Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-2699ск18

Верховний суд колегією суддів другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 листопада 2017 року щодо неї,
в с т а н о в и в:
статтею 427 КПК визначено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для зміни чи скасування судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав необхідно керуватися статтями 412414 КПК.

Перевіривши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що засудженою не дотримано положень пунктів 4 і 5 ч. 2 ст. 427 КПК, відповідно до яких касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також вимоги до суду касаційної інстанції (у межах повноважень цього суду, встановлених у ст. 436 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність ухвали апеляційного суду, засуджена не посилається на конкретну підставу з передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для зміни чи скасування цього судового рішення, а також не наводить обґрунтування його незаконності відповідно до положень статей 370, 412-414, КПК і статей 50, 65, 70, і ч. 5 ст. 72 КК у їх взаємозв`язку.
Так, у касаційній скарзі засудженої не зазначено, у чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які клопотання сторони захисту всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а такожякі конкретнодоводи апеляційної скарги захисника у порушення ст. 419 цього Кодексу належним чином

не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також засуджена в касаційній скарзі не навела доводів щодо помилковості висновку суду апеляційної інстанції про зарахування на підставі ч. 5 ст. 72 КК у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення із урахуванням вимог ст. 5 КПК.
Відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни,

а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга засудженої не містить вимог до суду касаційної інстанції відповідно до повноважень цього суду, передбачених ст. 436 КПК.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засуджена має підтвердити, що не пропустила такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд,
п о с т а н о в и в:
залишити без руху касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3