Справа № 0910/1-92/2011
Провадження № 11/779/12/2017
Категорія ч.1 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

адвокатів ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію потерпілого ОСОБА_9 на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2017 року, про скасування арешту нерухомого майна,-

в с т а н о в и л а :

29 березня 2017 року ОСОБА_7 в порядку ст.409 КПК України (в редакції 1960 року) звернувся до Косівського районного суду Івано-Франківської області із заявою про скасування арешту, належного йому нерухомого майна.

Розглянувши заяву в порядку, визначеному положеннями ст.409 КПК України (в редакції 1960 року), п.9 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року), суд першої інстанції своєю постановою від 09 червня 2017 року задовольнив заяву ОСОБА_7 та скасував арешт, накладений постановою слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_10 б/н від 14 березня 2011 року на об`єкт обтяження: інше, нежитлові будівлі тракторного стану, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН 5359728, реєстраційний номер обтяження 10932491, номер запису про обтяження 19462079, дата перенесення: 16.03.2017 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що постанову Косівського районного суду від 05.12.2016 року, якою скасовано арешт нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , оскаржено не було, а потерпілим по кримінальній справі ОСОБА_9 видані виконавчі листи до виконання не пред`являлись, внаслідок чого пропущено строк пред`явлення його до виконання, а тому слід скасувати арешт, накладений слідчим.

В апеляції потерпілий ОСОБА_9 вважає постанову Косівського районного суду від 09.06.2017 року незаконною, такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а тому просить її скасувати. Посилається на те, що у відповідності до ст. 409 КПК України (редакція 1960 року) питання про зняття арешту мало вирішуватися судом, який постановив вирок, а саме колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області, яка 19 червня 2015 року скасувала вирок Косівського районного суду від 06 грудня 2013 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання. При цьому, вказує, що висновки суду першої інстанції про те, що він втратив право подати виконавчий лист для примусового виконання до органу ДВС є передчасним та суперечить вимогам частини 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, відповідно до яких виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Також зазначає, що виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_7 в його користь 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги зареєстрований та прийнятий до примусового виконання Снятинським районним відділом державної виконавчої служби 09 червня 2017 року. А тому, скасовуючи арешт на майно, накладений органом досудового слідства, суд фактично унеможливив виконання вироку в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат, чим порушив його права як потерпілого та цивільного позивача.

В судове засідання суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_9 не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, клопотань про перенесення слухання по справі не надходило, та будь-яких інших документів, що підтверджували поважність причин неявки апелянта в апеляційний суд, колегії суддів не надано. Відповідно до ч.3 ст.362 КПК України (в редакції 1960 року) неявка учасників процесу на засідання суду апеляційної інстанції не є перешкодою для розгляду справи, якщо інше не передбачено цим Кодексом або рішенням апеляційного суду.

Під час апеляційного розгляду:

- заявник ОСОБА_7 та його адвокат заперечили проти задоволення апеляції, просили залишити постанову суду без змін;

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_7 та його адвоката, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви апеляції та заперечення проти її задоволення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію потерпілого ОСОБА_9 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, постановою слідчого відділу СУ УМВС України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_10 від 14 березня 2011 року в межах розслідування кримінальної справи №324952 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 15,115 ч.2 п.13 КК України, з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, було накладено арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності обвинуваченого ОСОБА_7 : нежитлова будівля тракторного стану, за адресою АДРЕСА_1 , приватна школа образотворчого мистецтва, за адресою АДРЕСА_2 , об`єкт незавершеного будівництва, що за адресою АДРЕСА_2 , земельна ділянка для обслуговування викуплених приміщень, які будуть переобладнані для створення приватної школи образотворчого мистецтва «Талант», що за адресою Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Джурів, вул. Івана Франка, 1А (т.2, а.с.30-31).

Вироком Косівського районного суду від 06 грудня 2013 року в кримінальній справі №0910/1-92/2011 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. Цивільний позов потерпілого задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_7 , в користь ОСОБА_9 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги, в решті позов залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_7 1117,64 грн. та 1474 грн. в рахунок оплати за експертні послуги (т.4 а.с. 226-231).

Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2015 року вирок Косівського районного суду від 06 грудня 2013 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, в решті вирок суду першої інстанції залишено без змін (т.6 а.с. 74-83).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2015 року вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2015 року залишено без змін (т.6 а.с. 146-148).

Крім того, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що 09.06.2017 року було відкрито виконавче провадження ВП №54108417 за виконавчим листом 0910/1-92/20111 від 08.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 20000 грн. моральної шкоди, та 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги.

Згідно з ч.1 ст.409 КПК України (в редакції 1960 року), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до п.9 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року), арешт майна, застосований під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з тим, ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду долучено до матеріалів справи постанову від 29.06.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП №54108417 за виконавчим листом 0910/1-92/20111 від 08.02.2016 року у зв`язку з тим, що боржник ( ОСОБА_7 ) оплатив борг згідно квитанції №0.0.784957126.1, виконавчий збір та витрати

Зі змісту апеляції потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що основним доводом необхідності скасування постанови суду є те, що скасування арешту не дозволяє виконати вирок Косівського районного суду від 06 грудня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на його користь грошових сум у відшкодування моральної шкоди та витрат за надання юридичної допомоги.

За таких обставин, зважаючи на те, що на час розгляду апеляції потерпілого вирок Косівського районного суду від 06 грудня 2013 року в частині стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 4000 грн. за надання юридичної допомоги виконаний в повному обсязі і виконавче провадження закрито на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, колегія суддів вважає , що відсутні підстави для застосування арешту нерухомого майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляції, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.365, 366, 382 КПК України 1960 року, п.п. 9, 15 розділу ХI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2017 року про скасування арешту нерухомого майна залишити без змін.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5