Провадження №11-кп/772/477/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2018 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:
- 17.08.2010 вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 29.08.2012 вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч.2 ст.263, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі стоком 3 роки 6 місяців, ухвалою Вінницького міськрайонного суду від 08.04.2014 року ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію»;
- 23.07.2015 року вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.11.2015 року скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання призначеного за даним вироком від 23.07.2015 року;
- 18.02.2016 року вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ст.395, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.04.2016 року вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.02.2016 року змінено та призначено покарання за ст.395, ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки,
відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :
Як вбачається з матеріалів провадження вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_7 засуджено за ст.395 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.04.2016 року вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.02.2016 року змінено та призначено покарання ОСОБА_7 за ст.395 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки. На даний час відбув 2/3 строку покарання.
Початок строку покарання з 18.02.2016 року. Кінець строку 18.11.2018 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та застосувати до нього ст.81 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що з першого дня прибуття його в колонію він був працевлаштований у бригаді ДОЦ-2 пилорамщик деревини, за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці від адміністрації установи 4 рази отримував заохочення, внутрішнього розпорядку не порушує, характеризується посередньо, бере активну участь при проведені ремонту приміщень, дисциплінарні стягнення погашені.

Заслухавши засудженого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали провадження та матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, у відповідності до ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення в процесі відбування покарання. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержанні ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, а й активна форма його поведінки.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні належним чином мотивував в оскаржуваній ухвалі своє рішення, яке базується на досліджених у судовому засіданні доказах.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів, однак після звільнення з місць позбавлення волі знову скоював нові злочини. Злочин, за який він відбуває покарання на даний час, він скоїв в період іспитового строку. Наведене свідчить про значну суспільну небезпеку ОСОБА_7 та схильність останнього до скоєння злочинів.
Крім того, з наявної у матеріалах особової справи характеристики ОСОБА_7 вбачається, що останній характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався п`ять разів, при чому за створення конфліктної ситуації, в ході якої існувала загроза життю та здоров`ю засуджених, накладено стягнення у виді поміщення в ДІЗО на 8 діб, незважаючи на що 27.01.2018 року засуджений зберігав заборонені предмети за що оголошено догану.
Так як засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, має п`ять дисциплінарних стягнень, рішенням комісії установи було відмовлено у його умовно-достроковому звільненні, оскільки він не довів свого виправлення, а тому рішення суду першої інстанції про відмову в умовно-достроковому звільненню є законним, незважаючи на наявність у засудженого заохочень.

Ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2018 року в повній мірі відповідає вимогам ст.81 КК України та роз`ясненням п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», відповідно до яких умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише в тому випадку, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2018 року, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення, відмовлено залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді : (підпис)
Згідно з оригіналом