Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 283/317/17-к
Провадження № 1-кп/280/98/18
ВИРОК
Іменем України
19 квітня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження №0000012 від 07.01.2017 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стара Рутвянка Малинського р-ну Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, утриманців не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого помічником оператора ТОВ «МС-Еверест» смт.Бородянка Київської області, інвалідом та депутатом не являється, раніше судимого 18.02.2013 Малинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.289, ч.1 ст.304, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.01.2017 у нічний час ОСОБА_7 у телефонному режимі звернувся до мешканця м.Малина ОСОБА_6 із проханням забрати його в с.Нова Рутвянка Малинського р-ну Житомирської області та відвезти до залізничного вокзалу на станцію Малин, на що останній погодився. Так, вказаного дня ОСОБА_6 на власному легковому автомобілі марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 забрав в с.Нова Рутвянка Малинського району ОСОБА_7 .
Близько 05 год. 00 хв. під час руху у вказаному автомобілі, в ОСОБА_7 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з використанням погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. У вказаний час, рухаючись у напрямку м.Малин Житомирської області по автодорозі Термахівка-Малин, перебуваючи на відстані близько 1950 метрів від с.Морозівка Малинського р-ну Житомирської області, ОСОБА_7 дістав з кишені предмет, зовні схожий на кухонний ніж, якого продемонстрував ОСОБА_6 , змусивши його зупинити автомобіль. Продовжуючи свої протиправні дії, використовуючи погрози застосувати предмет, зовні схожий на ніж, тобто вчинити насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, який сприймав ці погрози реально, змусив ОСОБА_6 залишити салон належного йому легкового автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 . Після того, як ОСОБА_6 був змушений залишити салон зазначеного автомобіля, Осадчий пересів за кермо транспортного засобу та поїхав у напрямку м.Малина Житомирської області, таким чином незаконно заволодів транспортним засобом легковим автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . У такий спосіб ОСОБА_7 протиправно, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом - легковим автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вартістю 85690,75 грн., заподіявши потерпілому значної матеріальної шкоди. Після незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 допустив його перекидання на автодорозі між с.Морозівка та с.Старі Вороб`ї Малинського р-ну. В результаті вчиненої ОСОБА_7 дорожньо-транспортної пригоди автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим потерпілому ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на загальну суму 85690,75 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково, суду пояснив, що 07.01.2017 у вечірній час зателефонував до потерпілого та попросив, щоб він відвіз його до м.Малина, оскільки йому потрібно було їхати у Дніпро на роботу, потяг з Києва близько 07 ранку, проте до Києва потрібно ще було доїхати. ОСОБА_6 погодився, близько 04 ранку приїхав та забрав його. За с.Морозівка, коли звернули на дорогу, що прямує до м.Малин, він попросив зупинити автомобіль, пояснивши, що йому потрібно відійти. Коли за поворотом ОСОБА_6 зупинив автомобіль, обвинувачений дістав з внутрішньої кишені мобільний телефон марки Huawei, темно-синього кольору, наставив на потерпілого трохи нижче плеча, та напівкриком у грубій формі наказав йому вийти з автомобілю, потім повторив сказане. Зупинитись потерпілого просив з думкою про заволодіння автомобілем, з його боку погроз в сторону потерпілого не було, як і будь-якого фізичного тиску, потерпілого не переслідував. ОСОБА_6 вийшов з автомобіля і пішов, а він пересів з пасажирського сидіння на водійське, не виходячи з автомобіля, зачинив дверцята та поїхав у напрямку м.Малин. У с.