Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2017 року про арешт майна (ЄРДР №10004531),
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке 26 жовтня 2017 року, вилучене в ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та в ході проведеного огляду за адресою: АДРЕСА_2 .
Своє клопотання мотивує тим, що СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004531 від 27 вересня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 290 КК України. З метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, притягнення до відповідальності усіх винних осіб у його вчиненні, проведення необхідних досліджень, а також зважаючи на характер та обставини розслідуваного правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів, слідчий просив накласти арешт на майно, яке 26 жовтня 2017 року було виявлено, вилучено та визнано речовими доказами.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2017 року клопотання слідчого про накладення арешту на майно задоволено.
Накладено арешт на майно, яке 26 жовтня 2017 року вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 польської реєстрації на автомобіль марки «Volkswagen Golf IV», номерний знак НОМЕР_2 ; карту поляка № НОМЕР_3 ; один ключ від автомобіля марки «Volkswagen Golf IV», номерний знак НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім-карта оператора МТС № НОМЕР_5 ; автомобіль марки «Volkswagen Golf IV», номерний знак НОМЕР_2 , який доставлено на територію автогосподарства ГУНП у Волинській області, що по вул. Заньковецькій 86, м. Луцька.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що вилучене під час обшуку та огляду майно визнано речовими доказами, і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою їх збереження та проведення відповідних досліджень, на нього слід накласти арешт.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, володілець тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, відмовити. Вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, правові підстави для накладення арешту на вилучене майно відсутні, оскільки, ані в клопотанні слідчого, ані в оскаржуваній ухвалі слідчого судді не наведено достатніх підстав того, що накладення арешту на майно забезпечить можливість встановлення істини у кримінальному провадженні. Окрім того, вказує, що належність арештованого майна до об`єктів кримінально протиправних дій не підтверджується жодним доказом.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування представника володільця майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію у повному обсязі, прокурора, який її заперечив, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку, підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004531 від 27 вересня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 290 КК України.

Підставою для реєстрації даних відомостей в ЄРДР слугувало вчинення відкритого викрадення чужого майна повторно (грабіж), а також підозра у заміні знаків маркувального позначення номера кузова транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Golf IV», номерний знак НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 було виявлене та вилучено майно, зазначене в протоколах обшуку та огляду від 26 жовтня 2017 року.

Постановами від 26 жовтня 2017 року тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Цього ж дня, постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 призначено експертизу комплексного дослідження транспортного засобу на предмет заміни маркувального позначення номеру кузова автомобіля марки «Volkswagen Golf IV», номерний знак НОМЕР_2 .

Доводячи підставність поданого клопотання слідчий вказував про те, що арешт майна, яке вилучене в ході проведення обшуку та огляду забезпечить можливість встановлення істини у даному кримінальному провадження, а їх повернення унеможливить виконання завдання кримінального провадження у відповідності до ст. 2 КПК України в частині забезпечення повного та неупередженого розслідування. Зазначає про те, що зокрема, транспортний засіб міг використовуватись, як засіб чи знаряддя вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також є предметом злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

Вказані обставини та документи, що їх підтверджують в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, дають підстави для висновку, що майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку та огляду, може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, дослідження їх органами досудового слідства та подальшого проведення експертних досліджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу суду, так як були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

А тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування в апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2017 року про арешт майна-без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: