Дата документу Справа № 331/6587/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/6587/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/1315/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника адвоката ОСОБА_7 ,
особи на майно, якої накладено арешт ОСОБА_8 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року,
якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб «Daewoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Daewoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та ключі від «Daewoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що були вилучені 20 вересня 2017 року в ході проведення огляду місця події по вул. Фортечній в м. Запоріжжя, з метою його збереження та подальшого відчуження. Заборонено використання та розпоряджання арештованим майном.
Згідно з ухвалою слідчого судді, до суду звернувся слідчий із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначено, що СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002787, внесеному до ЄРДР 15.07.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КПК України. 20.09.2017 року, приблизно о 15:40 годині, в ході огляду автомобіля марки «Деу Нексія», д.н. НОМЕР_3 , який було припарковано напроти б. 2-в по вул. Запорізькій в м. Запоріжжя, було вилучено технічний паспорт на вказаний автомобіль з ознаками підробки. Під час досудового розслідування встановлено, що вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_8 .
На теперішній час з метою проведення подальшого судового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, з метою проведення судово-криміналістичної експертизи, а також з метою недопущення знищення або руйнування автомобіля, який є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив про те, що враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування заборони використання та розпорядження майном, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 зазначив, що слідчий суддя в порушення вимог чинного КПК України незаконно наклав арешт на автомобіль, оскільки кузов автомобіля, на який накладено арешт ухвалою від 22.09.2017 року, відрізняється від номеру кузова автомобіля, який перебуває у розшуку. На думку апелянта, слідчий суддя в порушення ст.ст. 169, 171-174 КПК України не прийняв до уваги докази, які могли суттєво вплинути на його висновки, порушив норми процесуального та матеріального права.
На підставі викладеного, апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді від 22.09.2017 року.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; власника майна та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить до наступних висновків.
За ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального-процесуального закону, за вимогами ч.1 ст.412 КПК України, є такі порушення вимог цього КПК, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади доступу до правосуддя і змагальності сторін. У відповідності до вимог ч.3 ст.21 КПК України, кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи що стосується його прав та обов`язків, у порядку передбаченому цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається за участю власника майна, за винятком випадку, встановленого частиною другою цієї статті (у випадку, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна).
Слідчий в клопотанні послався на положення ч.2 ст.172 КПК України, однак належним чином не мотивував свої доводи щодо необхідності розгляду клопотання без власника майна. Слідчий суддя на цю обставину увагу не звернула.
З матеріалів наданих апеляційному суду випливає, що майно на яке в подальшому було накладено арешт, фактично було вилучено протоколом огляду від 20.09.2017, і воно фізично не перебувало у власника, відтак останній об`єктивно не міг створити будь яких перепон для забезпечення арешту майна, натомість внаслідок розгляду клопотання без участі ОСОБА_8 суттєвим чином були порушенні його процесуальні права.
Окрім цього, відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно з п.3 ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено документи які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Вказаних відомостей в клопотанні зазначено не було.

Положенням ч.5 ст.171 КПК України передбачено, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Як вже було зазначено, фактично майно було вилучено 20.09.2017, а клопотання подано 22.09.2017.

Окрім вказаних недоліків допущенних при розгляді клопотання колегія суддів також звертає увагу також на інші порушення.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
Органом досудового розслідування і слідчим суддею, не дотримано зазначених вимог закону.
Так в рамках зазначеного кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР були внесені за правовою кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України. В фабулі йдеться про вилучення технічного паспорту на автомобіль «Деу Нексія», д.н. НОМЕР_3 зі слідами підробки. Відповідно майно, яке може виступати об`єктом арешту у вказаному провадженні - є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (в ЄРДР зазначено - технічний паспорт), адже саме воно, на переконання органу досудового розслідування, має ознаки підробки. Будь яких відомостей про те, що в ЄРДР вносились відомості за ст.289 чи то ст.290 КК України, в яких би фігурував автомобіль «Деу Нексія», д.н. НОМЕР_3 , відсутні. Натомість зі змісту клопотання слідчого і ухвали слідчого судді випливає, що арешт вилученого автомобіля був обумовлений необхідністю проведення експертизи з метою встановленню чи піддавався первинний заводський ідентифікаційний номер (номер кузова) зміненню шляхом перебивання символів кустарним способом та чи маються в ньому зміни первісного стану. На переконання колегії суддів автомобіль у вказаному кримінальному провадженні (за кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України) не може виступати у якості речового доказу,а тому у вказаному випадку відсутня така мета накладення арешту як збереження речового доказу (п.1 ч.2 ст.170 КПК України).
Окрім цього, підчас апеляційного розгляду провадження апелянтом були надану суду докази про те, що автомобіль «Деу Нексія» на який було накладено арешт не перебував і не перебуває у розшуку, а також інформацію про реєстраційні операції (зміни власників) вказаного автомобіля з 2006 року по теперішній час.
Крім того, під час постановлення ухвали, слідчим суддею не взято до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для особи, в якої його вилучили.
За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, ухвала слідчого судді внаслідок її незаконності і необґрунтованості підлягає скасуванню, клопотання слідчого має бути залишено без задоволення, а вилучене майно підлягає поверненню ОСОБА_8 .
Керуючись ст. ст. 304, 309, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб «Daewoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Daewoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та ключі від «Daewoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що були вилучені 20 вересня 2017 року в ході проведення огляду місця події по вул. Фортечній в м. Запоріжжя, з метою його збереження та подальшого відчуження. Заборонено використання та розпоряджання арештованим майном, скасувати.
Клопотання слідчого про арешт майна залишити без задоволення.
Автомобіль «Daewoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Daewoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та ключі від «Daewoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_1 повернути ОСОБА_8 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4