АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Цибулів Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимий:
- 28.07.2009 року Монастирищенським районим судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 21.12.2009 року Монастирищенським районим судом Черкаської області за ч.2 ст.185,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Крупське Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Тростянець Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_3
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
Суддя у першій інстанції ОСОБА_9
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1

АДРЕСА_4 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,-
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи.
Не погодившись з рішенням суду, прокурор Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - скасувати в частині призначеного засудженому ОСОБА_12 покарання, а також в частині покладення на засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, покласти на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 згідно ч.1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, у решті вирок суду залишити без змін.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року з матеріалів кримінального провадження 11-кп/796/1469/2017 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України матеріали щодо ОСОБА_6 виділені в окреме провадження, оголошено розшук останнього, а апеляційне провадження у справі щодо нього зупинено.

Таким чином, у даному провадженні розглядається апеляційна скарга прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_5 в частині, яка стосується обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в якій фактично не йдеться про погіршення становища зазначених обвинувачених, оскільки прокурор просить тільки уточнити обов`язки, покладені на цих обвинувачених відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, у решті вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
В обгрунтуваннях апеляційної скарги прокурор посилається виключно на зміст ч.1 ст. 76 КК України, відповідно до якої на осіб звільнених від відбування покарання з випробуванням покладаються такі обовязки:1)періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції визнав обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

Так, 07.03.2017, приблизно о 01.00 год., особа, матеріали справи щодо якої виділені апеляційним судом в окреме провадження (далі - Особа 1) разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_13 ,знаходячись за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, поруч з приміщенням Приміського залізничного вокзалу ст. Київ-Пасажирський, побачили раніше невідомого їм ОСОБА_14 та бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, вирішили відкрито викрасти його майно, вступивши між собою в злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, Особа 1, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_14 та почали розмовляти з ним щоб відвести його в більш безлюдне місце, під приводом надання йому допомоги, на що останній погодився. Пройшовши 30 метрів від приміщення Приміського вокзалу по залізничній колії №1, Особа 1, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою подолання можливого опору, почали наносити ОСОБА_14 численні удари руками, ногами по голові та тулубу від чого останній витратив рівновагу і впав на землю, відчувши фізичний біль, тим самим застосувавши до потерпілогонасильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я, спричинивши ОСОБА_14 тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 565 від 18.04.2017, відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалостірозладу здоров`я).

Продовжуючи свої злочинні дії, діючи спільно та узгоджено, відповідно до розподілених між ними ролей, а саме: Особа 1 вирвав з рук ОСОБА_14 пакет в якому знаходились перфоратор марки «Зеніт» вартістю 1000 грн., дриль марки «Вінтеч» вартістю 1000 грн., лобзик марки «Зеніт» вартістю 1000 грн., а ОСОБА_8 зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок вартістю 18000 грн. та ОСОБА_7 взяв з внутрішньої кишені його куртки грошові кошті в сумі 200 грн. та зняв у нього з ніг зимові кросівки марки «Тренінг» вартістю 1500 грн.
Розглянувши кримінальне провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав Особу 1, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Вказана кваліфікація дій обвинувачених в суді першої інстанції ніким не ставиться під сумнів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, яка в даному випадку стосуються виключно покладених на ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Перевіряючи вказані вище доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає їх такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 76 КПК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засуджених такі обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Таким чином, на ОСОБА_8 та ОСОБА_7 судом першої інстанції на підставі ч.1 ст. 76 КК України взагалі не покладено обов`язку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, який є обов`язковим і в той же час покладено на кожного з них обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, який взагалі не передбачений ст. 76 КК України.

У зв`язку з не покладанням на ОСОБА_8 та ОСОБА_7 при їх звільненні від відбування покарання з випробуванням обов`язку, який є обов`язковим та покладанням на них обов`язку, не передбаченого законом про кримінальну відповідальність, який до того ж не відноситься до обов`язкових, перелічених у ч.1 ст. 76 КК України, а є факультативним, покладання якого необхідно вмотивувати, колегія суддів, вважає за необхідне змінити вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року, відносноОСОБА_8 та ОСОБА_7 в частині покладених на них відповідно до ст. 76 КК України обов`язків, поклавши на них обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині покладення на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про зобов`язання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи.
Відповідно до положень ч.1 ст. 76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, обов`язки:
1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2