Справа № 159/3745/17
Провадження № 1-кп/159/333/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому підготовчому судовомузасіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001728 від 22 липня 2017 року, та долучені до нього матеріали стосовно обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нойштрелиц (Німеччина), українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом, обвинувачений ОСОБА_5 21 липня 2017 року, близько 18 год. 20 хв., перебуваючи поблизу банкомату ПАТ КБ "ПриватБанк", що по вул. Незалежності, 106 в м. Ковелі, виявивши випадково залишену ОСОБА_4 в прийомній щілині банкомату кредитну картку ПАТ "Державний ощадний банк України", яка є офіційним документом, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, і належить останній, усвідомлюючи, що дана картка належить сторонній особі, не вживши жодних заходів для встановлення її власника, таємно, з корисливих спонукань, з метою подальшого її використання для здійснення купівлі майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав вказану кредитну картку, чим завдав ОСОБА_4 майнової шкоди.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, ОСОБА_5 21 липня 2017 року, з метою викрадення чужого майна, керуючись єдиним умислом, використовуючи викрадену з банкомату ПАТ КБ "ПриватБанк", що по вул. Незалежності, 106 в м. Ковелі, банківську картку ПАТ "Державний ощадний банк України" в приміщенні магазину "Вечірній", що розташований по вул. Незалежності в м. Ковелі, провів транзакцію по купівлі майна у вказаному торговому закладі на загальну суму 1039,15 грн., таємно викравши таким чином з банківського рахунку № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 1039,15 грн., чим заподіяв останній майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, вчинив крадіжку, вчинивши тим самим кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Після закінчення досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 03 листопада 2017 року було укладено угоду про примирення, за змістом якої останній заявляє про повне визнання своєї вини та щире каяття в скоєному. Сторони констатують факт добровільної згоди на укладення даної угоди та вважають, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_5 було заподіяно потерпілій майнової шкоди. Потерпіла констатує, що під час вчинення кримінального правопорушення їй було завдано майнової шкоди на суму 1039,15 грн., яку відшкодовано шляхом повернення коштів на вказану суму. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого вона не має. Обвинувачений ОСОБА_5 приносить потерпілій ОСОБА_4 щирі вибачення за спричинену шкоду та принесені незручності внаслідок своїх неправомірних дій. Сторони угоди дають добровільну згоду на призначення покарання, передбаченого санкціями ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальні правопорушення (злочини), у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, віднесені до злочинів невеликої та середньої тяжкості відповідно. Правову кваліфікацію кримінального правопорушення (злочину) органами досудового розслідування здійснено правильно. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого не застосовувались.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити Угоду про примирення від 03 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0001728, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

-дві електронні міні-сигарети марки "EGO", які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_5 ;

-пластикову банківську платіжну картку ПАТ "Державний ощадний банк України" ( НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_6 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, - повернути ОСОБА_4 ;
-виписку ПАТ "Державний ощадний банк України" по картковому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 за період з 01.07.2017 року по 24.07.2017 року, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження,- залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1