АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 664/1208/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/338/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 cт.186 КК України
У Х В А Л А
іменем України
10 квітня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002413 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червонолюбецьке Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, що мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 06.11.2014 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.185 КК України на 3 місяці арешту.
засуджено: за ч. 2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 31.05.2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31.05.2017 року 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 08.10.2015 року близько 21 години, знаходячись на дорозі неподалік будинку АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, повторно, відкрито, нанісши один удар кулаком в область лівої скроні потерпілої ОСОБА_8 , та шляхом ривку з руки пакетів заволодів майном потерпілої, а саме мобільним телефоном марки «Samsung Keystone 2 duos» GT-E1202ZWSEK, вартістю 367,96 грн., та грошовими коштами у сумі 120 грн., спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 487,96 грн.
Не погоджуючись з вироком суду, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону. В обґрунтування доводів указує, що він визнає себе винним частково, а саме в крадіжці майна. Тілесні ушкодження потерпілій не спричиняв, що підтвердили свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які показали, що він в цей час перебував у селі Абрикосівка Олешківського району Херсонської області, тобто підтвердили його алібі, які суд не прийняв до уваги та не дав їм належної оцінки. Вважає, що судовий розгляд проведено неповно та упереджено. Стверджує, що показання потерпілої ОСОБА_8 ґрунтуються на припущеннях, а тому є неправдивими. На його думку, висновок суду про доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є передчасним та невмотивованим. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Іншими учасниками судового провадження вирок щодо ОСОБА_7 не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, а вироку без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність його винуватості у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно (ч.2 ст. 186 КК України), та його твердження про вчинення ним крадіжки чужого майна, колегія суддів визнає безпідставними та такими, що суперечать встановленим обставинам кримінального провадження та дослідженим у справі доказам.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав себе винним у вчиненні злочину, а саме в крадіжці майна, що належить потерпілій ОСОБА_8 , мобільного телефону та грошових коштів, та показав, що у вечір вчинення злочину вживав алкогольні напої. Коли він у 23 години повертався с. Абрикосівка до себе додому в с. Подо-Калинівка Цюрупинського району Херсонської області, побачив, що на узбіччі дороги неподалік його будинку на траві спить потерпіла ОСОБА_8 , а біля неї лежить пакет. Він зупинив мотоцикл, підійшов до неї та забрав її пакет з речами (одяг, мобільний телефон, гроші в сумі 120 грн., капусту). Після поїхав до себе додому. Пізніше він видав працівникам поліції мобільний телефон, а речі потерпілої (одяг) спалила його співмешканка ОСОБА_11 .. Стверджував, що потерпілу не бив.

Ці заперечення ОСОБА_7 проти обвинувачення та його версія події є непереконливими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Обставини вчинення злочину під час судового розгляду підтвердила потерпіла ОСОБА_8 , з яких випливає, що коли 08.10.2015 року у ввечері вона поверталась після роботи додому, в правій руці несла пакети з речами (одяг, мобільний телефон, гроші у сумі 120 грн., капусту). На зустріч їй йшов чоловік в куртці з капюшоном, одягненим на голову. Порівнявшись з нею, цей чоловік наніс один удар кулаком їй в обличчя, а саме ліву скроню, від чого вона впала, а коли він нахилився забрати пакети, вона побачила, що нападником був саме ОСОБА_7 , який вихопив у неї з руки пакети і втік. На наступний день вона звернулась до органів поліції та зняла побої. Мобільний телефон їй повернули працівники поліції.

Ці ж обставини потерпіла підтвердила під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що засвідчено протоколом від 20.10.2015 року, відповідно до якого на зображенні фото №3 вона впізнала ОСОБА_7 , який 08.10.2015 року із застосуванням насильства, відкрито викрав її майно. (т.1 а.п. 21-23).

Під час проведення слідчого експерименту 04.11.2015 року потерпіла ОСОБА_8 показала, за яких обставин ОСОБА_7 , застосувавши до неї насильство, відкрито викрав у неї майно, що зафіксовано у відповідному протоколі (т.1 а.п. 27- 34).

Ці показання потерпілої перевірені судом і правильно визнані достовірним джерелом доказів, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів правдивість показаній потерпілої і доводи апелянта з цього приводу цей висновок суду не спростовують.

Свідки ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ОСОБА_14 підтвердили той факт, що до вчинення злочину вони бачили у потерпілої ОСОБА_8 пакети з речами, тілесних ушкоджень на обличчі у неї не було. На наступний день ОСОБА_8 розповіла, що її вдарив ОСОБА_7 та забрав у неї пакети з речами.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 підтвердили той факт, що на наступний день після вчинення злочину вони бачили потерпілу ОСОБА_8 , на обличчі якої були подряпини.