Старі Вороб`ї втратив керування та з`їхав у кювет, перекинувши автомобіль. Виліз з автомобіля і зрозумів нарешті, що накоїв, вирішив, що потрібно витягнути автомобіль з кювету. Зайшовши у село, зустрів незнайому йому людину, запитав де можна знайти транспорт, йому порадили звернутись до ОСОБА_9 , коли знайшов останнього, ОСОБА_9 сказав, що потрібен трактор, який є у знайомого ОСОБА_10 , останній в подальшому витягнув своїм трактором автомобіль. Після чого, попросив у ОСОБА_9 залишити автомобіль, який був не находу, до вечора у нього у господарстві, сказав, що забере його, щоб відремонтувати та віддати потерпілому. Через чотири години приїхали працівники поліції та затримали його. Обвинувачений не визнає свою вину в частині застосування до потерпілого ножа, не може точно сказати чому потерпілий вийшов з автомобіля, припускає, що можливо злякався, оскільки обвинувачений раніше судимий і потерпілий знав про це. Потерпілому не погрожував, тим більше ножем, визнає незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_6 , щиро кається. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди визнає частково в сумі 20 000 гривень та моральну шкоду повністю.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 07.01.2017 близько 04 год. ранку до нього зателефонував ОСОБА_7 та попросив приїхати до нього в с.Н.Рутвянка Малинського р-н та завезти його на вокзал у м.Малин на автомобілі «Опель Вектра», який належить йому. Близько 05 год. ранку він приїхав до ОСОБА_7 до дому, допоміг завантажити багаж (два чемодани) до автомобіля, ОСОБА_7 сів на пасажирське сидіння біля водія і вони поїхали. При цьому потерпілий зазначив, що у будинку ОСОБА_7 бачив порожню пляшку та дві чарки, від ОСОБА_7 відчувався запах алкоголю, проте останній був адекватним. Минувши с.Морозівку (відстань близько одного кілометра від місця проживання ОСОБА_7 ), виїхавши на трасу Термахівка Малин, вони проїхали метрів 200-300 і ОСОБА_7 попросив зупинити автомобіль. Потерпілий повернув вправо, зупинив автомобіль, вимкнув світло фар, увімкнув підфарники та світло в салоні автомобіля. Він вирішив, що ОСОБА_7 необхідно вийти з автомобіля за потребою, проте, останній наказав йому виходити з автомобіля, при цьому витягнув з бокової кишені кухонний ніж, близько 20-30 см довжиною, з дерев`яною ручкою, та, піднявши голос, наказав вийти з автомобіля. Потерпілий зазначає, що був змушений вийти з автомобіля, став позаду автомобіля. ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, обійшов його з переду, дійшов до водійських дверцят та побачивши, що потерпілий стоїть позаду автомобіля, кинувся до нього. Потерпілий почав тікати, оскільки, злякався, адже ОСОБА_7 мав ніж, кругом був ліс та темна пора доби. Дії ОСОБА_7 сприймав, як такі, що загрожували його життю та здоров`ю. За даними експертного висновку вказаний автомобіль не підлягав ремонту, родина обвинуваченого спочатку обіцяла відремонтувати автомобіль, але цього не зробила. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 85690,75 грн. підтримує в повному обсязі , моральної шкоди у розмірі 8 тис.грн. обґрунтував тим, що зазначені події вплинули на його самопочуття, враховуючи, що він має 81 рік, стан здоров`я в цілому, поганий сон, зазначив при цьому, що пережив великий стрес.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 07.01.2017 йому зателефонував ОСОБА_9 і попросив витягнути автомобіль з кювету, на прохання погодився і витягнув останній своїм трактором. Осадчий говорив, що це його службовий автомобіль і він їхав з робочих питань, але дорога була слизькою, його занесло і злетів у кювет, додав, що їхав один. Автомобіль був перевернутий, лежав майже на даху. Пізніше від ОСОБА_9 та працівників поліції дізнався, що автомобіль було викрадено ОСОБА_7 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що на велике церковне свято, не пам`ятає дату, до нього прийшов ОСОБА_7 і попросив допомогти йому, бо він попав у ДТП. Зокрема, він просив допомогти витягнути автомобіль з кювету. Автомобіль витягнули за допомогою трактора, який належить ОСОБА_10 . ОСОБА_7 попросив залишити автомобіль на території господарства, що належить ОСОБА_9 , сказав, що пізніше забере він або сам власник автомобіля. Проте, через деякий час приїхала поліція та вилучила автомобіль. Автомобіль лежав на даху, ОСОБА_7 пояснив, що його занесло на дорозі, спочатку сказав, що автомобіль належить йому, а потім - керівнику, в якого він працює водієм. Автомобіль мав механічні пошкодження, їхати не міг, отже, на місце стоянки його транспортував ОСОБА_10 .
