У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
18 жовтня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, -
за участю особи, яка подала
апеляційну скаргу ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого суддіСолом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ).
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що оскільки захисником ОСОБА_5 оскаржуються дії особи, які не підлягають оскарженню в розумінні вимоги п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, у відкритті провадження за його скаргою слід відмовити.
В апеляційній скарзізахисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, зобов`язати детективів НАБУ повернути ОСОБА_6 належне йому майно та скасувати постанову про визнання речовими доказами вилучене у ОСОБА_6 майно.
За доводами апелянта ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки його скарга відповідає положенням ст. 303 КПК України. Він зазначає, що на підставі ухвали слідчого судді від 25 липня 2017 року було проведено обшук в офісному приміщенні ПАТ «Укрнафта», зокрема в приміщенні, яке використовує адвокат ОСОБА_6 . Під час обшуку у ОСОБА_6 вилучене майно: моноблок та флеш накопичувачі.
У зв`язку з цим, адвокат ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до НАБУ про повернення йому вилученого майна, проте в задоволенні його клопотання було відмовлено, оскільки майно, яке вилучене в нього, визнано речовим доказом.
В той же час, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_6 не є стороною провадження та не є особою, щодо майна якої вирішуються питання про арешт. Він зазначає, що моноблок та флеш-накопичувачі на момент їх вилучення у ОСОБА_6 не містили жодної інформації щодо фактів або обставин, визначених в ухвалі слідчого судді.
Захисник ОСОБА_5 зазначає, що відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року, при обшуку слідчий або прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, особу, яка подала апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу лише в частині скасування ухвали слідчого судді та направити провадження за його скаргою до суду першої інстанції, вивчивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Гарантоване ст. 55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення іншими нормативними актами порядку такого оскарження.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.
Повноваження слідчого судді щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора викладені в Главі 26 КПК України. Вирішення інших питань, не передбачених кримінальним процесуальним законом, виходить за межі повноважень слідчого судді.
Відповідно до змісту скарги, з якою ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді, в ній зазначено, що ОСОБА_6 звертався до НАБУ з клопотанням про повернення вилученого у нього під час обшуку майна, на що отримав відповідь, що підстав для повернення майна немає, крім того в скарзі ставиться питання про зобов`язання детективів повернути вилучене під час обшуку майно без визначення його як тимчасово вилученого.
Отже, зі скарги не зрозуміло, що оскаржуєтья до слідчого судді: бездіяльність, яка полягає у не розгляді клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, відмова у задоволенні такого клопотання, бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна чи рішення про визнання вилученого майна речовими доказами. Оскільки без чіткого формування вимог слідчий суддя самостійно не може вирішувати, що є предметом оскарження, ним прийняте рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою.
Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим. Крім того, воно не перешкоджає потворному зверненню особі, яка подала апеляційну скаргу, до слідчого судді зі скаргою у визначений законом строк.
Керуючись ст. 376 ч. 2, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3