Єдиний унікальний номер 242/2833/17
Номер провадження 11-кп/775/197/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмут в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю
прокурора ОСОБА_5

розглянула в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 листопада 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.1 КК України, обвинувальний акт щодо якої повернутий прокурору, -
ВСТАНОВИЛА:

З ухвали суду вбачається, що до Селидівського міського суду Донецької області на розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
Відповідно до ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 08 листопада 2017 року, обвинувальний акт по кримінальному провадженню, за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, з доданими матеріалами повернуто до прокуратури Донецької області через невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
У апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції. Вказує на те, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, за таких підстав.

Захисник і підозрювана, були повідомлені належним чином про дату слухання справи, прохали справу розглядати у їх відсутність.

Так, підставою повернення обвинувального акта прокурору стала його невідповідність вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України в частині неконкретного формулювання обвинувачення, а саме, незазначення часу вчинення кримінального правопорушення, а також те, що Українська міська рада не є представником держави..

Такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам судової справи і вимогам кримінального процесуального закону.

Частиною 2 статті 291 КПК України, визначений перелік відомостей, які повинні міститися в обвинувальному акті, а саме в п.5 ст.291 КПК України: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги ст..291 КПК України прокурором під час складання обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000886 від 19.05.2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.191 КК України та направлення його для розгляду до суду, були дотримані і зазначає наступне.

Так, згідно до ст..370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст..94 цього Кодексу, - ч.3 ст.370 КПК України. Відповідно до ч.4 ст.370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Щодо періоду вчинення кримінального правопорушення необхідно зазначити наступне.

Рішенням голови Української міської ради від 12.08.2016 року № 20-ВР призначено проведення інвентаризації фактичної наявності основних засобів, які знаходяться на відповідальному зберіганні Української міської ради. При цьому Інвентаризаційний опис нематеріальних активів складений 08.09.2016 року. Крім того, 22.12.2016 року прийняте Розпорядження голови Української міської ради № 35-ВР «Про проведення інвентаризації основних засобів, необортних активів, малоцінних та швидкозношувальних предметів, матеріальних цінностей», та згідно п.2 цього Розпорядження встановлені строки проведення цієї інвентаризації, а саме з 22.12.2016 року по 30 грудня 2016 року. П.1 Розпорядження зазначає, що інвентаризація проводиться на 01.12.2016 року. Однак, фактично сама інвентаризація розпочата 22.12.2016 року (в тому числі підтверджується Інвентаризаційним описом нематеріальних активів, де зазначені строки проведення інвентаризації). За таких обставин період часу вчинення кримінального правопорушення, а саме розтрати чужого майна, з 08.09.2016 року по 21.12.2016 року відповідає даним, встановленим досудовим розслідуванням.

Судом зазначено, що в обвинувальному акту не вказано, на підставі яких фактичних даних слідством встановлено такий спосіб розтрати, як продаж, не зазначено, які дії обвинуваченої свідчать про те, що нею було здійснено розкрадання. Однак, згідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає, встановленими. Законодавство не вимагає від слідчого та прокурора зазначати в обвинувальному акті посилання на конкретні докази, отримані під час досудового розслідування, які безпосередньо свідчать про певні дії підозрюваного (обвинуваченого); лише зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. За таких саме підстав в обвинувальному акті не відображається аналіз умислу, з яким діяла певна особа, вчиняючи злочин. Обвинувальний акт містить посилання на те, що ОСОБА_6 здійснила розтрату чужого майна з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунутому в порядку, встановленим КПК України. Тобто, обвинувачення констатує факт вчинення особою злочину та вказує, за яких обставин його було вчинено. А процес доказування (дослідження доказів) має більш детально розкрити кожний елемент складу злочину та підтвердити висунуте обвинувачення.

Аналізуючи доводи суду щодо недотримання вимог ч.2 ст.58 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

Обвинувальний акт містить посилання на те, що Український міський голова не подав заяву про залучення до провадження як представника потерпілого; згідно до ч.7 ст.55 КПК України Український міський голова ОСОБА_7 допитаний в якості свідка. В своїй заяві на ім`я слідчого, Український міський голова ОСОБА_7 зазначив, що у виконавчому комітеті Української міської ради відсутні підстави вважати себе потерпілою стороною в даному кримінальному провадженні, оскільки матеріальна шкода не завдана. Необхідно зазначити, що слідчий та прокурор, дотримуючись вимог п.3 ч.1 ст.276 КПК України, зобов`язані здійснити повідомлення про підозру за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому порушення вимог ч.2 ст.58 КПК України на стадії досудового розслідування не допущені.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що її умисними корисливими протиправними діями завдано матеріальну шкоду державі в особі Української міської ради. В матеріалах кримінального провадження міститься Акт Управління східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області від 22.03.2017 року № 05.08-29/005 про проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Української міської ради, згідно якого орган досудового розслідування дійшов висновку про завдання шкоди саме Державі в особі Української міської ради. На стадії підготовчого судового засідання сторони не в праві надавати документи суду, як докази. Висновки суду про те, що матеріальна шкода не завдана Державі є передчасною, оскільки не досліджувались документи, зокрема акт про проведення ревізії. При цьому Українська міська рада, в тому числі, виступає розпорядником виділених державних бюджетних коштів.

Таким чином, ухвала суду від 08.11.2017 не відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 листопада 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту, складеного у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: