Справа № 343/1254/17
Провадження № 11-кп/779/414/2017
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 працевлаштований, однак відомості про покладені на нього обов`язки та ставлення до праці в особовій справі відсутні, не долучені вони і до клопотання чи в судовому засіданні, а відповідно твердження представника Долинського ВЦ з цього приводу є голослівними. Самі по собі факти відсутні у Сокирянській ВК та Долинському ВЦ дисциплінарних стягнень не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде вчиняти нові злочини. Саме такої думки дотримувалися і члени спостережної комісії при Долинській РДА, які згідно протоколу № 8 спостережної комісії при районній державній адміністрації від 18.07.2017 р. утрималися від спільного подання клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 у зв`язку з вчиненням важкого злочину. Окрім цього, невідбутий термін покарання становить 1 рік 7 місяців 15 днів. Тому наявність в конкретному випадку лише формально-юридичних підстав, не свідчить про виправлення засудженого та не дає йому право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вказує на те, що з даною ухвалою він не згідний, оскільки вважає, що суд не врахував усіх підстав, як формально-юридичних так і практичних, що свідчать про те, що він став на шлях виправлення.

Посилається на те, що за весь час перебування у центрі він зарекомендував себе з позитивної сторони, порушень режиму відбування покарання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладалися, оголошувалося одне заохочення правами начальника установи.

Практично з перших днів перебування у виправному центрі він був працевлаштований. на даний час працює на МПП « Таля».

Разом з тим, судом не було прийнято до уваги, що на протязі всього терміну відбування покарання як у Сокирянській ВК-67 так і в Долинському виправному центрі № 118 він обрав активну участь у різних діючих програмах таких як «Духовне відродження» та інших, які відображені в його особовій справі.

Крім того судом не було витребувано характеристик з місця його роботи, які свідчать про його сумлінне ставлення до праці. Не було враховано те, що під час відбування покарання він здобув професію газоелектрозварника з відзнакою.

Всі вищеперераховані факти свідчать про те, що він постійно намагався вести активну участь у громадському житті, займався підвищенням свого загальоосвітнього рівня, тобто його поведінка набувала активної форми, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення і чого не врахував Долинський районний суд.

Просить ухвалу суду скасувати та направити на новий судовий розгляд.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги засудженого, просив залишити без змін ухвалу суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_8 , прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням матеріального права та дотриманням вимог процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання начальника Долинського виправного центру №118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_8 засуджений 14.05.2014 року Апеляційним судом Закарпатської області за ч.3 ст.152, ч.2ст.153, ч.1ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі. Строк відбуття ОСОБА_8 покарання обчислювати з моменту взяття його під варту 14.05.2014 року.

Зараховано у строк відбуття ОСОБА_8 покарання час перебування його під вартою з 26.09.2012 року та час відбуття покарання у виді обмеження волі у Долинському виправному центрі (№118) УДПтСУ Івано-Франківської області до 08.01.2014 року з врахуванням вимог ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.03.2016 року зараховано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 14.05.2014 року, строк його попереднього ув`язнення з 26.09.2012 року по 01.08.2013 року та з 11.02.2015 року по 16.04.2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.12.2016 року замінено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання, призначену 14.05.2014 року вироком Апеляційного суду Закарпатської області, у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 3 (три) місяці та 14 (чотирнадцять) днів більш м`яким покаранням у виді обмеження волі строком 2 (два) роки 3 (три) місяці та 14 (чотирнадцять) днів.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.02.2017 року засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано в строк покарання за правилами ст. 72 КК України час слідування його під вартою до Долинського ВЦ № 118 з 26 грудня 2016 року по 20 січня 2017 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 від 27.07.2017 року, наданої ДУ «Долинський ВЦ № 118», вбачається, що засуджений ОСОБА_8 в установах відбування покарань перебуває з 14.05.2014 року. Згідно з довідкою ДУ «Долинський виправний центр (№118)» від 13 травня 2017 року виконавчі листи про сплату позовів та аліментів в бухгалтерію установи на виконання не поступали (а.п. 3).

Під час тримання в УВП №9 м.Ужгород та СІЗО м.Київ не допускав порушень вимог режиму тримання під вартою, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались.

З 05.07.2014 року відбував покарання в Сокирянській ВК (№67). Був працевлаштований на виробництві установи. Не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, оголошувалось одне заохочення правами начальника відділення СПС.

20.01.2017 року прибув в Долинський виправний центр (№118). Був працевлаштований на дільниці МПП «Таля», де працює по даний час. Порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались. Оголошувалось одне заохочення правами начальника установи.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, на думку колегії суддів, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч.1,3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України, дотримання якого засудженим ОСОБА_8 підтверджується його позитивною характеристикою.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_8 отримали належну оцінку судом у виді заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке на строк 02 роки 03 місяці 14 днів.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що з часу прийняття такого рішення пройшов нетривалий строк, під час якого засуджений ОСОБА_8 отримав тільки одне заохочення.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що зі змісту пояснень наданих засудженим ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду вбачається, що він вважає його засудження за вироком Апеляційним судом Закарпатської області за ч.3 ст.152, ч.2ст.153, ч.1ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі несправедливим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відмову у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 належним чином врахував умови, що передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення, та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за такий період часу засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. А дані про особу засудженого та вказані обставини не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5