АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1182/17 Справа № 185/1182/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002425, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року,ухвалений стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Павлограді Дніпропетровської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4,6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.194 КК України - у виді 10 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_7 майна; за п.п.4,6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення строком на 15 років з конфіскацією всього належного ОСОБА_7 майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного ОСОБА_7 майна.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення - з 18 вересня 2016 року по день набрання вироком законної сили відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-трасологічних експертиз в сумі 2111 (дві тисячі сто одинадцять) грн. 04 коп; судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу в сумі 1323(одна тисяча триста двадцять три) грн. 10 коп., судової пожежотехнічної експертизи в сумі 1323( одна тисяча триста двадцять три) грн. 10 коп., судово-товарознавчих експертиз в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , 18 вересня 2016 року, приблизно з 00 годин 20 хвилин знаходився на сходинковому майданчику між 1 -м та 2-м поверхами 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де між ним та його дружиною - ОСОБА_9 , виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 , поваливши дружину на підлогу умисно, з особливою жорстокістю наніс 128 ударів заготовленим кухонним ножем в область лівого ока, обличчя, шиї, грудної клітини, живота ОСОБА_9 , спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, від яких вона померла.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 заволодів жіночою сумочкою ОСОБА_9 , в якій знаходилися грошові кошти в сумі 39550 грн., ключі від квартири АДРЕСА_3 та зник з місця скоєння кримінального правопорушення.

18 вересня 2016 року приблизно о 01годині 05 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , яка належала на праві приватної власності його дружині ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на знищення вищевказаної квартири, порушуючи встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки, на кухні ввімкнув подачу газу на газовій плиті, повернувши одну з чотирьох конфорок та залишив вказану квартиру, що спровокувало вибух газоподібної суміші та виникла пожежа, внаслідок чого були пошкоджені будівельні конструкції 5-поверхового панельного жилого будинку АДРЕСА_5 , а мешканці вказаного вище будинку були залишені без житла та засобів існування.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок, згідно з яким ОСОБА_7 визнати винним за п.п. 4,6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 2 ст. 194 КК України -у виді позбавлення волі строком на десять років. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На його думку, має місце невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Зазначив, що відповідно до п. 3 Постанови ПВСУ №7, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Ці роз`яснення Пленуму ВСУ судом при призначенні покарання ОСОБА_7 враховані не були.

Так, судом не було враховано у достатній мірі те, що ОСОБА_7 через нетривалий проміжок часу, який вимірювався годинами, було вчинено три умисні злочини, два з яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами проти життя, та один тяжкий.

Потерпілою за п.п.4,6 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України є дружина обвинуваченого, сам спосіб, у який скоєно убивство ОСОБА_9 , вражає своїм цинізмом та зухвалістю.

Крім того, безпосередньо після розбійного нападу та убивства дружини, ОСОБА_7 вчинив вибух у багатоповерховому житловому будинку, котрий лише завдяки щасливому випадку не призвів до значних людських жертв, оскільки ОСОБА_7 усвідомлював, що у нічний час більшість мешканців будинку перебували вдома.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах, викладених у вироку.

Твердження прокурора про те, що має місце невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого ОСОБА_7 спростовуються висновками суду викладеними у вироку.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі посилається виключно на зазначені вище обставини, тобто мотивує незаконність вироку суду першої інстанції лише в частині призначеного покарання через його м?якість. Інші обставини кримінального провадження прокурор не оспорює. Його апеляційна скарга містить вимоги призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за п.п. 4,6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 2 ст. 194 КК України -у виді позбавлення волі строком на десять років. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не врахував положення п. 3 Постанови ПВСУ №7 про призначення покарання, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

В даному випадку, призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, про яке просить прокурор, не відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого та обставинам справи, оскільки відповідно до ст.64 КК України, довічне позбавлення волі є найсуворішим із всіх видів основних покарань і встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується у випадках, спеціально передбачених законом.

При обранні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, що його характеризують. Встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_7 злочини відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та досягнення інших цілей покарання, неможливо без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі, обравши найбільший строк такого покарання в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій п.п. 4,6 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року,ухвалений стосовно ОСОБА_7 за п.п.4,6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194 КК України залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 вересня 2016 року до 20 червня 2017 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: