Дата документу Справа № 335/5566/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/5566/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/393/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 345 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на ухвалу Орджонікідзевського районного м. Запоріжжя від 9 жовтня 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000439 від 2 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, повернуто прокурору.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України.
Так обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні затверджений і підписаний прокурором, виходячи з займаної ним посади, що не відповідає вимогам ст.ст. 36, 37 КПК України, нормами яких закріплений особливий правовий статус прокурора по конкретному кримінальному провадженню.
Крім того, в обвинувальному акті зазначається про повідомлення 27 березня 2017 року ОСОБА_10 про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, що суперечить як пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, так і частині четвертій статті 110 КПК України, якою наголошується на тому, що обвинувальним актом висувається обвинувачення особі, а не підозра.
Обвинувальний акт не містить взагалі викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, а містить лише формулювання підозри, а не обвинувачення, що є неприпустимим у обвинувальному акті.
Також в обвинувальному акті не конкретизоване місце вчинення злочину, а лише вказано, що ОСОБА_10 перебував у приміщенні Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, без зазначення адреси, назви цього приміщення (кабінет, коридор тощо).
Зміст обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування суперечать один одному.
Так, в обвинувальному акті міститься дата його складання слідчим 26 березня 2017 року, дата його затвердження прокурором 26 квітня 2017 року. Проте, у реєстрі матеріалів досудового розслідування міститься дата складання і затвердження обвинувального акта 29 квітня 2017 (п. 16 р. ІІ Реєстру). При цьому, Реєстр містить дані про проведені процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення у період з 26 квітня 2017 року по 29 квітня 2017 року, що у подальшому може вплинути на оцінку доказів під час судового розгляду.
Крім того, у п. 11 р. ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено про прийняття 28.03.2017 постанови керівником місцевої прокуратури про продовження строку досудового розслідування, але не зазначено, до якої саме дати цей строк було продовжено.
Також реєстр матеріалів досудового розслідування містить й інші суперечності.
Так, пункт 14 розділу ІІ Реєстру містить інформацію про призначення слідчим 14 квітня 2017 року повторної судово-медичної експертиз, разом з тим у розділу І Реєстру немає даних ні про проведення первинної СМЕ, ні про проведення повторної СМЕ.
Реєстр матеріалів досудового розслідування всупереч вимогам частини другої статті 109 КПК України не містить даних про проведення процесуальної дії надання доступу до матеріалів досудового розслідування потерпілому та його представнику, оскільки вказаним учасникам процесу матеріали не відкривалися.
В апеляційній скарзі прокурор викладає незгоду з рішенням суду першої інстанції, просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в тому ж складі суду.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вважала, що порушень вимог ст.ст. 290, 291 КПК України при складанні обвинувального акту допущено не було, а обставини, викладені в ухвалі суду, не є підставами для його повернення прокурору, заслухавши потерпілого та його представника, які ухвалу суду вважали законною, обґрунтованою та просили залишити її без змін, в обґрунтування такої позиції посилалися на порушення органом досудового розслідуванням вимог ст. 290 КПК України, вважали, що досудове розслідування проведено не в повному обсязі, оскільки слідчим було призначено повторну СМЕ, але про її наслідки в обвинувальному акті не зазначено, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено дослідженням матеріалів справи, у даному кримінальному провадженні, за наслідками підготовчого судового засідання, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2017 року(головуючий ОСОБА_11 ) було прийнято рішення про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 прокурору як такого, що не відповідає вимогам КПК України (а.с. 51).
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 1 серпня 2017 року встановлена відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а підстави, з яких суд виходив при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_10 в судовому засіданні, у зв`язку з чим ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2017 року було скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції (а.с. 73-74).
Після надходження справи до суду першої інстанції її було розподілено на іншого суддю ОСОБА_1 , яка в підготовчому судовому засіданні також прийняла рішення про повернення цього ж обвинувального акту прокурору.
Проте з даним рішенням суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.ст. 21, 533 КПК України ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Крім того, ч. 3 ст. 415 КПК України визначає, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 1 серпня 2017 року встановлена відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а підстави, з яких суд виходив при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_10 в судовому засіданні.
Проте суд першої інстанції на зазначені вище положення закону не звернув достатньої уваги, та постановив рішення, яке підлягає скасуванню, як постановлене з істотним порушенням кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що згідно з вимогами ст. 314 КПК України суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Будь-яких інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору законом не передбачено.
Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України, та даний перелік є вичерпним.
Дослідження змісту обвинувального акту свідчить про те, що в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме в категоричній формі вказано, що встановлено досудовим розслідуванням.

Вказівка в обвинувальному акті на те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України не свідчить про порушення вимог ст. 291 КПК України, як зазначив суд першої інстанції, оскільки це є лише додатковою інформацію про хід досудового розслідування.
З огляду на положення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, судова колегія вважає, що фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, викладені у обвинувальному акті відповідно до обставин, які прокурор вважав встановленими, а відтак відсутні підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає зазначеній вимозі КПК України.
Колегія суддів зазначає, що державне обвинувачення процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Відповідно до положень ст. 337 КПК України прокурор в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо, а суд, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Крім того, є хибною думка суду першої інстанції про необхідність зазначення в обвинувальному акті статусу прокурора у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до п. 4 ч. 2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті слід вказувати саме займану посаду та прізвище, ім`я, по батькові прокурора, слідчого.
Інші ж обставини, зазначені судом першої інстанції, як підстави для повернення обвинувального акту, та які полягають у тому, що в реєстрі досудового розслідування не співпадають процесуальні дії та процесуальні рішення, їх реквізити, невизначеність дати кінцевої дати досудового розслідування, не відкриття матеріалів досудового розслідування потерпілому та його представнику, не є відповідно до положень ст. 291 КПК України підставами для повернення обвинувального акту прокурору.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 задовольнити

Ухвалу Орджонікідзевського районного м. Запоріжжя від 9 жовтня 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000439 від 2 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 345 КК України, скасувати, призначивши новий розгляд провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4