10.11.2017
Провадження 1-кп/522/1561/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002640 від 18.05.2017 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Одеської області, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

- 21.12.2011 р. Кілійським районним судом Одеської області, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 21.12.2011 р. відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 20.10.2014 р. Кілійським районним судом Одеської області, за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, залишок приєднаний 1 місяць позбавлення волі невідбутого за вироком Кілійськог районного суду Одеської області від 21.12.2011 р. Остаточний строк 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 02.02.2016 р. відповідно до ЗУ №838 від 26.11.2015;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2017 приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 заздалегідь маючи злочинний намір спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, проходячи вулицею Пантелеймонівською, біля будинку №58 у м. Одеса, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка поверталась з роботи.
У вказаний час ОСОБА_3 з метою досягнення вказаної мети, переслідуючи злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 , при цьому визначивши предметом свого злочинного посягання золотий ланцюжок потерпілої, який знаходився на шиї у останньої, а як спосіб досягнення своєї злочинної мети вирішив заволодіти майном потерпілої шляхом ривка, з метою уникнення опору від ОСОБА_6 та присікання спробам чинити нею будь-яку протидію.
Діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій ОСОБА_3 , рухаючись на зустріч потерпілій, та очікуючи найбільш зручний момент для його реалізації, наблизився до потерпілої ОСОБА_6 , яка проходила поруч з ним, та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужого майна, зненацька для потерпілої, схопив правою рукою за золотий ланцюжок, та шляхом ривка зірвав його з шиї останньої, вважаючи що такий спосіб надасть йому можливість ефективно та безперешкодно заволодіти предметом свого злочинного посягання.
В подальшому, ОСОБА_3 , з метою втечі з місця скоєння ним кримінального правопорушення, а також для укриття своїх злочинних дій, почав бігти у бік Італійського бульвару. В цей час потерпіла ОСОБА_6 побігла вслід за ОСОБА_3 , та гукала на допомогу перехожих.
Рухаючись сквером, який розташований за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар 6, ОСОБА_3 було затримано раптовим перехожим громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Своїми умисними діями ОСОБА_3 заволодів майном ОСОБА_6 , а саме: злотим ланцюжком вартістю 3412 гривень 80 коп.; золотим кулоном із зображенням Божої Матері вартістю 1500 гривень 00 коп.; золотим кулоном у вигляди літери «В» вартістю 800 гривень 00 коп., тим самим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 5712 гривень 80 коп.
Потерпіла ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилася, проте надав заяву, в якій просила кримінальне провадження слухати без її участі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує:

- за ч.2 ст.186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.
Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні указаного злочину повністю доведена.
Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України, який вчинив ОСОБА_3 , віднесений до категорії тяжкого злочину.

Призначаючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналіз викладеного свідчить про те, що виправлення ОСОБА_3 , можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 368, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 17.05.2017 р.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін його попереднього ув`язнення, а саме з 17.05.2017 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази, а саме: ланцюжок довжиною 41 см, виготовлений з металу жовтого кольору, із пошкодженням та ікону (підвіску) із зображення Божої Матері та написом «Спаси и сохрани» виготовленої з металу жовтого кольору, які постановою слідчого від 18.05.2017 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадження та були повернуті під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , - залишити в користуванні потерпілої ОСОБА_6 , як власника.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: