Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/114/2017 Справа № 641/8556/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_5

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000107 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, не працюючої, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно наказу № 127-К від 30.09.2015 року працюючи на посаді інструктора з фізичного виховання КЗ «Харківського дитячого будинку «Родина» Харківської міської ради» особою на яку покладено обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого до них ставлення, допустила завдання малолітньому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, за наступних обставин. Так, згідно із посадовою інструкцією інструктора з фізичної культури КЗ «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради» ОСОБА_7 , несе відповідальність за життя і здоров`я дітей під час занять; забезпечує виконання правил охорони життя та здоров`я вихованців, праці, техніки безпеки; організовує та проводить роботу по попередженню дитячого травматизму; підтримує дисципліну та порядок під час занять, слідкує за тим, щоб діти виконували всі вказівки інструктора; не дозволяє дітям самовільно покидати місце проведення занять. ОСОБА_7 , як інструктор з фізичної культури КЗ «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради», у своїй діяльності керуються п. 1.10, 2.2, 2.10, 3.1,3.1.4. Правил безпеки під час проведення занять з фізичної культури і спорту у загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженою наказом Міністерства освіти та науки України 01.06.2010 №521 та розділом 4.6 Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 01.08.2001 № 563, у відповідності до яких несе відповідальність за збереження життя і здоров`я вихованців, під час навчально-виховного процесу.

4 грудня 2015 року, близько 16 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на своєму робочому місці, в приміщенні спортивної зали дитячого будинку «Родина» розташованого за адресою: м. Харків, вул. Слинько (бульвар Жасміновий) 11/2, проводила зайняття з фізичного виховання з вихованцями зазначеного дитячого будинку. Під час проведення яких, в порушення вимог п.2.2. Правил безпеки під час проведення занять з фізичної культури і спорту у загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженою наказом Міністерства освіти та науки України 01.06.2010 №521, ОСОБА_7 неналежно виконуючи свої професійні обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого до них ставлення, легковажно розраховуючи на ненастання суспільно небезпечних наслідків, не ознайомила вихованців з правилами поведінки у спортивному залі, неналежно виконала обов`язки щодо підтримання дисципліни та порядку під час занять, не перевірила непорушність та безпечність захисного покриття матів на підлозі спортзалу та допустила одночасне знаходження декількох груп вихованців серед яких були малолітній ОСОБА_8 та неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в результаті чого, тієї ж доби, близько 16 годин 35 хвилин, неповнолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи в спортивному залі, взяли за руки і за ноги ОСОБА_13 , розгойдали його і кинули на спортивні мати. В результаті падіння та через порушення структури захисного покриття матів, малолітній ОСОБА_8 вдарився головою об підлогу спортзалу, і згідно висновку судово-медичної експертизи №1262-А/15 від 24.12.2015 року отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку з осередками контузій, внутрішньочерепних крововиливів, перелому кісток черепу; тілесні ушкодження середнього ступеню важкості у вигляді після травматичного лівобічного середнього отиту та легкі тілесні ушкодження у вигляді синців верхніх кінцівок.

Таким чином, інструктор з фізичної культури КЗ «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради» ОСОБА_7 грубо порушила вимоги п. 4.6. 1, 4.6.5 Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 01.08.2001 № 563, п.п. 3.1., 3.2 «Інструкції з охорони праці № 29 для інструктора фізкультури» та п.п. 2.5, 2.6 «Посадової інструкції інструктора 1 фізичної культури», в результаті чого малолітньому вихованню КЗ «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради» ОСОБА_14 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, що є тяжкими наслідками.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.3137 КК України визнала повністю та підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення та просила суд застосувати до неї п. «є» ст.1 Закон України «Про амністію у 2016 році», так як вона має на утриманні батька, який досяг 70-річного віку.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник підтвердили у судовому засіданні обставини скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.137 КК України, а саме неналежне виконання професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для неповнолітнього.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття останньої.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 встановлено, що вона раніше не судима, розлучена, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про її особу, обставини, що пом`якшують покарання та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції її від суспільства, проте в кримінально-виправній установі відкритого типу в умовах здійснення над нею контролю з обов`язковим залученням до праці, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання здійсненню нею нових кримінальних правопорушень, при цьому суд вважає за можливе не призначати їй максимальне покарання, передбачене Законом.

Окрім того, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_7 додаткове покарання в виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України « Про застосування амністії в України» від 01 жовтня 1996 року зі змінами від 27.02.2014 року установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинила злочин середньої тяжкості, має на утриманні батька ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який досяг 70-річного віку, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_15 серія НОМЕР_1 , виданого 26.02.2001 року Київським РВ ХМУ УМВСУ В Харківській області.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що на обвинувачену ОСОБА_7 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, тому необхідно її звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_7 судом не обирався.

Цивільний позов по справі відсутній

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово інженерно - технічної експертизи в сумі 4404 грн.00 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368- 374 КПК України, Законом України «Про амністію в 2016 році», Законом України « Про застосування амністії в України», суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 137 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі пункту «є» статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Стягнути з ОСОБА_7 користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 4404 (чотири тисячі чотириста чотири) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору

Суддя - ОСОБА_1