490/5678/17
н/п 1-в/490/41/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2018 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши відкрите судове засідання щодо розгляду заяви ОСОБА_3 , про звільненя його від призначеного покарання за амністією,
З участю сторін кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 .;
ВСТАНОВИВ:
20 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про застосування амністії, вказуючи, що вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.01.2018 року його було засуджено за ч.3 ст. 407 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
Оскільки він має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, щодо яких не позбавлений батьківських прав, просить звільнити його від призначеного покарання на підставі п. в ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році".
Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Прокурор у судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви.
Суд, вислухавши учасників провадження, оглянувши матеріали заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню.
Так, вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.01.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 407 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
Вирок суду не набрав законної сили.

Відповідно до ст. 85 КК України - на підставі закону про амністію або акта помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Злочин, передбачений ч.3 ст. 407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Згідно свідоцтв про народження, ОСОБА_3 має 2 неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно яких батьківських прав не позбавлений, що підтверджується повідомленням Служби у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації від 20.02.2018 року.

Обставини, які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 , передбачені ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлені. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для задоволення клопотання про застосування Закону України "Про амністію у 2016 р." відносно ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 376 КПК України, ст.ст. 74, 86 КК України, ст.1, 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", ст.ст.1, 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні",суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання призначеного вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 26 січня 2018 року - на підставі п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1