Справа№ 640/3141/17
н/п 1-кп/640/430/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 14.11.2003 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 206, ч.1 ст. 101, 42 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 06.11.2006 року звільнений умовно-достроково на 3 місяця 8 днів, 31.08.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309, ч.1,3 ст. 358, 70 КК України до 2 років позбавлення волі, 29.01.2013 року звільнений по відбуттю покарання, 01.03.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт, без постійного місця мешкання
у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 389 КК України
01.03.2016 року ОСОБА_7 був визнаний винним Київським районним судом м. Харкова у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та засуджений до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин. Вищезазначений вирок Київського районного суду м. Харкова набрав законної сили 31.03.2016 року.
04.05.2016 року ОСОБА_7 був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 КК України, за ухилення від відбування громадських робіт та отримав направлення до Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області громадських робіт, розташованого за адресою: м. Харків,вул. Алчевських, 49, для відпрацювання громадських робіт, згідно якого повинен був приступити до їх відбування з 05.05.2016 року.
04.05.2016 року ОСОБА_7 був письмово ознайомлений із графіком відбування громадських робіт протягом травня 2016 року. В період часу з 05.05.2016 року по 01.08.2016 року ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилитися від призначеного йому вироком суду покарання, без поважних причин до Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області не з`явився і до відбування громадських робіт не приступив, ігноруючи призначене йому вироком суду покарання і з призначених йому 150 годин громадських годин не відпрацював жодної години.
Крім того, 06 січня 2017 року, приблизно о 18-00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у колекторі міської системи теплопостачання, який розташований поблизу житлового будинку №11 по вулиці Матюшенка у м. Харкові, діючи умисно, протиправно, маючи умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, в ході сварки з ОСОБА_9 , тримаючи у правій руці ніж, наніс ним ОСОБА_9 дев`ять ударів ножем в область тулуба, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини по задньо-боковій поверхні справа і непроникаюче поранення передньої черевної стінки по бічній поверхні справа, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа в проекції 7-го міжреберного простору, яке належить до категорії тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав частково та надав пояснення по суті пред*явлених обвинувачень.
Так ОСОБА_7 пояснив, що він дійсно був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова до відбування 150 годин громадських робіт і йому було визначено місце для відбування в Київському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків,вул. Алчевських, 49 з 05.05.2016 року. Він був ознайомлений із графіком відбування громадських робіт, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, однак не відбув покарання, оскільки не міг з*явитися вчасно та був зайнятий. Не оспорює того факту, що ухилявся від відбування громадських робіт, пояснюючи це тим, що його не забирали з проходної, коли він один раз прийшов, а потім після цього більше до відділу поліції не приходив взагалі відбувати, вважав за непотрібне.
З приводу подій 06 січня 2017 року пояснює, що вони з ОСОБА_10 були товаришами і в той вечір близько 18-00 години сиділи розпивали спирті напої в колекторі міської системи теплопостачання біля будинку по АДРЕСА_2 . Потім вони з ОСОБА_11 посварилися і той розпочав бійку та вдарив його по тулубу. Він, захищаючись став наносити ОСОБА_10 удари ножем, приблизно наніс 9 ударів, при цьому зазначив, що не хотів вбивати ОСОБА_10 , а тільки відбивався від нього. ОСОБА_7 також повідомив, що в результаті бійки у нього був розбитий ніс. Потім бійка закінчилась і вони з ОСОБА_10 розбіглися, тобто він пішов з колектора і ОСОБА_10 також сам пішов. І тільки потім він дізнався від знайомого, що ОСОБА_11 звертався за допомогою до лікарів. В скоєному розкаюється, однак вказує, що вбивати ОСОБА_11 не хотів, а тільки наніс йому удари, захищаючись.
Суд, дослідивши показання обвинуваченого, вислухавши показання свідків, наданих в судовому засіданні, всебічно оцінивши їх і дослідивши інші докази у справі, вважає, що провина обвинуваченого у вчиненому доведена і підтверджується наступними доказами:
За обвинуваченням за ч.2 ст. 389 КК України:
- показаннями свідка ОСОБА_12 , наданих в судовому засіданні, яка працює інспектором в кримінально-виконавчої інспекції та пояснила, що 08.04.2016 року до інспекції надійшов вирок Київського районного суду м. Харкова, яким ОСОБА_7 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та засуджений до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин. 04.05.2016 року та 24.05.2016 року ОСОБА_7 був у кримінально-виконавчій інспекції, де вона надала йому направлення на відпрацювання громадських робіт, однак він сказав, що не хоче відбувати покарання. Інспектор також повідомила, що вона виходила на об`єкт перевіряти відпрацювання ОСОБА_7 та змушена була складати акти, через його невихід на громадські роботи, від яких він свідомо ухилявся.
- показаннями свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні, який пояснив, що працює в кримінально-виконавчій інспекції та забирає засуджених на відпрацювання громадських робіт. ОСОБА_7 був ознайомлений з графіком відпрацювання, за яким він повинен був виконувати роботи по благоустрою території (по 4 години в першій половині дня), однак жодного разу ОСОБА_7 на громадські роботи не виходив, про поважність причин неявки не повідомив.
- поданням заступника начальника Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області до Харківської місцевої прокуратури №2 від 25.05.2016 року про вирішення питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_7 за ухилення від відбування покарання вигляді громадських робіт (202-204 т1);
- довідкою інспектора Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області від 25.05.2016 року, згідно якої засудженим ОСОБА_7 були вчинені порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, на роботи більше двох разів протягом місяця не виходив, про поважність причин неявки не повідомив, за викликами до Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області 13.04.2016 року та 18.04.2016 року не з`являвся, 01.03.2016 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-10 КУпАП, не повідомив кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання (а.с.205 т1);
- вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2016 року, згідно якого ОСОБА_7 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та засуджений до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин, та який набрав законної сили 31.03.2016 року (а.с.206 т1);
- поданням заступника начальника Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області від 19.04.2016 року та 10.05.2016 року про здійснення приводу засудженого ОСОБА_7 , 1965 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до кримінально-виконавчої інспекції на 29.04.2016 року 10:00 годину та на 20.05.2016 року 10:00 годину, (а.с.207, 217-221 т1);
- листом заступника начальника Київського ВП ГУ НП в Харківській області від 29.04.2016 року, згідно якого виконання приводу громадянина ОСОБА_7 здійснити неможливо у зв`язку з тим, що двері домоволодіння ніхто не відчиняв, на залишені запрошення до Національної поліції ніхто не з`явився (а.с. 208 т1);
- рапортом інспектора Київського ВП ГУ НП в Харківській області від 29.04.2016 року, згідно якого виконання приводу громадянина ОСОБА_7 здійснити неможливо у зв`язку з тим, що двері домоволодіння ніхто не відчиняв, на залишені запрошення до Національної поліції ніхто не з`явився (а.с. 208 б т1);
- підпискою від 04.05.2016 року, згідно якої ОСОБА_7 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання (а.с.208 в т1);
- постановою заступника начальника Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області від 04.05.2016 року, згідно якої встановлено дні явки засудженого ОСОБА_7 на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, з якою ОСОБА_7 ознайомлений 04.05.2016 року (а.с. 210 т1);
- даними в листі реєстрації щодо встановлення днів відбування покарання ОСОБА_14 з його підписами про ознайомлення та його поясненнями щодо причини відсутності. (а.с. 211-212 т.1).
- попередженням ОСОБА_14 про відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України у випадку порушення порядку відбування покарання від 04.05.2016 року. (а.с. 213 т.1).
- направленням заступника начальника Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області від 04.05.2016 року, згідно якого громадянина ОСОБА_7 було направлено для відбування громадських робіт з 05.05.2016 року (а.с. 214 т1);
- розпорядженням начальника Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області від 04.05.2016 року щодо початку відбування засудженим ОСОБА_7 покарання у виді 150 годин безоплатних суспільно-корисних громадських робіт на території Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області з 05.05.2016 року (а.с.215 т1);
- графіками виходу на роботу громадянина ОСОБА_7 для відбування покарання у виді безоплатних громадських робіт на території Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області (а.с.216 т1);
- актом перевірки виконання покарання у виді громадських робіт від 18.05.216 року, згідно якого встановлено, що на момент перевірки 18.05.2016 року засуджений ОСОБА_7 був відсутній на робочому місці та не виходив на відпрацювання громадських робіт 05.05.2016 р., 06.05.2016 р., 10.05.2016 р., 11.05.2016 р., 12.05.2016 р., 13.05.2016 р., 16.05.2016 р., 17.05.2016 р., про поважність причин невиходу на відбування покарання не повідомив, на момент перевірки засуджений ОСОБА_7 відбув 0 годин громадських робіт (а.с. 222 т1);
- попередженням інспектора Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області від 24.05.2016 року, згідно якого ОСОБА_7 попереджений про кримінальну відповідальність у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, та поясненнями про причини неявки. (а.с.225-226 т1);
- табелем виходу на роботу у травні 2016 року, складеним начальником сектору Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, згідно якого гр-н ОСОБА_7 фактично відпрацював 0 годин громадських робіт (а.с. 230 а т1);
- табелем виходу на роботу у червні 2016 року, складеним начальником сектору Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, згідно якого гр-н ОСОБА_7 фактично відпрацював 0 годин громадських робіт (а.с. 237 т1);
- табелем виходу на роботу у липні 2016 року, складеним начальником сектору Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, згідно якого гр-н ОСОБА_7 фактично відпрацював 0 годин громадських робіт (а.с. 240 т1).
За обставинами подій 06.01.2017 року:
- показаннями свідка ОСОБА_15 , наданих в судовому засіданні, яка пояснила, що проживає по АДРЕСА_1 та ввечері 06 числа, або перед Новим роком 2017 або після Нового року до неї прийшов в гості ОСОБА_9 , якого вона не впустила, бо побачила, що він був у стані алкогольного сп`яніння. Однак потім, ОСОБА_16 все-таки увійшов до її квартири і попросився переночувати, пояснивши що його підрізали в трубах в колекторі та розповів, що саме там сталося. Так, він пояснював, що випивав з чоловіком, потім між ними почався спір і чоловік взяв ніж та став наносити йому удари. Потім, вони розійшлися і він погано себе почуває та прийшов до них у гості. Вона попросила його роздягтися та побачила, що в нього футболка вся була в крові та багато порізів. Вони з чоловіком викликали йому швидку допомогу та допомогли йому дійти до автомобіля швидкої допомоги, де останній втратив свідомість. Також, зазначила, що ввечері працівники поліції вилучили в них вдома ножі, взуття, а ОСОБА_9 після того, як прийшов до тями в лікарні, повідомив прізвище чоловіка, який його вдарив ножем, і того потім 07.01.2017 року затримали. В судовому засіданні показала, що знає, що затримали обвинуваченого ОСОБА_14
- даними в протоколі огляду місця події від 06.01.2017 року, в ході якого була оглянута ділянка місцевості, поруч з будинком за адресою: АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_3 в 3 під*їзді цього будинку. При огляді кухні квартири наявний стіл, поруч з яким стоїть «Г»-подібний куток, на поверхні якого при огляді виявлені сліди речовини бурого кольору, які були вилучені шляхом вирізання фрагменту ділянки тканини, загальна обстановка не порушена, сліди боротьби відсутні. У шухляді кухонної тумби виявлено 6 кухонних ножів різної характеристики та різних розмірів, ножі на момент огляду сухі, будь-які сліди або нашарування відсутні, ножі були вилучені та опечатані. У коридорі наявні резинові шльопанці чорного кольору фірми «Ribok», розміром приблизно 44-45, довжиною 31 см. На лівому шльопанці відсутня передня частина (носок), на поверхні шльопанців наявні нашарування бруду, фарби білого кольору та речовини бурого кольору, шльопанці були вилучені. (а.с.8-13 т2)
- даними в протоколі огляду місця події від 07.01.2017 року, в ході якого була оглянута ділянка місцевості, що знаходиться неподалік будинку АДРЕСА_2 і наявна бетонна конструкція з нашаруванням на ній снігу, на якому не порушені сліди боротьби, сліди крові відсутні. Також, при огляді на місці події присутній громадянин, який представився як ОСОБА_7 та пояснив, що проживає під бетонною конструкцією ділянки, на якій проводився огляд та зазначив, що 06.01.2017 року на цьому ж місці між ним та громадянином на ім`я ОСОБА_17 виник конфлікт, в ході якого вищевказана особа нанесла декілька ударів потерпілому кухонним ножем, який як пояснив ОСОБА_7 знаходиться під бетонною конструкцією, після чого в присутності понятих та ОСОБА_7 було здійснено спускання під бетонну конструкцію «Тепло Траси» з метою відшукання ножа та слідів вчиненого злочину. Під бетонною конструкцією наявні дві труби, які паралельні одна одній, де наявні сліди бруду, сміття по всьому периметру на відстані 40 м. в глибину «Тепло Траси», також наявне місце з одягом та покривалами праворуч. Виявлений засунутий в трубу ніж кухонний металевий зі слідами речовини бурого кольору на лезі та рукоятці, який було вилучено, та на який ОСОБА_7 вказав, що саме цим ножем він наніс декілька ударів ОСОБА_17 , ліворуч зверху лежав рюкзак чорного кольору який теж було вилучено (а.с.150-151 т1);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2017 року, в ході якого ОСОБА_9 показав, що ОСОБА_7 знаходився навприсядки навпроти нього на відстані витягнутої руки, після чого витяг з внутрішнього карману куртки кухонний ніж з металевою ручкою і тримаючи його в правій руці наніс один удар у верхню третину лівого стегна та ще один удар в область живота. Від удару ОСОБА_9 схилився до низу та побачив як ОСОБА_7 наніс один удар передпліччям лівої руки в область шиї, від чого ОСОБА_9 впав на землю, ОСОБА_7 , підійшовши ззаду та тримаючи ніж у правій руці наніс ще один удар в область ребер по боковій поверхні з права, від якого ОСОБА_9 відчув сильний біль (при цьому ОСОБА_9 знаходився лежачі на землі обличчям до низу), після чого ОСОБА_7 наніс ще декілька ударів не менше п`яти в область спини ОСОБА_9 , який залишився лежати на землі, а ОСОБА_7 пішов в невідомому напрямку (а.с.189-195 т1);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2017 року, в ході якого ОСОБА_7 показав, що він знаходився навприсядки навпроти ОСОБА_9 на відстані витягнутої руки, після чого з труби в колекторі дістав кухонний ніж та тримаючи його в правій руці наніс один удар у верхню середню третину лівого стегна та ще один удар в область живота, після якого ОСОБА_9 запустив в сторону ОСОБА_7 пляшкою та почав з ним боротися, ОСОБА_7 в свою чергу схватив ОСОБА_9 за одяг та штовхну на землю, від чого останній впав обличчям до низу. ОСОБА_7 , переставивши ніж лезом вниз наніс декілька хаотичних ударів в область спини переважно по правій боковій поверхні. Ппісля чого ОСОБА_7 зауважив, що ОСОБА_9 після нанесених йому ударів втік в невідомому напрямку (а.с. 181-188 т1);
- протоколом пред`явлення речей до впізнання від 22.02.2017 року, згідно якого ОСОБА_9 впізнав ніж кухонний з металевою рукояткою, який був розташований під №3 та яким ОСОБА_7 , тримаючи його в руці, наніс серію ударів в область тулубу ОСОБА_9 за обставинами подій 06.01.2017 року. (а.с.176-180 т1);
- постановою слідчого Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_18 від 24.02.2017 року про визнання речовими доказами, згідно якої як речові докази визнано: кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору вилучений в ході огляду місця події у колекторі міської системи теплопостачання, який розташований поблизу житлового будинку №11 по вул. Матюшенка у м. Харкові; рюкзак спортивного типу чорного кольору із одягом вилучений в ході огляду місця події у колекторі міської системи теплопостачання, який розташований поблизу житлового будинку №11 по вул. Матюшенка у м. Харкові; фрагмент речовини бурого кольору, 6 кухонних ножів, 1 пара взуття з нашаруванням речовини бурого кольору - вилучені в ході огляду місця події в житловій квартирі АДРЕСА_3 ; - зразки волосяного покрову та зрізи нігтьових пластин із зразками піднігтьового змісту відібрані у ОСОБА_7 на підставі постанови прокурора (а.с.200-201 т1). Надані стороною обвинувачення речові докази були оглянуті в присутності всіх учасників в судовому засіданні.
- даними, які містяться у висновку експерта №27-А/17 від 26 січня 2017 року, згідно висновків якої у зв`язку з подією у ОСОБА_9 29-ти років, мало місце ушкодження: - множинні не проникаючі колото-різані поранення грудної клітки по задньо-боковій поверхні справа і не проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки по бічній поверхні справа належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3 Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»); - проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа в проекції сьомого міжреберного простору належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (п.2.1.3 «й» Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Вказані ушкодження утворилися від неодноразової (не менше дев`яти) дії колючо-ріжучого предмета (предметів), індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися, не виключено, що при обставинах, вказаних в постанові слідчого, в строк незадовго до госпіталізації в ХМКЛШНМД, 06.01.2017 року. (а.с. 164-165 т1);
- даними, які містяться у висновку експерта №170-ц від 17 лютого 2017 року, згідно висновків якої відповідно ксерокопії довідки з Харківської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова на запит слідчого Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_19 від 13.02.2017 року №13/03, в якій повідомляється, що у ОСОБА_9 , 1987 року народження, номер історії хвороби 574, що знаходився на лікуванні в ХМКЛШНМД з 06.01.2017 року по 17.01.2017 року, група крові 0(І)Rh+ позитивна. При проведенні судово-медичної експертизи кухонного ножа, вилученого при огляду місця події у колектора міської системи теплопостачання, яка розташована поблизу будинку №11 по вул. Матюшенка в м. Харкові, на клинці виявлені сліди крові людини, у якої виявлений антиген Н. Як слідство сліди крові могли походити від людини з груповим диференціюванням крові 0(І) з ізогемаглютининами анти А, анти-В, в тому числі і від потерпілого гр-на ОСОБА_9 . На рукоятці ножа слідів крові не знайдено. (а.с. 167-170 т1);
- даними, які містяться у висновку експерта № 255-А/17 від 24 лютого 2017 року, згідно висновків якої механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 не суперечить засобу їх спричинення, на які вказує підозрюваний ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту від 22.02.2017 року (а.с. 196-197 т1);
- даними, які містяться у висновку експерта № 256-А/17 від 24 лютого 2017 року, згідно висновків якої механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 не суперечить засобу їх спричинення, на які вказує постраждалий в ході проведення слідчого експерименту від 22.02.2017 року (а.с. 198-199 т1);
- даними, які містяться в висновку судово-психіатричної експертизи №144 від 20 лютого 2017 року, згідно висновків якої ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі органічного розладу особистості та синдрому залежності від алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.с. 172-175 т1);
Всі вище перелічені та досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі письмові та речові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.
За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.
Приведені докази під час судового розгляду, в тому числі спосіб нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень свідчать про умисний характер дій ОСОБА_7 .
Оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення - злочину та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Кваліфікацію дій ОСОБА_7 стороною обвинувачення за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, суд вважає помилковим, оскільки дана кваліфікація не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду кримінальної справи. Доказів того, що ОСОБА_7 мав умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , стороною обвинувачення не надано.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Обов*язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України (подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення, вид, розмір шкоди та інше) покладається на прокурора, що передбачено вимогами ст. 92 КПК України.
Під час судового розгляду потерпілий допитаний не був, хоча протягом усього розгляду справи викликався належним чином судовими повістками, смс-повідомленнями в кожне судове засідання, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, і судом вживались всі передбачені КПК України заходи реагування щодо неявки потерпілого в судове засідання.
Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства суд розглядає кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_14 на підставі доказів, наданих в судовому засіданні стороною обвинувачення та захисту, враховуючи позицію сторін з даного питання і розумність строків розгляду кримінальної справи та недопущення порушення права на захист обвинуваченого, який перебуває під вартою протягом тривалого часу.
Згідно роз`яснень, які містяться в п 4 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003р. №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом - коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.
Наявність прямого заздалегідь виниклого умислу на умисне вбивство, як зазначено в обвинувального акті стороною обвинувачення не доведено під час судового розгляду, а мотив (неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілим) також є голослівним та наведений з припущеннями.
Про відсутність у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого, свідчать і ті факти, що ОСОБА_14 самостійно припинив свої дії, при відсутності перешкод для їх продовження та доведення умислу на вбивство до кінця. Після нанесення ударів ножем, бачив, що потерпілий живий, оскільки останній перебував у свідомості та самостійно пішов з колектору, в якому відбувалась бійка, і дані обставини підтверджуються показаннями свідків і не спростовані стороною обвинувачення та доказами, які ними були надані під час судового розгляду відповідно до вимог ст. 92 КПК України.
Також, судом враховані і показання обвинуваченого, що вони з потерпілим ОСОБА_9 товаришували і до цих подій в них сварок не було, і ОСОБА_14 в адресу потерпілого погроз про позбавлення його життя не висловлював, і ці доводи також не були спростовані стороною обвинувачення в судовому засіданні, виходячи із змагальності сторін.
Наявність у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді множинних непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини по задньо-боковій поверхні справа і непроникаюче поранення передньої черевної стінки по бічній поверхні справа, проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа в проекції 7-го міжреберного простору, та той факт, що вказані поранення спричинені ножем, що не оспорюється обвинуваченим в судовому засіданні, не свідчить про направленість дій обвинуваченого ОСОБА_14 на позбавлення життя потерпілого та який заперечує проти умислу на вбивство, оскільки суд виходить із сукупності усіх обставин кримінального провадження, які свідчать про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство та нічим не спростовано.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_14 по подіях 06 січня 2017 року слід кваліфікувати за наслідками, які фактично наступили, тобто за ч.1 ст. 121 КК України, а не за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, як кваліфіковано стороною обвинувачення.
Крім того, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про перевищення меж необхідної оборони від протиправних дій потерпілого, який в ході виниклого між ними конфлікту наносив йому удари.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України № 4 від 28 червня 1991 р. "Про практику застосування судами законодавства, яке забезпечує право на необхідну оборону від суспільно небезпечних посягань", стан необхідної оборони виникає не лише в момент суспільно небезпечного посягання, а за наявності реальної загрози заподіяння шкоди тому, хто обороняється.
Доводи обвинуваченого про оборону спростовуються даними, які містяться у висновках експертиз щодо характеру тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 та відсутністю даних про тілесні ушкодження у обвинуваченого ОСОБА_14 на момент огляду, показаннями як потерпілого, так і обвинуваченого під час проведення слідчих експериментів, у зв*язку з чим суд приходить до висновку про невідповідність пояснень обвинуваченого по цих доводах дослідженим в судовому засіданні доказам та відсутність в момент бійки небезпеки для здоров`я обвинуваченого з боку потерпілого, і відсутність в діях обвинуваченого ознак самооборони, в тому числі її перевищення.
Стосовно кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України, суд вважає, що його дії за ч. 2 ст. 389 КК України кваліфіковані правильно, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання та знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що ОСОБА_14 фактично визнав в судовому засіданні, що він не відбув покарання у вигляді громадських робіт, ухиляючись умисно від його відбування в Київському відділі поліції ГУ НП у Харківській області.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, кількість епізодів вчиненого, пом`якшуючі та обтяжуючи покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілого.
Вивченням особи ОСОБА_14 встановлено, що він раніше судимий, останній раз 01.03.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт, покарання не відбув, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, однак за висновком експертизи має синдром залежності від алкоголю, розлучений, не працевлаштований, офіційного джерела доходу не має, характеризується задовільно згідно характеристики, наданої ст. інспектором відділу СВПР Харківської установи виконання покарань (№27), має реєстрацію в м. Харкові, однак за місцем реєстрації не проживає.
Посилання обвинуваченого на наявність на його утриманні дочки 2003 р.н. не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, копії свідоцтва про народження дитини суду не надано.
За даними, повідомленими в судовому засіданні має захворювання, за яким перебуває на диспансерному обліку, однак відомостей щодо неможливості перебування ОСОБА_14 в умовах ізоляції за станом здоров*я суду не надано.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_14 є щире каяття за ч.2 ст. 389 КК України.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_14 є рецидив злочину.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів, необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_14 покарання відповідно до санкцій статей, інкримінованих йому в межах, необхідних для досягнення цих цілей, не застосовуючи максимальну санкцію даних статей. Тільки таке покарання, з врахуванням особливостей та обставин вчинення обвинуваченим, суспільної небезпеки вчиненого є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 та для виконання призначеного судом покарання і попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування вимог ст. 75 КК України суд не вбачає і обставин для застосування покарання з випробуванням суду стороною захисту не надано.
При призначенні остаточного покарання необхідно врахувати також, що покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2016 року у вигляді 150 годин громадських робіт ОСОБА_14 не відбув та застосувати вимоги ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого ним покарання.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся. Витрати по кримінальним провадженням відсутні.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_14 до набрання законної сили вироком суду, судом враховано, що він засуджується за санкцією статті, що йому інкриміноване у вигляді позбавлення волі, для належного виконання вироку суду, при цьому врахований його стан здоров`я, його репутацію та майновий і сімейний стан. Враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечує виконання даного вироку, суд застосовує до обвинуваченого виключну міру запобіжного заходу тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більш ніж на 60 днів.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 389, ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:
-по ч.2 ст. 389 КК України у вигляді 6 місяців арешту
-по ч.1 ст. 121 КК України у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання покарання менш суворого більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно ч.ч.1-4 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2016 року, яким було призначено покарання 150 годин громадських робіт, у вигляді 144 годин громадських робіт, що відповідає 18 дням позбавлення волі та остаточно призначає покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів у вигляді 5 років 6 місяців 18 днів позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 залишити попередній - утримання під вартою у слідчому ізоляторі міста Харкова до вступу вироку по даній справі у законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 12.02.2018 року.
Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання ОСОБА_14 , тобто з 07 січня 2017 року, зарахувавши час перебування під вартою в час відбуття покарання, при цьому враховувати вимоги ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі за період з 07.01.2017 року по 20.06.2017 року (включно), і з 21.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув*язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази по справі (ніж, рюкзак з речами, фрагмент речовини бурого кольору, пара взуття, зразки волосяного покрова, зрізи нігтьових пластин), які зберігаються в камері схову речових доказів - знищити після набрання вироком законної сили.
Речові докази по справі (6 ножів, вилучених в квартирі АДРЕСА_4 ), які зберігаються в камері схову речових доказів - повернути власникові, у випадку відсутності запитів на повернення знищити після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2