також в ході обшуку виявлено та вилучено свідоцтва про реєстрацію зазначених транспортних засобів.
13.02.2018 органом досудового розслідування, вилучені предмети, речі та документи під час проведення обшуку, визнано речовими доказами.
У клопотанні ставиться питання про арешт вищевказаного майна, обґрунтовуючи який орган досудового розслідування посилається на те, що це майно набуло статусу тимчасово вилученого майна, вони були використані як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, мають значення для кримінального провадження та в подальшому можуть бути використані в якості речового доказу у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. 170, ч. 3 ст. 173 КПК, дійшов висновку, що причетності до вищевказаного кримінального правопорушення водіїв зазначених автотранспортних засобів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , також підприємств, юридичних осіб - власників вищевказаних автотранспортних засобів, а саме: ТОВ «Латєст», ТОВ «АСН ТРАНСКОМПАНІ», ТОВ «НВЦ «Теплоантикорзахист», ні слідчим, а ні прокурором не доведено. Слідчий суддя встановив, що вилучене майно не відповідає критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, доказів того, що воно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, стороною кримінального провадження не надано, правових підстав для арешту рухомого майна, вказаному в клопотанні, наведене не було, у зв`язку з чим не задовольнив дане клопотання.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову про накладення арешту на автомобілі, напівпричепи та свідоцтва про їх реєстрацію. Прокурор вважає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, тобто такою, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку прокурора, вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, обґрунтовано визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що вони є об`єктом кримінально протиправних дій, зокрема є знаряддям та засобом вчинення кримінального правопорушення. Ризик, що автомобілі, напівпричепи та свідоцтва про їх реєстрацію можуть бути приховувані та використані мають виключне значення у кримінальному провадженні, як речові докази. Посилається на мету арешту майна, передбачені п.п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, якими є: збереження речових доказів та спеціальна конфіскація.
При апеляційному розгляді, висловлюючи доводи за апеляційною скаргою:

- прокурор, підтримав її вимоги, пославшись на доводи, які в ній викладені;

- представник власника майна - ТОВ «Латєст», заперечував проти задоволення її вимог, пославшись на законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, представника власника майна, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Колегія суддів вважає, що виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про арешт майна повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення, за ухвалою слідчого судді або суду, права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Системний аналіз приведених норм, дає підстави вважати, що прокурором не доведено мету забезпечення для накладення арешту майна, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України.

В матеріалах доданих до клопотання прокурора про накладення арешту відсутні дані, що на зазначених автомобілях збереглись сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окрім того, прокурором не надано доказів, які б могли підтвердити те, що власники цього майна знали чи могли знати про його незаконне використання.
За таких обставин відсутні підстави для накладення арешту майна з метою збереження речових доказів чи спеціальної конфіскації.

З урахуванням матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає що відсутня необхідність такого ступеню втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, що враховано слідчим суддею.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційні доводи є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 170-173,407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 лютого 2018 року без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3