КП № 278/2708/17

У Х В А Л А
Іменем України

23 квітня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,

представника ПП «Елітбуд-1» ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 30 жовтня 2017 року в період часу з 13 години 00 хвилин по 16 годину 00 хвилин умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час розляду справи від колективу приватного підприємства «Елітбуд-1» до суду надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України з передачею його на поруки вказаному трудовому колективу.

У судовому засіданні представник ПП «Елітбуд-1» ОСОБА_8 просила задовольнити дане клопотання, оскільки ОСОБА_4 характеризується позитивно, зробив відповідні висновки і запевнив, що більше ніколи не вчинить протиправних дій.

Захисник та обвинувачений підтримали дане клопотання, а останній, окрім іншого, пояснив, що побиття ним потерпілої відбулося внаслідок провокаційних дій самої потерпілої. Також сторона захисту у суді не заперечувала проти того, що з моменту перебування кримінального провадження у суді, обвинувачений не сплатив потерпілій будь-якої грошової компенсації на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.

Потерпіла та її представник заперечили щодо задоволення клопотання про передачу обвинуваченого на поруки. Вважають, що обвинувачений щиро не розкаявся, до теперішнього часу у потерпілої вибачення не попросив та жодної копійки на відшкодування заподіяної моральної шкоди не сплатив. Вибачення обвинуваченого у суді носить формальний характер та не свідчить про його дійове каяття.

Прокурор підтримав позицію потерпілої та зауважив, що на досудовому розслідування обвинувачений вину у повному обсязі не визнав, а тому в обвинувальному акті не заначена пом`якшуюча обставина покарання, як визнання обвинуваченим вини та його щире каяття.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання колективу приватного підприємства «Елітбуд-1» про передачу ОСОБА_4 на поруки слід відмовити з огляду на теке.

Відповідно до ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилитиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

У свою чергу, Пленум ВС України у своїй Постанові № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначив, що особу можна звільнити від кримінальної відповідальності з передачею на поруки за умови, що вона вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Однак, підставою такого звільнення є щире розкаяння цієї особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна. За наявності зазначених вище обставин суд вправі, але не зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який за приписами ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Він працює водієм навантажувача у приватному підприємстві «Елітбуд-1», що підтверджується довідкою №28 від 28.12.2017 року (а.к.п. 68).

Також судом встановлено, що обвинувачений формально визнав себе винним у вчиненні згаданого злочину, так як, вважає, що ініціатором даного злочину, є саме потерпіла, яка своїми діями спонукала його до заподіяння їй тілесних ушкоджень.

З огляду на рішення Верховного Суду, викладене у постанові від 22.03.2018 року (справа №759/7784/15-к) вбачається, що щире каяття у вчиненому злочині немає носити лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Однак, всупереч наведеному вище, обвинувачений фактично своєї вини не визнав, так як вважає, що саме внаслідок протиправних дій потерпілої він вчинив цей злочин, щиро не розкаявся та не вибачився перед потерпілою, а також жодним чином не відшкодував завдану потерпілій злочином моральну шкоду.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що каяття та жалкування про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину носить формальний характер, а тому підстав для задоволення клопотання колективу приватного підприємства «Елітбуд-1» про передачу ОСОБА_4 на поруки немає.

Керуючись ст.ст. 285, 286, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з передачею його на поруки відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: