07 грудня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
уродженця та мешканця
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за касаційною скаргою засудженого на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2016 року та вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 09 червня 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що під час судового провадження було порушено його право на захист, зокрема, в суді першої інстанції не вручено пам`ятку про права та обов`язки, в суді апеляційної інстанції не роз`яснено його процесуальні права. Вказує на те, що стороною захисту обов`язки виконувались недобросовісно, а призначений апеляційним судом захисник не мав правових підстав для здійснення його захисту. Також зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не врахував усіх пом`якшуючих покарання обставин, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. При цьому апеляційний суд належним чином не мотивував свого рішення у відповідності до вимог КПК України. Крім того, засуджений вказує на неналежне викладення формулювання обвинувачення та проведення слідчих дій з порушенням вимог КПК України.
Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 09 червня 2017 року вирок місцевого суду в частині звільнення від відбування покарання скасовано, ухвалено новий, яким ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

У решті вирок місцевого суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 26 лютого 2016 року близько 23.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Ford Tranzit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у с. Ромачевиця на вул. Духновича Мукачівського району Закарпатської області, порушив вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 12.1, 19.3 Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Merсedes 814», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого пасажир автомобіля «Ford Tranzit» від отриманих тяжких тілесних ушкоджень помер.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання скарги, пояснення прокурора та потерпілого із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в касаційному порядку не оспорюються.
Щодо доводів касаційної скарги засудженого про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки та дані про особу засудженого, зокрема, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання - щирого каяття та сприяння розкриттю злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, дотримався вимог статей 65 67 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати призначене покарання надмірно суворим, як про це зазначено в касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.
Вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 ухвалений з дотриманням вимог ст.ст. 370, 374, 420 КПК України та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував засуджений, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2016 року та вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 09 червня 2017 року щодо нього - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3