АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1735/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.2 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину 2006 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 3000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 27.08.2015 р. приблизно о 20.30 год., знаходячись в приміщенні музичної школи, що розташована по бул. І. Лепсе, 69 м. Києві, з причин особистих неприязнених стосунків, накинувся на ОСОБА_10 та умисно наніс їй кулаком правої руки чотири удари в голову, а саме в ділянку лівої скроні, тим самим спричинивши їй тілесні ушкодження.
В результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Не погоджуючись з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення, скасувати запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання з покладеними на нього обов`язками та відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що даний вирок підлягає зміні, оскільки висновки суду, викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питання про винуватість обвинуваченого. А також та суд дійшов помилкового висновку щодо наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, оскільки такі висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду. При цьому, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Так, апелянт зазначає, що наявність дружніх та навіть родинних відносин свідків обвинувачення з потерпілою, їх негативне ставлення до обвинуваченого та розбіжності у показах, ставить під сумнів об`єктивність і достовірність показань потерпілої та свідків обвинувачення, а також вказує на їхню особисту зацікавленість в результаті розгляду кримінального провадження.
Також апелянт зазначає, що суд взагалі проігнорував суперечливість в показах свідків обвинувачення та потерпілої, хоча сторона захисту наголошувала на цьому в судових дебатах.
Крім того апелянт зазначає, що аналіз показів потерпілої, свідків та обвинуваченого вказує на ймовірну можливість отримання ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень внаслідок конфлікту з ОСОБА_11 під час якого ними наносилися взаємні удари зокрема в ділянку голови, ще до приходу ОСОБА_8 також про це свідчать пасма вирваного волосся та наявність слідів кровотечі з носу, що виникає лише при нанесенні удару в ділянку голови, який і міг спричинити струс головного мозку.
Також апелянт вказує, що стороною захисту було надано суду акт судово-медичного консультативного дослідження (обстеження) № 3 від 22.06.2016 року, проте суд безпідставно визнав його неналежним доказом та не надав жодної оцінки висновкам цього судово-медичного консультативного дослідження (обстеження), посилаючись лише на те, що воно проведене спеціалістами, які не попереджені про кримінальну відповідальність.
Крім того, апелянт зазначає, що досліджений в судовому засіданні 23.03.2017 року відеозапис, засвідчив, що відразу після інкримінованого інциденту ОСОБА_10 мала жвавий та цілком адекватний, навіть агресивний вигляд, у неї не було жодних слідів побоїв, не було ознак амнезії, головного болю, нудоти, блювання, запаморочення або втрати свідомості, на підставі яких, лише з її слів, їй діагностували струс головного мозку. Навпаки, вона поводила себе активно, лаялась на обвинуваченого та погрожувала йому, про те суд взагалі не взяв до уваги ці обставини, не надавши їм належної оцінки, хоча в сукупності з поясненнями лікарів, які оглядали ОСОБА_10 , вони могли істотно вплинути на його висновки.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, частково дослідивши за клопотанням сторони захисту докази, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Під час перевірки колегією суддів, доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо безпідставного визнання винним ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України встановлено, що викладені у вироку суду фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми.

Так, на підтвердження встановлених судом фактичних обставин, суд першої інстанції послався на ті докази, які були безпосередньо досліджені ним під час судового розгляду, зокрема:
- потерпіла ОСОБА_10 в суді пояснила, що в них з колишнім чоловіком ОСОБА_8 склались неприязні відносини через його подружні зради, погане відношення до неї та його ухилення від матеріального утримання їх неповнолітнього сина. 27.08.2015 р. біля 20 год. вона зі своїм сином перебували в студії, що знаходиться в музичній школі і яка розташована по АДРЕСА_2 . Там же знаходилась і свідок ОСОБА_11 у якої з її колишнім чоловіком були особливі стосунки. Вона з свідком в коридорі школи розмовляли, однак все перейшло в конфлікт та бійку. Після цього на її обличчі була кров, свідок прокусила їй палець. Після того як вона витерла кров з обличчя, до школи забіг ОСОБА_8 та одразу ж накинувся на неї.Кричав, що вона відповість за побиття жінки, вдарив її двічі кулаком правої руки в голову в ліву сторону, від чого вона впала на підлогу, а потім ще двічі також в голову. При цьому були присутні свідки, які це бачилита які просили зупинити його дії. Однак, обвинувачений продовжував вести себе агресивно, заблокував двері і тривалий час не випускав зі школи дітей та їх батьків, вимагаючи всіх чекати приїзду поліції.
Після цих дій обвинуваченого, в неї стала сильно боліти голова, з`явилась нудота, навіть втрачала свідомість. В той же вечір вона звернулась за медичною допомогою. Її оглянув лікар. Також вона зверталась і до лікаря невропатолога, який підтвердив наслідки отриманої травми. В подальшому вона ще тривалий час погано себе почувала, перенесла стрес, фізичний біль, моральні страждання і тому вона заявила цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування їй 5 000 гривень моральної шкоди;

- свідок ОСОБА_12 в суді пояснила, що в серпні 2015 року вона у вечірній час перебувала в студії, що розташована по бульвару І.Лепсе в м. Києві, де займаються її діти. Спочатку в коридорі школи між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник конфлікт, в ході якого остання прокусила палець потерпілій. Через деякий час до студії забіг ОСОБА_8 і наніс ОСОБА_10 декілька разів рукою в голову, без будь-яких пояснень, супроводжуючи свої дії непристойною лайкою. Потерпіла від цих дій присіла, бо їй стало погано. Вона та інші люди, які там перебували намагались його зупинити, але він вів себе агресивно, замахувався рукою на інших, зачинив всіх у приміщенні та не дозволяв його залишити дітям та їх батькам . Потім після приїзду працівників поліції, вона забрала сина потерпілої до себе додому, оскільки бачила що та себе погано почуває. Потерпіла говорила, що її нудить і їй потрібно до лікаря.
- свідок ОСОБА_13 в суді повідомила, що в серпні 2015 року перебувала в студії, що знаходиться по бульвару І.Лепсе м. Києві. Там перебувала також ОСОБА_10 разом зі своїм сином. Потім вона бачила як потерпіла вийшла до коридору разом з ОСОБА_11 , між ними виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_10 отримала травму пальця, в неї була кров. Через невеликий проміжок часу, до студії забіг обвинувачений, став лаятись до потерпілої та наносити їй кулаками удари по голові. Вона стала його зупиняти, але він розвернувся та намагався і її вдарити. Вона зрозуміла, що обвинувачений прибіг заступитись за ОСОБА_14 . Тривалий час до приїзду поліції, обвинувачений поводив себе зухвало, не дозволяв дітям виходити з приміщення. Вона також бачила, що деякі діти знімали поведінку обвинуваченого на відео. Після цих подій потерпіла скаржилась на головні болі.
- свідок ОСОБА_15 в суді пояснила,що в серпні 2015 року у вечірній час їй зателефонувала її сестра ОСОБА_10 і попрохала приїхати до музичної школи, де вона була зі своїм сином. Їй відомо, що і раніше між обвинуваченим та потерпілою були конфлікти і в цей час також розповіла, що в неї відбувся спочатку конфлікт з ОСОБА_11 , яка тягала її за волосся та прокусила палець, а потім приїхав її колишній чоловік ОСОБА_8 та побив її за це. Коли вона прийшла до школи, то побачила, що ОСОБА_8 не випускає нікого з приміщення, веде себе агресивно, намагався також і на неї напасти, але один з батьків відштовхнув його від неї. Після приїзду поліції, вона з потерпілою поїхала писати заяву до поліції. На вулиці потерпілій стало погано, стала втрачати свідомість і вона супроводила її до лікарні.
- Свідок ОСОБА_11 в суді пояснила, що вона 27.08.2015 року разом з дітьми у вечірній час приїхала до студії, що знаходиться по бульвару Лепсе в м.Києві. Там до неї підійшла ОСОБА_10 та стала пред`являти їй претензії, а потім вчепилась їй у волосся. Вона стала захищатись, між ними була обопільна бійка. Після чого вона зателефонувала ОСОБА_10 з яким товаришує і поскаржилась на потерпілу. ОСОБА_8 приїхав, побачив що вона побита, став розмовляти з потерпілою ОСОБА_10 . Вона не бачила, щоб обвинувачений наносив удари потерпілій.
- Свідок ОСОБА_16 в суді пояснила, що вона працює лікарем в поліклініці № 6. 27.08.2015 року та в ніч на 28.08.2015 перебувала на чергуванні і проводила огляд ОСОБА_10 . Їй був поставлений діагноз, який відображений в довідці, на підставі її скарг, але в неї не було сумнівів щодо них. В кожному випадку огляд проводиться індивідуально, перевірити скарги не можливо, але при цьому враховуються також анамнез захворювання та неврологічний статус.

- Свідок ОСОБА_17 в суді пояснив, що працює лікарем в поліклініці Солом`янського району м. Києва. Він проводив повторний огляд потерпілої ОСОБА_10 . У пацієнтки були скарги на головний біль, головокружіння, нудоту. З її слів її побив чоловік. Він поставив діагноз струс головного мозку, призначив лікування. Зовнішніх проявів струсу не було, тому не направляв потерпілу на консультацію до інших лікарів, аналізи не проводились. Також свідок вказав, що симптоматику струсу головного мозку можна зімітувати, але в даному випадку у нього такого враження не склалось.
- Відповідно до довідки Київської міської лікарні № 6 від 28.08.2015 ОСОБА_10 зверталась до допомогою зі скаргами і в неї було виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. (а.п. 85).
- З висновку судово-медичного експерта № 3342 від 18.12.2015 вбачається, що на підставі медичних документів встановлено, що на момент звернення ОСОБА_10 за допомогою 27.08.2015 в неї мало місце тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку, вказане ушкодження спричинено тупим предметом, могло утворитись 27.08.2015, не було небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( за критерієм тривалості розладу здоров`я). (а.п. 91).