В судовому засіданні у порядку, встановленому ст.358 КПК України, досліджені документи:
- витяг з кримінального провадження №0000012, згідно якого 07.01.2017 близько 05 год. 20 хв. ОСОБА_7 , знаходячись поряд с.Морозівка Малинського р-ну та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, що проявилось в демонстрації кухонного ножа, незаконно заволодів автомобілем марки «Опель Вектра А», червоного кольору, 1991 р.в., д/н НОМЕР_1 (Т.2, а.с. 1);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.01.2017, згідно якого було прийнято усну заяву від ОСОБА_6 про те, що 07.01.2017 близько 05 год. 20 хв. чоловік на ім`я ОСОБА_11 , знаходячись поряд с.Морозівка Малинського р-ну та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, що проявилось в демонстрації кухонного ножа, незаконно заволодів автомобілем марки «Опель Вектра А, червоного кольору, 1991 р.в., д/н НОМЕР_1 (Т.2, а.с. 3-4);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.01.2017, згідно якого ОСОБА_6 впізнав особу на фотознімку №3, як таку, що заволоділа його транспортним засобом (Т.2, а.с. 7);
- протокол огляду місця події від 07.01.2017, який проводився на території бувшого тракторного стану, який належить ПП « ОСОБА_12 », розташованого за адресою: вул.Нова,1 с.Старі Вороб`ї Малинського р-ну., в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль «Опель Вектра», темно-червоного кольору, д/н НОМЕР_1 (Т.2, а.с.10-11);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.01.2017, згідно якого було затримано ОСОБА_7 , проведено обшук останнього, в ході якого було вилучено різного роду документи на ім`я ОСОБА_6 , різного роду предмети, зокрема, кухонний ніж з пластмасовою рукояткою коричневого кольору. Вину ОСОБА_7 визнавав (Т.2, а.с.19-20);
- повідомлення про підозру від 08.01.2017, згідно якого ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (Т.2, а.с.26-27);
- ухвала слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 09.01.2017, згідно якої ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (Т.2, а.с.32-33);
- протокол проведення слідчого експерименту від 08.01.2017, в ході якого ОСОБА_7 вказав на обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які підтверджуються наданими ним поясненнями у судовому засіданні (Т.2, а.с.34-35);
- звіт №2 про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Опель Вектра», д/н НОМЕР_1 , від 18.01.2017, згідно якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу, в результаті його пошкодження при ДТП на дату оцінки з урахуванням фізичного зносу складає 85690 грн. 75 коп., що дорівнює ринковій вартості даного транспортного засобу на момент вчинення протиправних дій. (Т.2, а.с.39-53);
- постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 24.01.2017, згідно якої легковий автомобіль «Опель Вектра», номер шасі НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженню №0000012 та повернуто власнику ОСОБА_6 під зберігальну розписку (Т.2, а.с.54);
- довідка про судимості ОСОБА_7 , згідно якої 18.02.2013 засуджений Малинським районним судом за ч.2 ст.289, ч.1 ст.304 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково за постановою Богунського райсуду м. Житомира від 29.12.2015, не відбутий строк: 4 міс. 14 днів. (Т.2, а.с.59-60);
- характеристика від 23.01.2017 №17, надана Морозівською сільською радою Брусилівського р-ну, згідно якої ОСОБА_7 характеризується задовільно.
У відповідності до вимог ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.
Крім того, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Отже, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Позиція обвинуваченого щодо часткового визнання своєї винуватості, заперечення погроз застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, на думку суду, спрямована на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки суперечить встановленим в судовому засіданні обставинам справи.
