АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/724/17 Номер провадження №11-кп/791/851/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року вересня місяця « 27 » дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2 ,
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Херсонської області кримінальне провадження №0000351 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від «19» липня 2017 року щодо:

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Розлив

Білозерського району Херсонської області,

раніше судимого, останній раз 13.06.2017 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на чотири місяці; якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Застосована ч.5 ст.72 КК України та обрано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13.06.2017 року більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців з поміщенням обвинуваченого до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 29 березня 2017 року.

Стягнуто судові витрати за проведення експертизи.

Вирішене питання про речові докази у кримінальному провадженні.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 15.02.2017 року близько 21 год. усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, повторно, проник на огороджену територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 , звідки вчинив крадіжку металевого (чавунного) казану об`ємом 10 л, вартістю 250 грн., одноколісної тачки вартістю 450 грн., металевого контейнеру вартістю 150 грн., відповідно до висновку експерта виданого Херсонським НДЕКЦ МВС України № 683-МТ від 06.03.2017 року. Викрадене майно належить ОСОБА_8 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 850 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене покарання. Стверджує, що потерпіла претензій до нього не має та завдані збитки ним відшкодовані.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, в судових дебатах залишився на попередній позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ст. 349 КПК України.

Фактичні обставини сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, не досліджувались.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що потерпіла немає до нього претензій не може бути в даному випадку підставою для пом`якшення призначеного покарання, так як убачається з матеріалів кримінального провадження потерпіла ОСОБА_8 отримала відповідно до розписки викрадене майно від працівників поліції, а не добровільно їх видав обвинувачений ОСОБА_7 .

Відповідно досудової доповіді органу пробації обвинувачений ОСОБА_7 має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, може становити небезпеку для суспільства; виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним повторних кримінальних правопорушень не можливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції від суспільства (т.2 а.п.49-50).

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах санкції статті, а тому підстав для пом`якшення покарання, на чому наполягає апелянт немає.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства при дослідженні оцінці наведених у обвинувальному вироку доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_7 , суд не допустив і вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися судом до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів приходить до висновку, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував вид та міру покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів; дані про особу винного, визнання вини, наявність непогашених судимостей (т.1 а.п.70-71); наявність обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання та вірно визначено необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідно до вимог ст.65 КК України.

Колегія суддів вважає виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на позитивну характеристику, вказавши що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно ( т.1 а.п.69).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від «19» липня 2017 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на позитивну характеристику, вказавши що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Головуючий (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 27 вересня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 27 вересня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2