Єдиний унікальний № 500/2572/17
Провадження № 1-кп/500/281/17
УХВАЛА

18 грудня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

учасники кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0003616 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, громадянина України, освіта неповна середня, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 11.12.2012р. постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської область про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього за ч.3 с. 185, ч.2 ст. 186 КК України; - 24.07.2015р. Ізмаїльським міськрайонний судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України іспитовий строк 1 рік; - 19.02.2016р. Ізмаїльським міськрайонний судом Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України, ч.4 ст.70 КК України - до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України іспитовий строк 1 рік 6 місяців

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні від ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, мотивуючи тим, що не зникли ризики передбачені КПК України, тому обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, та просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд, заслухавши думки учасників процесу про заявлені клопотання, враховуючи те, що запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою був обраний на досудовому розслідуванні з врахуванням всіх обставин справи, нових обставин, які давали б суду підстави для зміни запобіжного заходу, немає, а тому суд продовжує термін тримання під вартою до 16 лютого 2018 року.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 199, 201, 202, 331, 370 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжити до 16 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1