АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1887/17 Справа № 192/1172/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, за його апеляційною скаргою на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2017 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставився до праці за період з 2010 року по день досягнення пенсійного віку, оскільки останній не працював за власним бажанням. Крім того, суд врахував й те, що засуджений за весь час режиму утримання має одне стягнення, характеризується посередньо, в організації виховних та самодіяльних заходів, а також в реалізації програм диференційованого виховного впливу участі не приймає.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити. Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, адвокат посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. На думку захисника суд першої інстанції необґрунтовано залишив поза увагою ті обставини, що його підзахисний за період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, приймає участь у виконанні робіт із благоустрою установи, дотримується вимог пожежної безпеки і праці та не працює, оскільки досяг пенсійного віку. Поряд з цим, адвокат вважає, що суд безпідставно не врахував ту обставину, що засуджений має тяжкі захворювання через які не може працювати, та не приділив уваги поясненням представника виправної колонії. Крім того, на думку захисника, у відповідності з вимогами ст. 134 КВК України, ОСОБА_7 повинен вважатися таким, що стягнення не має.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, що підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, доводи захисника, який підтримав свою апеляцію, позицію засудженого, який підтримав апеляцію свого захисника, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 на час звернення до суду з клопотанням відбув більше половини строку призначеного йому покарання вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2010 року за ч. 1 ст. 115 КК України. Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 не був працевлаштований в Солонянській виправній колонії № 21 за власним бажанням та на момент розгляду клопотання досяг пенсійного віку. При цьому, ОСОБА_7 заохочень не має та згідно виписки з амбулаторної картки, 27 травня 2010 року взятий на диспансерний облік з ішемічною хворобою серця. За весь період відбування покарання засуджений має одне стягнення за порушення режиму утримання, а згідно наявних у справі характеристик, ОСОБА_7 характеризується посередньо, участі в виховних заходах, в роботі самодіяльних організацій, а також в реалізації програм диференційованого впливу не приймає.

Надаючи оцінку вказаним відомостям, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що вказані обставини не можуть свідчити про сумлінну поведінку засудженого та доведення свого виправлення ставленням до праці, є обґрунтованими. Так, матеріалами провадження підтверджено, що ОСОБА_7 за час відбування покарання взагалі не працював. На переконання колегії суддів, наявність зазначеної обставини свідчить про посереднє ставлення засудженого до праці, саме по собі не може свідчити про виправлення останнього та виключає можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ті обставини, що ОСОБА_7 за період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, приймає участь у виконанні робіт із благоустрою установи, дотримується вимог пожежної безпеки і праці та не працює, оскільки досяг пенсійного віку, в даному випадку вплинути на висновки суду не можуть.

Щодо наявності тяжких захворювань, через які засуджений не може працювати, то стороною захисту не надано доказів на підтвердження обставин їх виникнення спочатку відбування засудженим покарання. Крім того, згідно виписки з амбулаторної картки, засуджений є працездатним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання захисника засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його зміни або скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: