Провадження № 11-кп/792/711/17
Справа № 677/1805/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 396 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 06 жовтня 2017 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 06 жовтня 2017 року,
ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, пенсіонер, інвалід 3-ї групи, несудимий;

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України з призначенням покарання у виді 10 років позбавлення волі;

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 громадянин України, з середньою освітою, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працює, інвалід 3-ї групи, несудимий;

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.396 КК України з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі п.п. «в», «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній: ОСОБА_8 тримання під вартою, ОСОБА_9 домашній арешт.

Судом вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 06 жовтня 2017 року, зараховано в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 21 червня по 05 жовтня 2017 року, а час попереднього ув`язнення з 18 червня 2016 року по 20 червня 2017 року включно зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України, викладеній в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строк попереднього ув`язнення у строк покарання» з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За вироком суду, близько 01-ї години 16 червня 2016 року ОСОБА_8 за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин вбив свого сусіда ОСОБА_12 . Приховування даного вбивства вчинив племінник обвинуваченого ОСОБА_9 , заздалегідь не обіцявши про це.

Так, у зазначеному місці та часі обвинувачений розпивав спиртні напої з ОСОБА_12 , під час чого між ними виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_8 вирішив убити потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_12 , обвинувачений умисно завдав потерпілому невстановленим предметом удари по тулубу та в область голови. Після цього з метою вбивства останнього ОСОБА_8 схопив зі столу ножа та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті, умисно, з прикладанням фізичної сили завдав один удар ОСОБА_12 в область грудної клітини, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани голови, крововиливу в проекції рани, перелому 5-го ребра справа з крововиливом в проекції перелому, проникаючої колото-різаної рани грудної клітини, колото-різаної рани лівої легені, крововиливів в проекції раньового каналу, від яких потерпілий помер на місці.

У подальшому з метою приховання скоєного злочину ОСОБА_8 переніс труп ОСОБА_12 у підсобне приміщення, що знаходиться на території його подвір`я. З метою сховати труп і відвести від себе підозру у скоєному, близько 11-ї години 30 хвилин ОСОБА_8 зателефонував своєму племіннику ОСОБА_9 та попросив його терміново приїхати, що той і зробив цього ж дня близько 12-ї години, приїхавши автомобілем « Опель Аскона», державний номер НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про те, що вбив ОСОБА_13 , показав його труп та попросив допомогти його сховати.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство, у правоохоронні органи про це не заявив, з метою перешкодити викриттю винного погодився допомогти сховати труп у визначеному Бойком місці. Для цього він надав свій автомобіль, в багажник якого вони завантажили труп ОСОБА_12 та вивезли в лісопосадку за межі села Кульчинки Красилівського району, де залишили. Повернувшись до місця проживання ОСОБА_8 , останній разом з ОСОБА_9 з метою приховання слідів злочину помили автомобіль та поїхали в м. Красилів за місцем проживання ОСОБА_14 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок суду змінити та на підставі ст.69 КК України призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Посилався на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду про наявність у нього прямого умислу на вбивство потерпілого та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджував, що не бажав смерті потерпілого, а удар завдав йому під час самозахисту.

Зазначав, що судом не здобуто належних доказів перебування його під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Уважав, що при призначенні покарання судом належним чином не ураховано, що він щиро розкаявся в скоєному, є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи, хворіє, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому, на переконання апелянта, суд мав би призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України.

Вирок суду щодо ОСОБА_9 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_11 , які з приводу апеляційної скарги покладались на розсуд суду; прокурора та потерпілу ОСОБА_7 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисного убивства ґрунтується на досліджених у судовому засіданні та детально наведених у вироку доказах у їх сукупності, яким суд дав належну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував, що вчинив убивство потерпілого, однак стверджував, що не мав на це умислу. Пояснив, що зранку 16 червня 2016 року під час вживання спиртних напоїв за місцем свого проживання зі своїм сусідом ОСОБА_12 , між ними виникла суперечка, в ході якої він схопив зі столу ножа та вдарив ним у груди потерпілого. Переконавшись, що ОСОБА_12 помер, він викликав свого племінника ОСОБА_9 , який приїхав автомобілем на територію домогосподарства. Він повідомив племінника, що вчинив вбивство та попросив допомогти йому вивезти і сховати труп в лісопосадку, що вони разом і зробили. Після цього помили автомобіль та поїхали в м. Красилів. Стверджував, що не мав умислу на убивство потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив обставини приховання ним та обвинуваченим ОСОБА_8 трупа потерпілого.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_15 детально описав обставини суперечки між ним та потерпілим, нанесення удару останньому, а також приховання його тіла разом з ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою убитого, вказувала про те, що ОСОБА_8 раніше виявляв намір зарізати брата, однак не зміг цього зробити, бо ОСОБА_12 втік, а тому обвинувачений пошкодив його майно.

Згідно відомостей протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього від 16 червня 2016 року зафіксовано, що біля польової дороги між селами Кульчинки та Кульчини Красилівського району у траві виявлено труп чоловіка зі слідами насильницької смерті, а неподалік сліди протектора шин легкового автомобіля.

У ході огляду будинку та підсобного приміщення за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 були виявлені та вилучені речі зі слідами речовини бурого кольору, кухонні ножі, а також в подвір`ї сліди протектора шин.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу «Опель Аскона», державний номер НОМЕР_1 , у багажнику виявлені сліди речовини бурого кольору, змиви з яких та гумова резина автомобіля були вилучені.

Висновками судово-імунологічних експертиз установлено, що на речах, вилучених під час огляду місця події за місцем проживання обвинуваченого та автомобіля, виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_12 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо характеру та локалізації завданого ним потерпілому удару об`єктивно підтверджені висновком судово-медичної експертизи №36 від 17 червня 2016 року. Відповідно до нього смерть ОСОБА_12 настала від гострої внутрішньої крововтрати, внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені.

Після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати активні рухи протягом короткого проміжку часу. Не виключалася можливість врятувати життя ОСОБА_12 після спричинення йому тілесних ушкоджень.

При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа Орешка виявлена наявність етилового алкоголю в кількості 4,22 проміле, що може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння стосовно живих осіб.

У судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 підтвердив виконаний ним висновок та зазначив, що потерпілому було нанесено глибоке ножове поранення в грудну клітину з ураженням легені, при своєчасному наданні медичної допомоги не виключалася можливість його урятувати. Характер та локалізація нанесеного поранення свідчила про умисний характер його заподіяння з прикладанням значної фізичної сили.

Ураховуючи викладене, при вирішенні питання щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого місцевий суд урахував спосіб його вчинення, знаряддя злочину, характер і локалізацію поранення, поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема приховування ним злочину.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про відсутність у нього умислу на убивство потерпілого є безпідставними.

Ретельно проаналізувавши докази, суд дав їм належну оцінку в їх сукупності й дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному вбивстві і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України.

Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 143 від 28 вересня 2016 року, ОСОБА_8 в даний час психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу ( інтоксикаційного, травматичного, судинного) з помірно вираженим психоорганічним синдромом, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, у тому числі і не перебував в стані паталогічного сп`яніння, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Також у момент інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував, як і в іншому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом ураховано те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом третьої групи.

Вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння судом обґрунтовано визнано обставиною, що обтяжує покарання.

Так, свідок ОСОБА_17 у суді підтвердила, що в день вбивства її співмешканця ОСОБА_12 ініціатива придбати горілку для розпиття виходила саме від обвинуваченого ОСОБА_8 . Останній у судовому засіданні місцевого суду не заперечував, що спільно з потерпілим вживав алкогольні напої, а тому доводи його апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів щодо вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння на увагу не заслуговують.

З огляду на викладене, а також те, що ОСОБА_8 уперше притягується до кримінальної відповідальності, проте вчинив особливо тяжкий злочин, реально не розкаявся та показання давав під тиском здобутих слідством та судом доказів, його поведінку після вчинення злочину, спрямовану на приховання слідів злочину, суд дійшов переконливого висновку про те, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому колегія суддів не вбачає підстав пом`якшення йому покарання на підставі ст.69 КК України, про що ставить питання обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 06 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2