АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
власника майна ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2017 року,-
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль марки «BMW X6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , особистий номерний знак « НОМЕР_2 », номер кузова НОМЕР_3 , який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; автомобіль марки «Toyota Auris», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; автомобіль марки «Toyota Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , який зареєстрований за ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2017 року в частині накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в цій частині.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що арешт накладений на автомобіль незаконно та необґрунтовано, оскільки вказане майно не є власністю підозрюваного, обвинуваченого або юридичної особи щодо якої здійснюється кримінальне провадження. Жодних об`єктивних підстав вважати, що вилучений автомобіль виступав знаряддям вчинення будь-якого кримінального правопорушення, набутий в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є доказом і відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, відсутні.
Щодо пропущення строків на апеляційне оскарження, то враховуючи, що розгляд клопотання проводився без виклику власника майна, апелянт просить поновити пропущений строк.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 26.05.2017 року було постановлено без виклику власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
24.05.2017 року старший слідчий в ОВС 1-го відділу управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про накладення арешту на майно в тому числі і на автомобіль марки «Toyota Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , посилаючись на наявність правових підстав, передбачених ч. 2, 4 ст. 170 КК України.
26.05.2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого задоволено.
Оскільки дана ухвала оскаржена власником майна ОСОБА_6 в частині накладення арешту на майно автомобіль марки «Toyota Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя та слідчий дотримались.
Так, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку та правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі про наявність підстав вважати, що майно, на яке орган досудового розслідування у своєму клопотанні просив накласти арешт, відповідає ознакам, зазначеним у частині першій статті 962 КПК України, а відтак у справі може бути застосовано спеціальну конфіскацію, тобто наявні правові підстави для накладення арешту на майно, передбачені ч. 4 ст. 170 КПК України.
Крім того, на думку колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Поновити власнику майна ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4291/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1