Свідок ОСОБА_11 підтвердила, що її співмешканець ОСОБА_7 повернувся додому з пакетом, в якому був одяг, мобільний телефон, гроші у сумі 120 грн., капуста. Розповів, що хтось спав і він забрав пакет. Гроші вона витратила, а пакет і одяг спалила, капусту викинула.

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз потерпілій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововилив обличчя, садни лівої руки, які виникли від дії тупих предметів, не виключено 08.10.2015 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. За характером тілесних ушкоджень утворення крововиливу обличчя при падіння з висоти зросту виключаються, садна лівої руки не виключаються. Утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 крововиливу обличчя від удару рукою не виключається. Садна лівої кісті при падінні з висоти її зросту на тверду поверхню (асфальт) не виключається (т.1 а.п.53, 54)
Висновки цих експертиз, в тому числі за результатами слідчого експерименту, не є суперечливими, які повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_8 про локалізацію і механізм утворення легких тілесних ушкоджень та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, якими спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не бив потерпілу, коли викрав у неї майно.

Наведені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_7 відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 , а тому суд обґрунтовано поклав ці докази в основу обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що зібрані та досліджені докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, які у своїй сукупності викривають обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину.

У зв`язку з чим, доводи обвинуваченого про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних та недостовірних доказах, зокрема, показаннях потерпілої, а також на припущеннях, позбавлені підстав,вони були предметом перевірки в судовому засіданні та не знайшли свого підтвердження.

Будь-яких даних про те, що потерпіла ОСОБА_8 обмовила обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, у матеріалах провадження немає, бо ретельний аналіз показаній потерпілої у сукупності з іншими доказами, свідчать про правильність їх оцінки судом першої інстанції.

Також не виявлено даних, які б могли свідчити про можливу фальсифікацію доказів органом досудового розслідування.

Крім того, ніяких заяв чи клопотань із зазначених вище питань під час розслідування кримінального провадження та судового розгляду від обвинуваченого ОСОБА_7 , у тому числі щодо недопустимості доказів, не надходило.

Врахувавши всі обставини кримінального провадження, суд обґрунтовано не прийняв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він вчинив крадіжку майна потерпілої та наявність у нього алібі про те, що він не міг заподіяти тілесні ушкодження потерпілій, так як у цей час вживав алкогольні напої та перебував у с. Абрикосівка, а також показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 про те, що у той вечір ОСОБА_7 вживав алкогольні напої та перебував у с. Абрикосівка та повернувся додому в 11:30 годині ночі, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать встановленим фактичним обставинам вчиненого злочину та спростовуються послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка прямо вказала на обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка із застосуванням насильства, відкрито викрала у неї майно.
Часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд правильно розцінив, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений тяжкий злочин.
Отже, сукупність наведених у вироку доказів, який суд першої інстанції дав належну оцінку, свідчать про те, що ОСОБА_7 з корисливих мотивів, повторно, з метою викрадення чужого майна, наніс один удар кулаком в область лівої скроні ОСОБА_8 , чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження, та шляхом ривку з руки пакетів, відкрито викрав її майно. Його вина у вчиненні цього злочину судом доведено повністю.
Відповідно до встановлених фактичних обставин учиненого злочину та доведеності вини ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.186 КК України.

У зв`язку із чим, доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та недоведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину є такими, що суперечать встановленим обставинам справи та наведеним доказам.

Необґрунтованими є доводи обвинуваченого про неповноту та упередженість судового розгляду, оскільки перевіркою матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про однобічність, неповноту, необ`єктивність чи упередженість дослідження органом досудового розслідування та судом обставин, що мають значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. З матеріалів провадження вбачається, що в процесі досудового розслідування та судового розгляду були встановлені і досліджені всі обставини кримінального провадження, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення питань при ухваленні судового рішення по суті, зокрема, допитані всі особи, показання яких мають значення для справи, перевірялася позиція захисту обвинуваченого шляхом допиту потерпілої, свідків, дослідження даних протоколів слідчих дій, висновків експертиз, яким дано належну оцінку у вироку.

Клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин вчинення злочину та доповнення судового розгляду обвинувачений не заявляв.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, в тому числі права обвинуваченого на захист при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, як на це вказує апелянт, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, судом апеляційної інстанції не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані і досліджені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про його особу, що він за місцем проживання характеризується задовільно, обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, наявність непогашених судимостей з вчинення умисних злочинів проти власності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. З урахуванням цих конкретних обставин, суд обґрунтовано обрав йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Даних, які б свідчили про те, що в провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, не встановлено, тому апеляційна скарга обвинуваченого має бути залишена без задоволенню, а вирок без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2017 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 11 квітня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 10 квітня 2018 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2