Справа № 478/1215/17 Провадження № 1-кп/478/15/2018

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
24.04.2018 року Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора : ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка справу по обвинуваченню:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка, Березнегуватського району, Миколаївської області, громадянина України, освіти неповної середньої, офіційно не працюючого, перебуваючого в цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 05.06.2003 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 188, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 190, ст. 70 КК України до 5 років п/в, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 18.02.2004 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців п/в, звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання 13.02.2009 року; 20.08.2013 Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт, які відбув 20.11.2013 року; 08.02.2018 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Миколаївка, Казанківського району, Миколаївської області, громадянина України, освіти базової середньої, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.05.2017 року до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
На автодорозі між населеними пунктами с. Скобелево, Казанківського району, Миколаївської області, та с. Троїцько-Сафонове, Казанківського району, Миколаївської області, а саме - на відстані близько 3-х кілометрів від с. Троїцько - Сафонове, Казанківського району, Миколаївської області, помітили на узбіччі автомобіль марки ВАЗ модель 2106 р/н НОМЕР_3 , який був повернутим в бік с. Володимирівка, Казанківського району, Миколаївської області, у якому було увімкнено аварійні вогні та біля якого стояв чоловік. Усвідомлюючи, що вказаний чоловік виконав вимушену зупинку, ОСОБА_5 зупинив свій автомобіль прямо навпроти автомобіля марки ВАЗ модель 2106 р/н НОМЕР_3 та почав спілкуватися з водієм вказаного автомобіля, а саме - з ОСОБА_10 . При спілкуванні, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 побачили, що в автомобілі перебувають чоловік та жінка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які зупинилися у зв`язку з тим, що в них закінчився бензин. Поспілкувавшись, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 поїхали до території колишнього аеродрому, котрий розташований на відстані приблизно 1 кілометру від с. Троїцько-Сафонове, Казанківського району, Миколаївської області, де в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме акумуляторною батареєю з автомобіля марки ВАЗ модель 2106 р/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди потерпілому, запропонував ОСОБА_4 вчинити з ним вказане кримінальне правопорушення. В свою чергу, ОСОБА_4 погодився та, таким чином, вступив в зговір з ОСОБА_5 , тим самим зорганізувались у групу осіб. Для полегшення скоєння злочину та запобігання в подальшому їх розкриття, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 запланували використати під час розбою засоби маскування своїх осіб та інші знаряддя злочину маску (шапку) типу «балаклави», капюшон та рукавиці, які вони взяли в автомобілі, при цьому, ОСОБА_8 , який не мав умислу на вчинення злочину та не вступав у злочинну змову зі зловмисниками, залишився їх чекати на території колишнього аеродрому. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 вийшли на автодорогу смт. Казанка смт. Березнегувате та направилися в бік автомобіля ОСОБА_10 .
Так, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшли до автомобіля марки ВАЗ модель 2106 р/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , та діючи умисно, ОСОБА_4 постукав у вікно автомобіля, в результаті чого ОСОБА_10 відчинив дверцята автомобіля, після чого ОСОБА_4 , скориставшись цим, напав на ОСОБА_10 та наніс не менше одного удару кулаком в область обличчя, після чого схопив за одяг та, доклавши зусиль, ривком витягнув його з автомобіля, від даного ривка ОСОБА_10 впав на асфальтоване покриття дороги, при цьому, встиг з собою з салону автомобіля взяти дерев`яну палицю, при цьому, коли ОСОБА_10 лежав на асфальті, ОСОБА_4 завдавав йому удари ногами в різні частини тулуба та голови, завдавши, при цьому, не менше 3-х ударів. Від даних ударів та фізичного болю ОСОБА_10 періодично втрачав свідомість. Після цього, ОСОБА_4 відтягнув ОСОБА_10 до узбіччя, в цей час до нього підійшов ОСОБА_5 та, забравши в нього з рук дерев`яну палицю, замахнувся нею та завдав один удар дерев`яною палицею в область потилиці, при цьому, ОСОБА_4 продовжив завдавати удари ногами потерпілому в область тулуба, рук, ніг та голови, а ОСОБА_5 з палицею пішов в сторону автомобіля марки ВАЗ модель 2106 р/н НОМЕР_3 , де знаходилася ОСОБА_11 , відчинив задні пасажирські двері, та силою схопив її за хустку та за волосся, витягнув її з автомобіля, відвів на декілька метрів від автомобіля, поставив на коліна та дерев`яну палицю приставив до горла, після чого їй вдалося вирватися та вона почала тікати, однак він її наздогнав та завдав не менше 2-х ударів в область перенісся своєю головою, після цього ОСОБА_11 вирвалася від ОСОБА_5 та з місця події втекла. В цей момент ОСОБА_10 прийшов до тями, підвівся з землі та підійшов до багажного відділення свого автомобіля, звідки дістав металеву трубу, в свою чергу, ОСОБА_4 взяв ліхтарик та почав світити ним в очі ОСОБА_10 , а він почав відступати назад та пройшовши декілька метрів від отриманих раніше ударів знову втратив свідомість та впав.
