Апеляційний суд Рівненської області
Справа № 11-73/2012 Головуюча у 1 інстанції Прачук Л.І.
Категорія: ч. 1 ст. 296 КК України Доповідач - Збитковська Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2012 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого - судді Збитковської Т.І.

Суддів - Полюховича О.І, ОСОБА_1

За участю прокурора Іванціва М.Р.

Засудженого ОСОБА_2

Потерпілої ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, засудженого ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3 на вирок Радивилівського районного суду від 15 листопада 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 і мешканець с. Козин Радивилівського району Рівненської області, громадянин України, одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючий, раніше судимий, востаннє - 27 квітня 2010 року Апеляційним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 350 КК України на три роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в один рік, -

засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Як визнав доведеним суд, 13 квітня 2011 року близько 12.00 год. ОСОБА_2 на вулиці в с. Козин Радивилівського району Рівненської області, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності інших осіб безпричинно чіплявся до гр. ОСОБА_3А, ображав її, нецензурно висловлювався на її адресу та умисно заподіяв їй кулаками рук по тілу легкі тілесні ушкодження.

У поданих на вирок суду апеляціях:

Прокурор, який затвердив обвинувальний висновок у справі, не оспорюючи правильності кваліфікації дій засудженого і доведеності його вини, ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого, неправильного застосування кримінального закону та постановлення нового вироку, яким призначити ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 296 КК України покарання у виді двох років обмеження волі, частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком від 27.04.2010 року і остаточне покарання призначити три роки обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_2 просить скасувати вирок, як незаконний, і зазначає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він потерпілу не ображав і не наносив їй тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_3 вважає призначене засудженому покарання надто мяким, а рішення суду стосовно часткового задоволення її позовних вимог і стягнення 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди - безпідставним. Просить скасувати вирок суду з направленням справи на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, засудженого ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3 на підтримання поданих апеляцій, перевіривши матеріали справи й обговоривши викладене в апеляціях, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляції засудженого та потерпілої - відхиленню з таких підстав.

Винність ОСОБА_2 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та заподіянні ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку.

Твердження засудженого ОСОБА_2 в апеляції про те, що він не вчиняв даного злочину і не наносив потерпілій тілесних ушкоджень, а свідок ОСОБА_4В, на пояснення якого, як на доказ його вини, покликається суд, взагалі не був допитаний, не можна визнати обґрунтованими.

Як в ході досудового слідства, так і під час розгляду справи судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_3А, свідки ОСОБА_5Г, неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, допитаний з дотриманням вимог КПК України, ствердили про те, що ОСОБА_2 13 квітня 2011 року дійсно ображав потерпілу і завдав їй тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 92-Е від 27.05. 2011 року/а. с. 25/, на час обстеження у ОСОБА_3 виявлено крововиливи на лівому плечі та спині зліва на рівні лопатки, а також в ділянці молочної залози, які могли утворитися 13 квітня 2011 року, є не характерними для самопадіння і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

При призначенні покарання суд, як видно з вироку, врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_2 злочину, який законом віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного, і призначив йому максимальний розмір покарання у виді штрафу - тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачений санкцією ч. 1 ст. 296 КК України, яке, на думку колегії суддів, не можна вважати надто мяким покаранням.

Вирок суду містить і вмотивування прийнятого рішення щодо часткового задоволення позовних вимог морального характеру потерпілої ОСОБА_3

Зокрема, приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 10 000 грн. на користь потерпілої, суд виходив не лише з фактичних обставин даної справи, за яких ОСОБА_3 отримала легкі тілесні ушкодження, але й врахував, що вона терпіла фізичний біль, злякалася, пережила душевні страждання і приниження честі та гідності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин суду першої інстанції слід було у вироку зазначити про необхідність самостійного виконання вироку Апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2010 року, яким ОСОБА_2 засуджено до покарання з іспитовим строком.

Враховуючи наведене, вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, задовольнити частково.

Вирок Радивилівського районного суду від 15 листопада 2011 року стосовно ОСОБА_2 змінити.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції.

Вирок Апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2010 року стосовно ОСОБА_2 виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без зміни, а апеляції засудженого та потерпілої - без задоволення.

С У Д Д І :

Т.І. ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_1