Справа 556/161/18
Номер провадження 1-кс/556/32/2018

У Х В А Л А
про арешт майна та повернення тимчасово вилученого майна
Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого СВ Володимирецького ВП ОСОБА_4 ,
володільця майна - ДП "Рафалівський лісгосп" - ОСОБА_5 ,
володільця майна ОСОБА_6 ,
представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП України в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна, -
Старший слідчий Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП України в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням, яке погоджене прокурором Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури про арешт майна.
В судовому засідання слідчий підтримала клопотання повністю, надала пояснення по його суті. Прокурор та представник ДП "Рафалівський лісгосп" підтримали клопотання повністю, володілець транспортного засобу та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили повернути автомобіль володільцю.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
Зокрема встановлено, що 07.02.2018 року о 03 год. 35 хв. до Володимирецького ВП надійшло повідомлення зі служби 102 лісничого Городецького лісництва ОСОБА_8 про те, що 07.02.2018 року приблизно о 03 годині на автодорозі в с.Стара Рафалівка було зупинено автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом тентованим марки FRUENHAUF реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході якого у транспортному засобі виявлено пиломатеріали, а саме заготовку для піддонів. Однак документи на дані пиломатеріали відсутні. Вищезазначений автомобіль з деревиною вилучено та поміщено на територію Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області.
Вилучені автомобіль та деревину було визнано речовим доказом, що підтверджується постановою слідчого від 07.02.2018 року.
Як вбачається зі ст.167, 168, 169 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення. Тимчасове вилучення майна може бути проведено під час огляду та обшуку.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п.1) ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вилучена 07.02.2018 року лісопродукція визнана речовим доказом, у кримінальному провадженні, клопотання про арешт майна є належно обгрунтованим, подано до суду із дотриманням вимог ч.5 ст.171 КПК України, накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечення позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) із забороною розпоряджатися ним може привести до зміни чи знищення речових доказів, з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.
З приводу арешту автомобіля слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Як вбачається з ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи встановлені на час розгляду клопотання обставини справи, слідчому судді не надано достатніх та необхідних доказів, які б обгрунтовували необзідність арешту транспортного засобу та наявність ризиків його знищення, спотворення або втрати.
В той же час, в судовому засіданні володілець транспортного засобу та його представник, належно обгрунтували свої заперечення та довели, що позбавлення володільця права володіти та користуватись транспортним засобом є обтяженням, яке не співмірне з завданнями кримінального провадження, для досягненняяких застосовувася арешт майна, а саме - для збереження речового доказу.
Про це свідчить, зокрема, та обставина, що володілець траснпортного засобу надав слідчому судді письмові докази - договір про відпуск лісопродукції, акт звірки за цим договором, а також інші докази, які свідчать про придбання певного об"єму лісопродукції на підставі цивільно-правових угод; водію транспортного засобу або володільцю транспортного засобу або іншим особам не оголошено про підозру.
При цьому слідчий суддя також приймає до уваги ту обставину, що у відповідності до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, партій товару, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про можливість повернення речового доказу - автомобіля та напівпричіпа його законному володільцю під зберігальну розписку, оскільки ці речі не містить на собі слідів злочину, і це не призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати або знищення цього речового доказу.
З огляду на це, в задоволенні клопотання про арешт майна в цій частині слід відмовити, повернувши тимчасово вилучене майно - автомобіль та напівпричіп - володільцю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити частково.
Для збереження речових доказів, накласти арешт на пиломатеріали, які поміщені в автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп тентований марки FRUENHAUF реєстраційний номер НОМЕР_2 , які зберігаються на території Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області.
Для виконання ухвали місцем зберігання арештованого майна визначити територію ДП "Рафалівський лісгосп" в смт.Володимирець.
Арешт накласти у формі встановлення заборони розпоряджатись (відчужувати) та змінювати вказане в ухвалі майно.
Тимчасово вилучене майно - автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп тентований марки FRUENHAUF реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути володільцю ОСОБА_6 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Апеляційного суду Рівненської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1