Даними спільними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подолали у ОСОБА_10 волю до опору та спричинили йому тілесні ушкодження у виді: закритого осколкового перелому основної фаланги 4-го пальця правої кисті, яке за критерієм тривалості розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; множинних саден і синців голови, забиття правого плечового суглоба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після цього, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, з багажного відділення автомобіля марки ВАЗ модель 2106 р/н НОМЕР_3 вийняли запасне колесо «Kingstar Radial H 714,175/70 К13 82т», вартістю 170 (сто сімдесят) гривень, з капоту - акумуляторну батарею «Amega 7» на 12 вольт, вартістю 1482,32 (одна тисяча чотириста вісімдесят дві гривні тридцять дві копійки) гривень, та з салону автомобіля - автомагнітолу «Owners Manual», вартість якої встановити не представилось можливим, мобільний телефон марки «Fly FF-301», вартістю 650 (шістсот п`ятдесят) гривень, ліхтар з радіоприймачем Kemai 2811U, вартістю 360 (триста шістдесят) гривень, вказане майно викрали та з місця вчинення злочину з викраденим втекли, розпорядившись у подальшому майном на свій розсуд.
В результаті чого ОСОБА_10 , якому належало на правах приватної власності запасне колесо «Kingstar Radial H 714,175/70 К13 82т», акумуляторна батарея «Amega 7» на 12 вольт, авто магнітола «Owners Manual», мобільний телефон марки «Fly FF-301», ліхтар з радіоприймачем Kemai 2811U, завдано матеріальні збитки на загальну суму 2662,32 (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні тридцять дві копійки) гривень, які відшкодовано частково .
Під час судового розгляду до суду надано угода між сторонами кримінального провадження: прокурором ОСОБА_3 (з письмової згоди потерпілого ОСОБА_10 ) та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_6 , згідно якої дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 4 років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, оскільки наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме: щире каяття, примирення з потерпілим, перебування на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та з врахуванням особи винного, який має молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання.На підставі положень ч.1 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.02.2018, відповідно до якого ОСОБА_4 засуджено до 3 років позбавлення волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом часткового складання покарань у виді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоди про визнання винуватості від 24.04.2018 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 . Зазначив, що потерпілий у кримінальному провадженні надала згоду в порядку ч.4 ст. 469 КПК України на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні ним злочину за ч. 2 ст. 187 КК України визнав в повному обсязі, в содіяном розкаявся .Обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, підтвердив, що укладення ним угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоди про визнання винуватості між ним та прокурором.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав, що угода підлягає затвердженню. При цьому, зазначив, що при укладанні угод права його підзахисного були додержані, відповідні положення КПК України щодо наслідків укладення угоди роз`яснені, будь-якого впливу для її укладання на його підзахисного не чинилося.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання саправи повідомлявся судом належним чином, повідомив суд про розгляд справи за його відсутністю а також надав заяву, в якій підтвердив, що надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні і її затвердження в судовому засіданні.
