Справа № 522/8496/16к
УХВАЛА
04 грудня 2017 року Місто Одеса

Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ромашкине, Сакського району, АР Крим, громадянина України, командира бойової частини штурманської протичовнового корвету « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 бригади надводних кораблів ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді старшого стрільця 1-го відділення 2-го взводу патрульної роти 2 патрульного батальйону вищезазначеної військової частини.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 знав та усвідомлював, що повинен неухильно виконувати Військову присягу (затверджену Постановою Верховної Ради України від 06 грудня 1991 року), а також дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Проте, ОСОБА_7 усвідомлюючи обов`язок прибути 10 грудня 2014 року до розташування військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з метою незаконно ухилитися від військової служби, вчинив дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.
Вчинивши нез`явлення до розташування військової частини НОМЕР_2 з метою взагалі ухилитися від військової служби, 10 грудня 2014 року ОСОБА_7 одразу став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для прибуття до військової частини НОМЕР_2 за наявності реальної можливості до цього та не заявив про себе до правоохоронних органів до теперішнього часу, чим відкрито вказує на небажання взагалі проходити військову службу.
Вжитими заходами розшуку, встановити місцезнаходження ОСОБА_7 , до теперішнього часу не надалося можливим.
26 лютого 2015 року у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру
Прокурор звернувся до суду із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання наступним.
У зв`язку з невстановленням місцезнаходження ОСОБА_7 , вжито заходів для вручення даного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (поштовим зв`язком).
Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є також особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відтак, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, та відповідно до ч.3 ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.
Вина ОСОБА_7 повністю підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжує злочинну діяльність та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити ці дії.
Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідність запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вбачається доцільним обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, та відповідно до ч. 3 ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості, з цих підстав можна вважати, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки та осіб, які можуть бути допитані як свідки, переховувася від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується з вищезазначеними матеріалами досудового розслідування
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими.

Захисник вважає клопотання слідчого необґрунтованим, а тому просив суд відмовити у його задоволенні та застосувати більш м`який запобіжний захід. На думку сторони захисту прокурор не обґрунтував належним чином наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не довів обґрунтованість підозри.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до наступного.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, який карається санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, та відповідно до ч.3 ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.
Вина ОСОБА_7 повністю підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому подіями.
На цей час у кримінальному провадженні виконуються першочергові слідчі та процесуальні дії.

Зазначені обставини та можливість призначення підозрюваному у разі визнання його винним покарання лише у вигляді позбавлення волі, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки та осіб, які можуть бути допитані як свідки, переховувася від органів досудового розслідування та суду.
Разом з цим, в судовому засіданні прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст.194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний має постійне місце проживання на території України, має вагітну дружину та стійкі соціальні зв`язки, добровільно з`явився до органу досудового розслідування.
На підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, забезпечить належну поведінку підозрюваного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 188-190 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя:

04.12.2017