АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
представників власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги представника власників майна ТОВ «УКРМЕТКО ЛТД», ТОВ «Магирус» - адвоката ОСОБА_6 , представника власників майна ТОВ «БК «Комерсбуд», ТОВ «Кімет-Плюс» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2017 року,-
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках:
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник власників майна ТОВ «УКРМЕТКО ЛТД», ТОВ «Магирус» - адвокат ОСОБА_6 , представник власника майна ТОВ «БК «Комерсбуд» ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.
Представник власників майна ТОВ «УКРМЕТКО ЛТД», ТОВ «Магирус» - адвокат ОСОБА_6 в своїх апеляційних скаргах просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2017 року в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «УКРМЕТКО ЛТД», ТОВ «Магирус», постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна ТОВ «УКРМЕТКО ЛТД», ТОВ «Магирус».
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то як зазначає апелянт, розгляд клопотання проводився без виклику представників власників майна, а апеляційні скарги подані в 5-й строк після отримання копії судового рішення.
За аналогічних доводів і підстав представник власника майна ТОВ «БК «Комерсбуд», ТОВ «Кімет-Плюс» ОСОБА_5 в своїх апеляційних скаргах просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2017 року в частині накладення арешту на майно ТОВ «БК «Комерсбуд», ТОВ «Кімет-Плюс» постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна ТОВ «БК «Комерсбуд», ТОВ «Кімет-Плюс».
Заслухавши доповідь судді, думку представників власників майна, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що апелянти в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймали, а апеляційні скарги подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.
26.12.2017 року прокурор відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, посилаючись на наявність правових підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.
26.12.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого задоволено.
Оскільки дана ухвала оскаржена тільки представниками ТОВ «УКРМЕТКО ЛТД», ТОВ «Магирус», ТОВ «БК «Комерсбуд», ТОВ «Кімет-Плюс» в частині накладення арешту на майно цих підприємств, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних скарг зазначених осіб, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на це майно колегією суддів не вирішується.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено наявність підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме те, що вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та може бути використане як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Доводи апеляційних скарг про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею накладено арешт на майно відповідно до вимог КПК України на підставі належно досліджених доводів сторони обвинувачення з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна критеріям ст. 98 КПК України.
Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Беручи до уваги викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/863 /2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1