Також під час судового розгляду до суду надано угода між сторонами кримінального провадження: прокурором ОСОБА_3 (з письмової згоди потерпілого ОСОБА_10 ) та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_7 , згідно якої дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 4 років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, оскільки наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме: щире каяття, примирення з потерпілим, перебування на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та з врахуванням особи винного, який має молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання. На підставі положень ч.1 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.05.2017, відповідно до якого ОСОБА_5 засуджено до 3 років позбавлення волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом часткового складання покарань у виді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоди про визнання винуватості від 24.04.2018 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 . Зазначив, що потерпілий у кримінальному провадженні надав згоду в порядку ч.4 ст. 469 КПК України на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні ним злочину за ч. 2 ст. 187 КК України визнав в повному обсязі, в содіяном розкаявся .Обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, підтвердив, що укладення ним угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні вважала, що угода підлягає затвердженню. При цьому, зазначила, що при укладанні угод права її підзахисного були додержані, відповідні положення КПК України щодо наслідків укладення угоди роз`яснені, будь-якого впливу для її укладання на її підзахисного не чинилося.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання саправи повідомлявся судом належним чином, повідомив суд про розгляд справи за його відсутністю а також заяву, в який підтвердив, що надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні і її затвердження в судовому засіданні.
Суд вислухавши думку сторін по справі, оглянувши матеріали справи приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України , якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості згідно ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди на укладання ними угоди.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою группою осіб і який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином і потерпілий ОСОБА_10 надав письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, те, що він в змозі виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші заходи, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження угоди про визнання винуватості, щиро кається у скоєному, за місцем мешкання характеризується позитивно, активно сприяв розкриттю злочину.
Допитавши обвинуваченого, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, відносно нього не застосовувалося будь-якого насильства, примусу, погроз, угода не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України , не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений ОСОБА_4 в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винуватим в скоєні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 187 КК України.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2018 року, укладену між прокурором (з письмової згоди потерпілого ОСОБА_10 ) та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначити останньому міру покарання, узгоджену сторонами в угоді.
Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України , якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості згідно ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди на укладання ними угоди.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою группою осіб і який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином і потерпілий ОСОБА_10 надав письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, те, що він в змозі виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші заходи, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження угоди про визнання винуватості, щиро кається у скоєному, за місцем мешкання характеризується позитивно, активно сприяв розкриттю злочину.
Допитавши обвинуваченого, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, відносно нього не застосовувалося будь-якого насильства, примусу, погроз, угода не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України , не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений ОСОБА_5 в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винуватим в скоєні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 187 КК України.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2018 року, укладену між прокурором (з письмової згоди потерпілого ОСОБА_10 ) та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначити останньому міру покарання, узгоджену сторонами в угоді.
Цивільний позов не заявлено.
Питання щодо процесуальних витрат по справі суд вирішує відповідно до вимог ст. 126 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 371, 373-374,474, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2018 року між прокурором (з письмової згоди потерпілого ОСОБА_10 ) та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 4 ( чотирьох ) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі положень ч.1 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.02.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_4 засуджено до 3 років позбавлення волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом часткового складання покарань у виді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 09.05.2017 року, в який на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 09.05.2017 року до вступу вироку в законну силу , з якого на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 р.) зарахувати у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити попереднім до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 8923 гривень 00 копійок витрати пов`язані із проведенням експертизи .
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2018 року між прокурором (з письмової згоди потерпілого ОСОБА_10 ) та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 4 ( чотирьох ) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі положень ч.1 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.05.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_5 засуджено до 3 років позбавлення волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом часткового складання покарань у виді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 09.05.2017 року, в який на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 09.05.2017 року до вступу вироку в законну силу , з якого на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 р.) зарахувати у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - залишити попереднім до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ: металеві ключі гайкові (рожкові та накидні), плоскогубці, викрутки, два ліхтарика, колесо «Кіпgstаг RаdіаI Н 714,175/70 К1 82т», які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_10 , залишити останньому, а шнурки, запальничка - знищити, гроші в сумі 139 гривень та 5 копійок, каблучку з металу сірого кольору та пластиною жовтого кольору, мобільний телефон «Doogее Х5 МАХ» імеі: НОМЕР_4 , імеі: НОМЕР_5 , які були передано до кімнати речових доказів Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, які виявлені у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час затримання передати в дохід держави, а акумуляторну батарею «Аmеgа 7» на 12 вольт, яку повернуто під зберігальну розписку власнику ОСОБА_10 , залишити останньому, як володільцю.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення на підставі ст. 394 КПК України.
Суддя: