19.03.2018
Справа № 494/259/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2018 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000002 щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець м. Березівка Одеської області з середньою освітою, не працює, урядових винагород не має, перебуває у цивільному шлюбі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України),-
ВСТАНОВИВ:
Приблизно влітку 2017 року, більш точну дату та час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою незаконного придбання, виготовлення зберігання та вживання наркотичних засобів без мети збуту, в плавнях, поблизу вулиці Пушкінської в м. Березівка, Одеської області, зібрав для себе особисто листя та суцвіття дикоростучої коноплі, зірвавши їх зі стебел рослин коноплі, тобто незаконно придбав наркотичний засіб. Листя та суцвіття коноплі приніс до підсобного приміщення, розташованого у дворі свого домоволодіння АДРЕСА_1 , де їх висушив та подрібнив руками. Таким чином ОСОБА_4 незаконно виготовив наркотичний засіб канабіс, який з того часу незаконно зберігав для особистого вживання, без мети збуту. Крім того, для вживання наркотичного засобу, шляхом викурювання ОСОБА_4 виготовив пристрій, для чого відділив нижню частину полімерної пляшки, ємністю 2.5 л, та зробив наконечника на горлечку верхньої частини полімерної пляшки. 01.01.2018 року в ході огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , працівниками поліції Березівського ВП, в підсобному приміщенні, розташованому у дворі вказаного домоволодіння виявлено та вилучено речовину рослинного походження в подрібненому стані, сіро-зеленого кольору, яка знаходиться в полімерному пакеті, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в висушеному стані 90.95 г., 5.30 г., 7.19 г., 0.056 г.
На розгляд суду досудовим слідством винесено обвинувачення ОСОБА_4 у незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 вчинив придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 309 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого, письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 309 КК України та надав суду пояснення про те яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який не перебуває на наркологічному і психоневрологічному обліку, характеризується за місцем мешкання посередньо, раніше не судимий.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким він скористався.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України. ОСОБА_4 просив не позбавляти його волі та вказав, в подальшому житті не буде вчиняти таких дій, також просив застосувати штраф.
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Суд також вважає, що речові докази, а саме: речовину рослинного походження в емальованій мисці, речовину рослинного походження зеленого кольору в емальорованій мисці, речовину рослинного походження в пластиковому стаканчику, дві частини пластикової пляшки ємністю 2.5 л з дерев`яним наконечником на одній з частин полімерної пляшки - необхідно знищити.
Крім того, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1144 гривень 00 копійок за проведення експертизи №87-Х від 18.01.2018року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 1 ст. 309 КК України ,суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази, а саме: речовину рослинного походження в емальованій мисці, речовину рослинного походження зеленого кольору в емальорованій мисці, речовину рослинного походження в пластиковому стаканчику, дві частини пластикової пляшки ємністю 2.5 л з дерев`яним наконечником на одній з частин полімерної пляшки - необхідно знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відшкодування судових втрат за експертизу №87-Х від 18.01.2018 року у розмірі 1144 гривень 00 копійок на користь держави за реквізитами: УК в Од. обл./Малиновський район/ 24060300, р/р 0007, , МФО 828011, банк ГУДКСУ в Одеській області.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1