АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1642/15-к Номер провадження 11-кп/786/106/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121; т.з.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем с/з ОСОБА_5
за участі: прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 14.09.2015 року стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-
у с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п`ять років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду 18.04.2015 року, близько 16-00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшовши до кімнати свого будинку, за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , виявив сплячого на дивані свого зятя ОСОБА_10 , 1974 року народження, який також перебував в стані алкогольного сп`яніння. Під час намагання ОСОБА_8 розбудити зятя між ними виникла сварка на ґрунті особистих неприязних стосунків, в ході якої ОСОБА_10 схопив ОСОБА_8 за голову, а останній, схопивши правою рукою кухонний ніж, який лежав поруч із диваном, умисно завдав ОСОБА_10 один неприцільний удар у ділянку грудної клітини зліва, чим згідно висновку судово медичної експертизи № 431 від 20.05.2015 року, спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження по критерію загрози для життя, що спричинили смерть ОСОБА_10 .. Причиною смерті ОСОБА_10 стала гостра крововтрата, яка розвинулась при сліпому проникаючому колото-різаному поранені грудної клітки з пошкодженням внутрішніх органів.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам, що потягло за собою ухвалення неправильного рішення щодо перекваліфікації дій винного з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України. Вважає, що при призначенні покарання суд безпідставно застосував ст.69 КК України.

Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

У поданій потерпілим ОСОБА_9 апеляційній скарзі міститься прохання скасувати вирок суду в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що незважаючи на те, що під час досудового розслідування та під час судового слідства були встановлені обставини, які підтверджують вчинення ОСОБА_8 саме вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, суд безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України. Також судом не мотивовано та безпідставно застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.69 КК України.

Крім того, вказав, що під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були допущені істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як були порушені його права та права ОСОБА_11 як потерпілих, передбачені ст. ст. 56, 364 КПК України.

Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні підтримала доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги потерпілого, просила їх задовольнити з наведених у них підстав.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення апеляцій прокурора та потерпілого.

Мотиви суду
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне , обґрунтоване та вмотивоване судове рішення в якому правильно встановивши фактичні обставини по справі та давши їм правтльну юридичну оцінку , мотивував своє рішення належними і допустимими доказами.

Так, обґрунтовуючи свій висновок щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України суд першої інстанції послався на показання самого обвинуваченого , показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , показання судово-медичного експерта ОСОБА_20 , протоколи огляду , висновки судово-медичних експертиз , які в своїй сукупності вказують на вчинення обвинуваченим злочину за обставин, наведених у вироку суду.

Висновки суду про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що спричинили його смерть саме обвинуваченим ОСОБА_8 ніким не оспорюються, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах і є вірними.

Доводи наведені в обґрунтування висновку суду підтверджуються зокрема:

-протоколом огляду місця події від 18.04.2015 року згідно якого по АДРЕСА_1 на підлозі житлової кімнати біля дивану виявлено труп ОСОБА_10 з колото-різаним пораненням на передній поверхні грудної клітини зліва, на зовнішній поверхні покривала ближче до краю дивану виявлена пляма бурого кольору схожа на кров, в приміщенні кухні на столі виявлено кухонній ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров (а.с.54-62);

- висновком судово-медичної експертизи № 431 від 20.05.2015 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_10 стала гостра крововтрата, яка розвинулася при сліпому проникаючому колото-різаному пораненні грудної клітки з пошкодженням внутрішніх органів. Раньовий канал, загальною довжиною близько 13 см, має направлення спереду назад, дещо зліва направо. Об`єктивних судово-медичних даних про положення потерпілого в момент отримання тілесних ушкоджень та про взаємно розташування потерпілого та нападника немає. При судово-токсилогічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,5 проміле, що стосовно живої особи відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.133-135);

- висновком медичного огляду зі змісту якого вбачається, що станом на 01.29 год 19.04.2015 року ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с70);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2015 року в ході якого на місці перевірялись показання ОСОБА_8 , який показав, як після того як він розбудив ОСОБА_10 той встав з дивану та почав сунутися на нього з погрозами, схопив його долонею правої руки за голову, а лівою хотів схопити його за руку, в якій ОСОБА_8 тримав ніж. В цей момент ОСОБА_21 наніс удар ножем у ліву половину грудної клітки спереду, трохи зверху вниз, ззаду наперед, так що ніж увійшов в тіло майже перпендикулярно приблизно на глибину 10-15 см (а.с.79-85);

- висновком експерта № 431-а від 28.05.2015 року згідно якого показання підозрюваного ОСОБА_8 дані ним 26.05.2015 року в ході проведення слідчого експерименту загадом не суперечать даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 в частині характеру, локалізації, кількості та механізму утворення тілесних ушкоджень (а.с.136); - висновками судово-медичних експертиз №№ 516, 203 згідно яких на фрагменті тканини(вказаному слідчим як виріз покривала) та на щоці клинка ножа знайдена кров людини (де виявлений антиген А), яка може походити від ОСОБА_10 (а.с.89-90,92-96);

- висновком № 150-МК судово-медичної експертизи речових доказів, згідно якого на клаптику шкіри, з передньої поверхні грудної клітки зліва від трупу ОСОБА_10 виявлено коло-різане ушкодження яке утворилося від дії колючо-ріжучого предмету, клинок якого мав лезо з однієї сторони і найбільшу ширину слідоутворюючої частини на рівні занурень біля 15 мм. В області ушкодження на клаптику шкіри, виявлено забарвлення, що характерне для присутності сполук заліза. Дане коло-різане ушкодження могло утворитися від дії клинка ножа, наданого на експертизу (а.с.97-98);

Таким чином колегія суддів вважає , що по справі зібрано достатньо доказів , які викривають ОСОБА_8 як особу , внаслідок протиправних дій якої настала смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Доводи апеляцій прокурора та потерпілого про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого , колегія суддів вважає непереконливими.

