Справа № 372/2815/17
Провадження № 1-кп-223/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001391 від 25.08.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Обухів Київської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, раніше судимого: 14.07.2008 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст.186КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 17.05.2011 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 24.02.2012 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково 29.04.2016 року на не відбуту частину покарання 10 місяців 13 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову повторно вчинив новий умисний, корисливий злочин проти власності за таких обставин.

25 серпня 2017 року, близько 00 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном неповнолітнього ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 , перебуваючи на пішохідній доріжці поряд будинку № 1 по вул. Малишка в місті Обухів, Київської області, погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я щодо останніх, відкрито, повторно заволодів мобільним телефоном марки «Меіzu 3 МS», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 12-4/1075 від 05.09.2017 року становить 667 гривень 33 копійки, належним неповнолітньому ОСОБА_6 , та мобільним телефоном марки «Ірhоnе 4», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 12-4/1075 від 05.09.2017 року становить 623 гривні 00 копійок, що належить неповнолітньому ОСОБА_5 , післячого з місця вчинення злочину зник разом із речами потерпілих.

Викраденим майном, а саме мобільними телефонами неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив неповнолітньому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 623 гривні 00 копійок, а неповнолітньому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 667 гривень 33 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому злочині визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого правопорушення (викладені в обвинувальному акті), погодившись з часом, місцем та способом вчинення злочину та кількістю викраденого. Пояснив, що він дійсно 25 серпня 2017 року близько 00 год. 10 хв., перебуваючи на пішохідній доріжці поряд з будівлею № 1 по вулиці Малишка місті Обухові Київської області, погрожуючи застосуванням насильства потерпілим, заволодів мобільними телефонами неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Викраденими у потерпілих телефонами розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений погодився (за клопотанням прокурора) на обмежене дослідження матеріалів кримінального провадження. Зазначив, що він правильно розуміє всі обставини, дана позиція є добровільною, йому зрозуміло, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У скоєному він повністю кається, просив суд суворо не карати його.

Законні представники в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд провадження без них та потерпілих. Зазначили, що претензій до обвинуваченого не мають.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у відкритому заволодінні чужим майном (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, як не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також висновки досудової доповіді органу пробації.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилання на таку обтяжуючу покарання обставину як рецидив злочинів, оскільки в даному випадку рецидив є різновидом повторності, яка є кваліфікуючою ознакою вчиненого ОСОБА_4 злочину.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність та рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена в статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, що і має місце у даному випадку, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України рецидив злочинів суд не може ще раз ураховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючих покарання обставини та відсутність обтяжуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, не працює, не має місця реєстрації, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, висновки досудової доповіді органу з питань пробації (відповідно до яких існує висока ймовірність вчинення повторного правопорушення, а виправлення особи без позбавлення або обмеження волі становить небезпеку для суспільства), а також враховуючи відсутність характеристики за місцем проживання та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування статей 75, 76 КК України з врахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі і за вчинення корисливих злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково, через нетривалий час знову вчинив умисний корисливий злочин.
Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 395 гривень 48 копійок слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє, цивільні позови не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін, враховуючи те, що суд призначає покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись статтями 368,370,374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 25 серпня 2017 року, зарахувавши йому в строк відбування покарання строк тримання під вартоювідповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою у Державній установі Київський слідчий ізолятор - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні : диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом слідчого експерименту від 25.08.2017 року за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , що перебуває при матеріалах кримінального провадження; диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом слідчого експерименту від 25.08.2017 за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , що перебуває при матеріалах кримінального провадження, диск з відеозаписом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 від 25.08.2017 року, що перебуває при матеріалах кримінального провадження, диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом допиту свідка ОСОБА_7 , що перебуває при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільні телефони марки «Меіzu 3 МS» та «Ірhоnе 4», передані законним представникам для зберігання - залишити за належністю; ремінь темно-зеленого кольору, вилучений під час обшуку в будинку ОСОБА_4 , який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Обухівського ВП повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарозначої експертизи № 12-4-1075 від 05.09.2017 року в сумі 395 гривень 48 копійок на користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

СуддяОСОБА_1