- Із протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2016 встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 показала яким чином обвинувачений спричинив їй тілесні ушкодження. (а.п. 92-97).
- Також судом був оглянутий відео файл із записом подій 28.08.2015 року.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано покладено в основу вироку, наведені вище докази, які в свою чергу повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він 27.08.2015 р. після 20 г. прибув до музичної школи, що розташована по бульвару І.Лепсе в м. Києві, де займається його син. Прибув туди за телефонним викликом своєї знайомої ОСОБА_11 . Там знаходилась і потерпіла ОСОБА_10 , у якої вже відбувся конфлікт в приміщенні школи з ОСОБА_11 , в ході якого вони наносили одна одній удари. Він, особисто хотів розібратись зі своєю колишньою дружиною, але ніякого насилля до неї не застосовував, тільки один раз на неї замахнувся. Вважає, що вона симулювала симптоми струсу головного мозку і вводить в оману суд, бо має до нього неприязні стосунки.
Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні вищевказані докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Така кваліфікація його дій є правильною у відповідності до встановлених фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.
А тому відповідно, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, оскільки такі висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Не погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги про те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питання про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки вони є голослівними та не підтвердженими жодними обгрунтованими доводами.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, колегія суддів вважає безпідставними. Оскільки суд першої інстанції у вироку чітко зазначив, що не вважає показання потерпілої та свідків, такими що направлені на обмовлення обвинуваченого тому, що дані показання узгоджуються між собою та встановленими доказами в суді. В той же час невизнання обвинуваченим своєї вини, суд розцінив як намагання ним уникнути відповідальності, з чим повністю погоджується колегія суддів.
Колегія суддів під час апеляційного розгляду не встановила обставин про те, що наявність дружніх та родинних відносин свідків обвинувачення з потерпілою, їх негативне ставлення до обвинуваченого та розбіжності у показаннях, ставить під сумнів об`єктивність і достовірність показань потерпілої та свідків обвинувачення, а також вказує на їхню особисту зацікавленість в результаті розгляду кримінального провадження. А тому вважає такі доводи апелянта безпідставними.
Доводи апелянта про те, що потерпіла ОСОБА_10 могла отримати легкі тілесні ушкодження внаслідок конфлікту з ОСОБА_11 під час якого ними наносилися взаємні удари зокрема в ділянку голови, ще до приходу ОСОБА_8 , не знайшли свого підтвердження, під час судового та апеляційного розгляду. Оскільки потерпіла і свідки обвинувачення чітко зазначали про нанесення саме обвинуваченим ОСОБА_8 цілеспрямованих, неодноразовіих ударів кулаком в голову потерпілої, в результаті чого вона падала на підлогу.
Висновки суду першої інстанції про те, що висновок судово-медичної експертизи є достовірним доказом, оскільки експерт діяв в межах своїх повноважень та попереджався про кримінальну відповідальність є вірними.
Що стосується наданого обвинуваченим ОСОБА_8 актусудово-медичного консультативного дослідження № 3,проведеногона замовлення сторони захисту, суд першої інстанції не оцінив його як належний доказ, з чим погоджується колегія суддів. Вказаний висновок ( а.с.114-118) це тільки думка спеціалістівв галузі судово-медичних експертиз, які не попереджались про настання наслідків в разі видачі завідомо неправдивого висновку. Крім того слід зазначити, що дані висновки спеціалістів мають характер припущень, не є чіткими, не спростовують висновків судово-медичної експертизи та передбачають необхідність проведення комісійної судово-медичної експертизи.
А тому доводи апелянта про те, що суд безпідставно визнав акт судово-медичного консультативного дослідження № 3 неналежним доказом та не надав жодної оцінки вказаним висновкам колегія суддів вважає безпідставними.
Та обставина, що на дослідженому в судовому засіданні 23.03.2017 року відеозапису, з якого вбачалось, що після інкримінованого інциденту ОСОБА_10 мала жвавий та цілком адекватний, навіть агресивний вигляд, у неї не було жодних слідів побоїв, не було ознак амнезії, головного болю, нудоти, блювання, запаморочення або втрати свідомості, на підставі яких, лише з її слів, їй діагностували струс головного мозку, жодним чином не може спростовувати висновки судово-медичної експертизи, підтвердженої показаннями свідків та відповідними медичними документами. А тому посилання апелянтів саме на даний відеозапис, як на доказ здорового стану потерпілої, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, та не заслуговують на увагу колегії суддів.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування Закону України "Про амністію в 2016 році", оскільки будь яких доказів на підтвердження факту не позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 щодо його дитини до апеляційного суду надано не було. Відповідно не заявлялось клопотання про витребування зазначених доказів. У зв`язку з чим, колегія суддів зберігаючи об`єктивність та неупередженість позбавлена можливості діяти за власною ініціативою щодо витребування вказаних доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.2 ст.125 КК України - без зміни.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про застосування Закону України "Про амністію в 2016 році" -відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4