Так, за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження , що спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК) є злочином із змішаною формою вини. Суб`єктивна сторона вказаного злочину, при цьому, характеризується умислом щодо спричинення тілесних ушкоджень і необережністю до наслідків у вигляді смерті .

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного суду України від 07 лютого 2003 року № 2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження , яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК) , має значення з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння , зокрема враховувати спосіб , знаряддя злочину , кількість , характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень причини припинення злочинних дій , поведінку винного і потерпілого , що передували події , їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного , а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження , яке спричинило смерть потерпілого , ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинуваченим ОСОБА_8 дійсно було нанесено потерпілому ОСОБА_10 один удар ножем в область грудної клітини де розташовані в тому числі і життєво-важливі органи.

Разом з тим , як було встановлено судом першої інстанції , з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду , між обвинуваченим та потерпілим до вказаних подій неодноразово виникали конфлікти в результаті яких обвинуваченому спричинялись і тілесні ушкодження.

Так , допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 пояснювала , що між її батьком та ОСОБА_10 , із яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах і проживали в різних частинах одного будинку , досить часто виникали конфлікти. Був випадок коли її чоловік проломив голову батьку. Її чоловік був фізично значно сильнішим за батька.

Свідок ОСОБА_13 ( у вироку зазначено ОСОБА_22 ) надала суду першої інстанції аналогічні покази.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 в суді першої інстанції також повідомили про конфлікти , які відбувались між обвинуваченим та потерпілим.

Колегія суддів також звертає увагу , що конфлікт , наслідком якого стала смерть потерпілого , стався в помешканні обвинуваченого , при цьому , потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння , застосував силу до обвинуваченого. Обвинувачений наніс лише один неприцільний удар ножем , який заздалегідь для цього не брався з собою , а виявився на місці події випадково. Після нанесення одного неприцільного удару обвинувачений не намагався продовжувати свої дії , за умови якщо він мав умисел на позбавлення життя потерпілого , повідомив про вчинене членам родини , які викликали швидку допомогу та повідомили працівників міліції.

Варто , також , зазначити , що смерть потерпілого настала через пошкодження сліпої аорти , внаслідок крововтрати. Пошкоджено було лише верхню долю лівої легені , а серце взагалі не було пошкоджено. При цьому , колегія суддів акцентує увагу на тому , що важко уявити людину , яка не будучи обізнаною в медичній справі , яким є обвинувачений , наносячи удар ножем , свідомо припускала б пошкодження саме аорти і відповідно бажала б настання смерті , тобто умисел був би спрямований на заподіяння саме смерті.

Аналізуючи наведені обставини колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляцій прокурора та потерпілого про спрямованість умислу обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілого , а тому приходить до висновку , що суб`єктивне ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень , характеризується необережністю і його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ст.121 ч.2 КК України.

Не є обґрунтованими , на думку колегії суддів , також , і доводи апеляцій щодо призначення обвинуваченому занадто м`якого покарання.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно частини першої статті 69 КК України за наявності кількох обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину , з урахуванням особи винного суд , умотивувавши своє рішення , може , крім випадків засудження за корупційний злочин , призначити основне покарання , нижче від найнижчої межі , встановленої в санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу , або перейти до іншого , більш м`якого виду основного покарання , не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обставиною , яка пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того , колегія суддів звертає увагу , що фактично суд визнав обставинами , які пом`якшують покарання обвинуваченого , неправомірну поведінку потерпілого , перебування останнього в помешканні обвинуваченого, формально не зазначивши їх в якості обставин , що пом`якшують покарання у вироку , але врахувавши при призначенні покарання.

Із вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

При цьому , колегія суддів зауважує, що обвинувачений є особою пенсійного віку і вказану обставину слід визнати за таку , яка пом`якшує покарання обвинуваченого.

З урахуванням наведених вище обставин , що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину , враховуючи дані про особу останнього , який вперше притягується до кримінальної відповідальності , колегія суддів приходить до висновку , що призначення покарання із застосуванням положень статті 69 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства , які ставили б під сумнів законність , обґрунтованість та вмотивованість судового рішення , колегіє суддів не встановлено.

Рішення колегії суддів суду першої інстанції є законим , обґрунтованим і вмотивованим , а тому апеляційні скарги прокурора та потерпілого слід залишити без задоволення , а вирок суду щодо ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в ред. від 26.11.2015 року , в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18 квітня 2015 року по 15 квітня 2016 року та з 13 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись статтями 404,405,407 КПК України , колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення , а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 14.09.2015 року щодо ОСОБА_8 -без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в ред. від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання час перебування під вартою з 18.04.2015 року по 15.04.2016 року та з 13.04.202017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а особою яка перебуває під вартою - в той же самий строк з моменту отримання копії судового рішення

С У Д Д І :

____________ ________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .