н/п 1-кс/640/9671/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю скаржника - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб Київського ВП ГУ НП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, за її заявою від 21 листопада 2017 року, -
Встановив:
До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана скарга, яка, згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 28.11.2017 року, визначена до розгляду слідчому судді цього ж суду ОСОБА_1 .
В поданій до суду скарзі заявниця просить: 1. Визнати незаконною бездіяльність компетентних осіб Київського ВП ГУ НП в Харківській області по невнесенню відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 21.11.2017 та зобов`язати їх внести відомості до ЄРДР та почати розслідування; 2. Визнати незаконною невидачу ОСОБА_3 пам`ятки потерпілої про її права та обов`язки.
На обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначила, що 21.11.2017 в порядку ст.214 КПК України вона подала до Київського ВП ГУНП в Харківській області заяву про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. У заяві зазначила всі необхідні відомості та обставини скоєного відносно неї злочину. Просила видати пам`ятку потерпілого, внести відомості за її заявою до ЄРДР та розпочати розслідування. Проте, до теперішнього дня в порушення закону відомості за її заявою до ЄРДР не внесені, розслідування не ведеться.
В судовому засіданні скаржниця доводи скарги підтримала, пояснила, що кримінальне правопорушення полягає в тому, що службова особа ОСОБА_4 не виконувала свої обов`язки, а саме не проводила прийом громадян відповідно до встановленого графіку, інші службові особи не достойно з нею поводилися, чим були порушені її права як громадянина України. Посилаючись на Узагальнення Вищого Спеціалізованого Суду України "Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування" (станом на 12.01.2017р.), просила скаргу задовольнити.
Представник Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с.15), проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. 01.12.2017 до суду факсом надійшов лист №9711/119-61/01-17 від 01.12.2017 за підписом начальника Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 , у якому зазначено, що заява ОСОБА_3 зареєстрована в канцелярії Київського ВП від 21.11.2017 за №С-2041. Розгляд вказаної заяви доручений сектору превенції патрульної поліції ВП у порядку Закону України «Про звернення громадян» (а.с.11).
Неявка представника суб`єкту оскарження не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, не знаходить підстав для задоволення скарги з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
У відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Таким чином, у відповідності до положень ч.1 ст. 214 КПК України, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.
Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Згідно положень ч.1 ст.11 КК України, злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склади злочинів та відповідні їх ознаки визначені в диспозиціях окремих статей Особливої частини Кримінального кодексу України.
З наданих даних встановлено, що 21.11.2017 року ОСОБА_3 подала до Київського ВП ГУ НП в Харківській області заяву про кримінальне правопорушення в порядку ст.214 КПК України. На обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначала, зокрема, що 19.09.2017 в прийомний час близько 14-35 год. вона прийшла за адресою АДРЕСА_1 на плановий прийом голови кваліфікаційно-дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області ОСОБА_4 з метою подачі під час особистого прийому заяви, проте прийом громадян не проводився. Її намагання здати заяву для реєстрації, дізнатися про прийом, ні до чого не призвели. Вказала, що співробітники, які були присутні в інших кімнатах, відкрито в знущальній формі ігнорували її питання та сміялися над нею, принижуючи її честь та гідність громадянина України. У зв`язку з викладеним, по №102 вона викликала наряд поліції для фіксації скоєння кримінального правопорушення службовою особою ОСОБА_4 , яка, побачивши поліцейських та почувши з якого приводу вони приїхали, дуже скоро зібралася, закрила кабінет на ключ та пішла, відмовившись пояснювати причину не проведення прийому громадян, відповідно до графіку. На підставі викладеного просила відомості за її заявою внести в ЄРДР, видати їй пам`ятку потерпілої та розпочати досудове розслідування (а.с.12-13).
Згідно листа начальника Київського ВП ГУ НП в Харківській області від 01.12.2017р. № 9711/119-61/01-17 заява ОСОБА_3 зареєстрована в канцелярії Київського ВП від 21.11.2017 за №С-2041. Розгляд вказаної заяви доручений сектору превенції патрульної поліції ВП у порядку Закону України «Про звернення громадян» (а.с.11).
При зверненні із заявою про кримінальне правопорушення в порядку ст.214 КПК України 21.11.2017 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області, заявником не були виконані вимоги ч. 5 ст. 214 КПК України, заява про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом не є повідомленням про злочин, оскільки не містить відомостей, які характеризують кримінальне правопорушення, та не містить відомостей, які вказували б на наявність в діях голови кваліфікаційно-дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області ОСОБА_4 чи інших службових осіб об`єктивних ознак складу кримінального правопорушення (злочину), як це передбачено положеннями ст. 11 КК України.
Як зазначено вище, заявниця 21.11.2017 звернулася до Київського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою, вказуючи на непроведення прийому головою кваліфікаційно-дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області ОСОБА_4 та неможливість подачі заяви, у зв"язку з нездійсненням такого прийому.
За вказаних вище обставин, слідчий суддя погоджується з рішенням органу досудового розслідування про невнесення відомостей до ЄРДР, оскільки ті обставини події, про які повідомлено ОСОБА_3 у своїй заяві від 21.11.2017 року не містять посилань на об`єктивні відомості та фактичні обставини, які характеризують жодне кримінальне правопорушення, а тому відмова у внесенні відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 є правомірною, на підставі чого слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в частині визнання незаконною бездіяльності компетентних осіб Київського ВП ГУ НП в Харківській області по невнесенню відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 21.11.2017 та зобов`язання внести відомості до ЄРДР та почати розслідування.
Слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити заявниці, що в разі вчинення по відношенню до неї неправомірних дій, вона не позбавлена можливості звернутися до слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення для вжиття передбачених законом заходів для захисту та поновлення порушених прав і свобод із заявою, яка відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України.
Крім того, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в частині вимог скаржниці щодо визнання незаконною невидачу їй пам`ятки потерпілої про її права та обов`язки, виходячи при цьому з наступного.
У розумінні вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність сторони обвинувачення (слідчого або прокурора) можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.
За визначенням терміну досудове розслідування, відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України, - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
У розумінні положень КПК України, момент набуття прав та обов`язків потерпілого може збігатися із початком кримінального провадження або мати місце після його початку, проте не може йому передувати. А тому, право на оскарження бездіяльності щодо невручення пам`ятки про права і обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні або відмови у визнанні потерпілим, - виникає у заявника саме після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на стадії досудового розслідування, що узгоджується із вимогами п.1 ч.1 ст.303 КПК України. Поза стадією досудового розслідування може бути оскаржена лише бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, про що прямо зазначено у процесуальному законі. Розширеному тлумаченню, в тому числі і на випадки оскарження бездіяльності особи, яка прийняла заяву, щодо невидачі пам`ятки в порядку ч.2 ст.55 КПК України, зазначена норма процесуального закону не підлягає.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб Київського ВП ГУ НП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, за її заявою від 21 листопада 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Резолютивна частина ухвали проголошена в судовому засіданні 07 грудня 2017 року. Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини - 08 грудня 2017 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1