Постанова
Іменем України
17 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 358|109|16-к
провадження № 51-1490км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Київської області від 11 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 в кримінальному провадженні № 0000629 за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,громадянина України, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125КК України.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Богуславського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_8 вищезазначеним вироком, постановлено виконувати самостійно від покарання, призначеного ОСОБА_8 вироком Богуславського районного суду Київської області від 14 липня 2014 року.
Вироком Апеляційного суду Київської області від 11 квітня 2017 року вирок Богуславського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року в частині призначеного покарання скасовано, ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці. На підставі ч. 1 ст. 71, ст.72 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Богуславського районного суду Київської області від 14 липня 2014 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців. В решті вирок суду залишено без змін.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 27 листопада 2015 року близько 02-ї години, проходячи повз ТЦ «Маяк», що розташований в м. Богуслав по вул. Франка, 6, безпричинно наніс один удар долонею по щоці ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на асфальт. Побачивши це, ОСОБА_10 , намагаючись захистити свого товариша, охопив ОСОБА_8 руками за тулуб. У цей момент ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_10 один удар долонею по щоці, після чого схопив його за комір куртки та звалив на землю. Надалі ОСОБА_8 сів на останнього зверху та наніс декілька ударів кулаком по голові і обличчю, таким чином спричинивши потерпілому тілесне ушкодження, яке відповідно до висновку експерта № 1 від 20 січня 2016 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_8 і призначення нового розгляду кримінального провадження з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що під час розгляду справи в суді було порушено право ОСОБА_8 на захист, так як розгляд апеляційної скарги прокурора відбувся за відсутності захисника, який не був повідомлений належним чином про час, дату та місце судового засідання. Також наводить доводи щодо допущених, на його думку, порушень вимог кримінального процесуального закону, які вважає істотними.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, також ставить питання про скасування вироку апеляційного суду і призначення нового розгляду кримінального провадження. Вимоги поданої касаційної скарги ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що судове провадження здійснено за відсутності захисника ОСОБА_6 , участь якого вважає обов`язковою. Крім того зазначає, що апеляційним судом при призначенні ОСОБА_8 більш суворого покарання не враховано позитивні характеристики засудженого, дані про особу останнього, тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого у зв`язку з неправомірною поведінкою потерпілого, а призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необґрунтованими і просила залишити їх без задоволення.
Мотиви суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Твердження у касаційних скаргах захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про порушення права засудженогоОСОБА_8 на захист колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого СВ Богуславського ВП Рокитнянського ВП ГУ Національної поліції в Київській області від 28 січня 2016 року у зв`язку з укладенням між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 договору про надання правової допомоги від 28 січня 2016 року останнього було допущено до участі у справі для здійснення захисту засудженого (т. 1 а.п. 94-99).
Протягом досудового розслідування кримінального провадження, а також його розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій, зазначений захисник здійснював захист ОСОБА_8 .
27 липня 2016 року ОСОБА_8 уклав договір про надання правової допомоги та консультації з іншим захисником - ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 243 - 249), який під час розгляду справи в суді першої інстанції також був допущений до участі у справі для здійснення захисту засудженого.
Тобто, захист засудженого ОСОБА_8 здійснювали одночасно два захисники.
В касаційних скаргах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказують на те, що ОСОБА_6 не було повідомлено про дату та час апеляційного розгляду і таким чином порушено право засудженого на захист.
Під час апеляційного розгляду інтереси ОСОБА_8 представляв професійний адвокат ОСОБА_7 . При цьому, до початку апеляційного розгляду ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 будь-яких заяв та клопотань про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з відсутністю захисника ОСОБА_6 не заявляли та жодним чином не наполягали на необхідності його участі в судовому засіданні під час розгляду справи.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не погоджується з доводами сторони захисту про те, що відсутність захисника ОСОБА_6 в судовому засіданні призвела до порушення права ОСОБА_8 на захист, та у даному конкретному випадку не вважає тим істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК України, яке тягне за собою безумовне скасування судових рішень.
Твердження сторони захисту про те, що апеляційний суд при ухваленні вироку та призначенні ОСОБА_8 більш суворого покарання не взяв до уваги позитивні характеристики засудженого та інші дані, які характеризують його особу, колегія суддів вважає безпідставними.
Як видно із змісту вироку апеляційного суду, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, котрий за місцем проживання, місцем служби та учасниками громадської організації «Об`єднане братерство воїнів АТО» характеризується позитивно, не працює, не одружений, є учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів. Також суд апеляційної інстанції взяв до уваги те, що ОСОБА_8 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та, маючи не зняту і не погашену судимість, під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком, знову вчинив аналогічний злочин. З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що всі вказані обставини в їх сукупності свідчать про підвищену суспільну небезпеку засудженого, його схильність до вчинення нових злочинів та прийняв рішення про призначення ОСОБА_8 покарання у виді арешту.
З висновками суду апеляційної інстанції щодо призначеного ОСОБА_8 покарання погоджується і суд касаційної інстанції.
Покарання, призначене ОСОБА_8 судом апеляційної інстанції, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65, 71 КК України, та є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, в тому числі і тих, про які зазначили захисники в своїх касаційних скаргах, судом касаційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Київської області від 11 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3