Показання потерпілого суд вважає цілком логічними, переконливими та послідовними. Аналізуючи показання свідків, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що в окремих деталях відтворюють обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому діяння, суд вважає їх правдивими й такими, що узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами.
Оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, колегія суддів виходить з того, що відповідно п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011, при оцінці доказів, як правило, суд, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, в обґрунтування вироку, суд покладає показання потерпілого ОСОБА_6 , допитаних свідків, оскільки вони достатньо переконливі, чіткі, узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим, зокрема, як практикою ЄСПЛ, зокрема, п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України», так і нормам національного законодавства.
Доводи захисника ОСОБА_8 про зміну правової кваліфікації дій обвинуваченого зі ч.3 ст. 289 КК України на ч.2 ст.289 КК України посилаючись на те, що в ході проведення оперативно - розшукових заходів та досудового розслідування встановити місце знаходження ножа, який тримав в руці ОСОБА_7 та погрожував потерпілому під час заволодіння його транспортним засобом не представилось можливим, докази які б вказували на те, що обвинувачений погрожував потерпілому ножем не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Однак, ствердження захисту спростовуються чіткими послідовними поясненнями потерпілого ОСОБА_6 щодо погроз обвинуваченого саме кухонним ножем, з дерев`яною ручкою, лезом близько 20-30 см довжиною, при включеному світлі в салоні автомобіля та з визначенням його дій, які він вчиняв із застосуванням вказаного ножа.
Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом його винуватість у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, що завдало значної матеріальної шкоди, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч.3 ст.289 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) («Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007), виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який кримінальний закон відносить до особливо тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_7 раніше судимий за злочин у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, зокрема, передбачений ч.2 ст.289 КК України, має зареєстроване та постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, збитки потерпілому не відшкодував, думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , згідно положень ст.67 КК України є рецидив злочину та вчинення злочину проти особи похилого віку
З урахуванням наведеного, суд призначає ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.3 ст. 289 КК України, яке він має відбувати реально, вважаючи, що вказаний вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до протоколу від 07.01.2017 ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні злочину. У подальшому до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання під вартою як запобіжний захід, обраний судом, а так само строк перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Зазначена редакція ч. 5 ст. 72 КК України була чинна до 20.06.2017, з 21.06.2017 набрав чинності Закон України №2046-VIII від 18.05.2017, яким ч. 5 ст. 72 КК України було викладено у такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Відтак, суд зараховує ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 07.01.2017 до 20.06.2017 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 до 19.04.2018 включно день за день.

Обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни, вважати продовженим.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає до задоволення, зокрема: матеріальна шкода у розмірі 85690 грн. 75 коп., у відповідності до положень ст. 1166 ЦК України, враховуючи звіт №2 про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 18.01.2017. Моральна шкода, що оцінюється потерпілим у розмірі 8000 грн. підлягає задоволенню відповідно до ст. 1167 ЦК України.
Відповідно до ст.23 ЦК України потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням його прав. В даному випадку моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які він відчув внаслідок завдання йому матеріальних збитків.
Оцінюючи грошовий розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого, стресу, побоювання за своє здоров`я і життя, що визнаються Конституцією України найвищою соціальною цінністю, похилий вік останнього, а також вимоги розумності та справедливості.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 50, 66, 67, 72, 85, 94, 100, 124, 369-376 КПК України, ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України, положеннями Постави ПВСУ №7 від 24.10.2003, враховуючи практику ЄСПЛ, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8(вісім) років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного майна.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в ДУ Житомирська установа виконання покарань №8 та вважати продовженим.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 07 січня 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення за період з 07.01.2017 до 20.06.2017 включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 до 19.04.2018 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду у розмірі 85690 грн. 75 коп. та моральну шкоду у розмірі 8000 грн.
Речовий доказ: легковий автомобіль «Опель Вектра», номер шасі НОМЕР_2 , д.н.з НОМЕР_1 , залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3