Провадження № 1-кс/369/3151/17
УХВАЛА
Іменем України
12.10.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0006294 від 11 жовтня 2017 року року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_3 з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 11.10.2017 року під час відпрацювання в АДРЕСА_1 , в приміщенні магазину «Повний кошик ході перевірки ОСОБА_4 надала для огляду особисту медичну книжку серії 1ААН № 199103. В ході огляду виникла в дійсності проходження медичного огляду ОСОБА_4 , оскільки при дзвінку до реєстратури Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, останні повідомили, що лікар ОСОБА_5 у них не працює та не працював. В зв`язку з чим вказана медична книжка була вилучена.

11.10.201 року відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0006294 з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України.

Вказані речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий просив накласти арешт на особисту медичну книжку серії 1ААН № 199103 видану на ім`я ОСОБА_4 , за для забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості її пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказану річ, необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі предметом вчинення злочину, знаряддям вчинення злочину, а також такі, що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.

Відповідно до вимог ст. 107 КПК України суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється кримінальне провадження № 0006294 від 11 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 11.10.2017 року, особисту медичну книжку серії 1ААН № 199103 видану на ім`я ОСОБА_4 визнано, як речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0006294 від 11 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, і зазначене майно відповідає критеріям визначеним 98 КПК України, оскільки є предметом кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і арешт накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на особисту медичну книжку серії 1ААН № 199103 видану на ім`я ОСОБА_4 приєднану до матеріалів кримінального провадження № 0006294 від 11 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвала виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1