ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1350/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0011699 від 04.11.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, Київської обл., українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-31.12.2008 Бориспільським міськрайонним судом Київської обл. за ч. 3 ст. 185 КК до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

-09.07.2010 Бориспільським міськрайонним судом Київської обл. за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців;

-05.12.2016 Бориспільським міськрайонним судом Київської обл. за ч. 2. ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2017 приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля «ЗАЗ 110307-422», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, приїхав за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 під`їхав до припаркованого за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 44, автомобіля «ВАЗ 21043», 2007 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , та який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, у невстановлений досудовим слідством спосіб відкрив дверцята вказаного автомобіля «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого, відкрив капот даного автомобіля та від`єднав проводи живлення до акумуляторної батареї марки «Vesta» вартістю 738 грн. 46 коп.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 витягнув вищевказаний акумулятор з посадочного місця, переніс його до автомобіля «ЗАЗ 110307- 422», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому приїхав на місце вчинення злочину та поклав до багажного відсіку.

Після чого, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_4 намагався зникнути з місця вчинення злочину на автомобілі «ЗАЗ 110307-42», д.н.з. НОМЕР_1 ,, однак злочин не було закінчено з причини, які не залежали від його волі, оскільки він був затриманий працівниками поліції.

Таким чином ОСОБА_4 здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 04.11.2017 приблизно о 00 год. 30 хв. він під`їхав на автомобілі «ЗАЗ», за адресою: м. Київ. вул. Ревуцького, 44, де помітив припаркований автомобіль «ВАЗ», відкрив капот цього автомобіля та від`єднав акумулятор, після чого переніс його до свого автомобіля «ЗАЗ та поклав до багажного відсіку. Після цього він намагався поїхати з місця, але був затриманий працівниками поліції, які вилучили у нього викрадений акумулятор, вартості якого ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував.У скоєному щиро покаявся.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші участники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також розяснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення переважно тяжких корисливих злочинів, останній раз звільнений від відбування покарання на іспитовий строк, протягом якого знову вчинив умисний корисливий злочин, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується задовільно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є інвалідом 3 групи. Крім того, суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ,який обтяжений захворюванням на ВІЛ 4 кл. ст.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченому на підставі ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття,

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.
Також суд враховує, що відповідно до роз`яснень п. 4 ч.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у вигляді позбавлення волі за сукупністю вироків із застосуванням ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2016.

Судові витрати по оплаті: судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 988 грн. 70 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 частково приєднати невідбутий строк покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2016 та за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 3 / три/ роки 1 / один/ місяць позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття його під варту в порядку виконання цього вироку.
Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 05.01.2018 р. - до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 988 грн. /дев`ятсот вісімдесят вісім/ гривень 70 коп. на користь держави.
Речові докази:
-господарські рукавички долоні помаранчевого кольору, тильна сторона рукавиць світлого кольору, гаєчні ключі в кількості 4 шт., акумулятор біло-синього кольору «Varta», ліхтарик, мобільний телефон «Nокіа 220», чорного кольору на дві сім картки з номером мобільного оператора ВФ НОМЕР_3 , імей № 1: НОМЕР_4 , імей № 2: НОМЕР_5 залишити у власності ОСОБА_4

-акумулятор синього кольору «Vesta» - залишити у власності ОСОБА_7 ;

-залишити у власності ОСОБА_4 ;

-один слід структури матеріалу виявлений та вилучений із капота автомобіля марки «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , три сліди структури матеріалу із акумулятора синього кольору знищити;

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1