Справа № 148/1513/15-к
Провадження № 1-кп/150/88/17
УХВАЛА
30 листопада 2017 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області у складі колегії суддів:
головуючого, судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
під час розгляду в підготовчому судовому засіданні в залі суду Чернівецького районного суду Вінницької області кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000130 від 05.06.2014 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубань Немирівського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, інваліда першої групи, з середньою освітою, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Чернівецького районного суду Вінницької області перебуває вказане кримінальне провадження.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У судовому засіданні 30.11.2017 від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, яке обґрунтоване тим, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, що були встановлені попередніми ухвалами суду під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовженні, а інші запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вищевказаних ризиків та не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.
Обвинувачений та його захисник заперечили щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що похилий вік, стан здоров`я - інвалід I групи, виключають наявність ризиків переховуватися від суду чи впливати на потерпілих чи свідків у даному кримінальному провадженні, а тому просить застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Згідно вимог ч.ч.1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Колегія суддів, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, його захисника, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пп. ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
У частині 1 статті 183 КПК України зазначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
При прийнятті рішення про продовження строків тримання під вартою суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується в організації умисного вбивства на замовлення, правова кваліфікація злочину за ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України відповідно, на досудовому розслідуванні він повідомлений про підозру у вчиненні цього злочину, обвинувальний акт щодо нього надійшов до суду. Таким чином, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 ККУ.
При цьому, суд бере до уваги, що злочин, передбачений п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачене кримінальне покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 по суті даним складом суду не розпочато, свідки та потерпілі не допитані, матеріали справи не досліджені.
Зокрема, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 у квітні 2014 року познайомився з жителем смт. Теплик Вінницької області ОСОБА_8 , під час розмов з останнім неодноразово висловлював намір на фізичну розправу з ОСОБА_9 , шляхом його вбивства, в зв`язку з неприязними стосунками, які склались між ними, повідомляючи про готовність виплати грошової винагороди особі, яка здійснить вбивство останнього.
У травні 2014 року ОСОБА_6 в черговій розмові з ОСОБА_8 запропонував йому здійснити вбивство ОСОБА_9 , пообіцявши виплатити за це грошову винагороду в сумі 1 200 доларів США. Після згоди ОСОБА_8 на пропозицію ОСОБА_6 , останній через деякий час зустрівся з ОСОБА_8 , передав йому кошти в сумі 700 доларів США, та 01.06.2014 передав ОСОБА_8 ще 500 доларів США, як оплату за здійснення вбивства ОСОБА_9 .
Для реалізації свого умислу ОСОБА_6 , 04.06.2014 передав ОСОБА_8 заряджений обріз мисливської рушниці моделі «J.P.SАUER&SOHN SUHL» № НОМЕР_1 .
Після чого, ОСОБА_8 , виконуючи умови домовленості між ним та ОСОБА_6 про вчинення вбивства ОСОБА_9 , взявши з собою обріз мисливської рушниці моделі «J.P.SАUER&SOHN SUHL» № НОМЕР_1 , 05.06.2014 року попередньо організувавши зустріч по мобільному телефону з ОСОБА_9 , біля 08.00 год. на своєму автомобілі марки «HYNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_2 , приїхав в м. Немирів Вінницької області, де залишив свій автомобіль в провулку, який сполучає вулиці 25 років Жовтня та Леніна. Біля 08.10 год. ОСОБА_9 на своєму автомобілі марки «Daewo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 , зупинився біля одного із домогосподарств по вулиці 25 років Жовтня, де до нього підійшов ОСОБА_8 , і відкривши задні дверцята, з дозволу ОСОБА_9 сів до салону автомобіля. Знаходячись на задньому сидінні автомобіля, ОСОБА_8 здійснив один постріл з обрізу мисливської рушниці в потиличну частину голови ОСОБА_9 . Від отриманого вогнепального поранення ОСОБА_9 помер на місці події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 79 від 03.07.2014 року смерть ОСОБА_9 настала внаслідок сліпого вогнепального поранення голови з розтрощенням кісток склепіння та основи черепу, забою та розміжчення головного мозку, гострої крововтрати, часткової втрати речовини головного мозку.
Після скоєння вбивства, ОСОБА_8 в цей же день прийшов до домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , та віддав йому знаряддя злочину - обріз мисливської рушниці моделі J.P.SАUER&SOHN SUHL № НОМЕР_1 . В подальшому ОСОБА_6 з метою приховання слідів вчиненого злочину, викинув вказаний обріз мисливської рушниці в водоймище, розташоване поблизу вулиці Володарського в м. Немирів Вінницької області.
Таким чином, дії ОСОБА_6 згідно зміненого обвинувального акту кваліфіковано за ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
9.05.2016 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалами суду від 01.07.2016, 23.08.2016 та 20.10.2016, а також ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12.10.2017.

Судом береться також до уваги, що обвинувачений ніде не працює, є пенсіонером, інвалідом I групи.

Характер та обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також дані про те, що обвинуваченим було порушено вимоги ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.11.2014, якою йому було змінено міру запобіжного заходу з поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також те, що 02.12.2015 його було оголошено у розшук, характеризує його як особу, яка залишаючись на волі, може преховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим продовження строку застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що обумовлено також співрозмірністю з вчиненим кримінальним правопорушенням та завданими його діями наслідкам, та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
З врахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, якою передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченні статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для визначення розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Щодо заперечення захисника обвинуваченого щодо можливості ОСОБА_6 внаслідок свого стану здоров`я впливати на потерпілих чи свідків у даному кримінальному провадженні, то колегія суддів погоджується із думкою прокурора, що обвинувачений може впливати на них не тільки фізично, а й психологічно, відтак, враховуючи матеріали кримінального провадження, що стосуються запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку, що на даний час не відпали ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, що були встановлені під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовженні, а інші запобіжні заходи, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, відтак, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволити.
Продовжити строк застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів - з 18 год. 10 хв. 30 листопада 2017 року до 18 год. 10 хв. 28 січня 2018 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та скерувати начальнику державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3