Справа № 173/1512/17
п/с № 1-кп/174/87/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , освіта професійно-технічна, працює водієм в структурному підрозділі «Верхівцевська дистанція електропостачання» регіональної філії «Придніпровська залізниця», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
08 червня 2017 року, близько 06 год. 40 хв., ОСОБА_7 , керуючи на законних підставах, технічно справним службовим автомобілем «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить структурному підрозділу «Верхівцевська дистанція електропостачання» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», рухаючись по автодорозі Т-04-29 Новомиколаївка-Верхівцеве-Щорськ, в напрямку селища «Новомиколаївка», Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, поблизу дорожнього знаку 5.45 «початок населеного пункту «Новомиколаївка»», виявив на проїжджій частині пішохода, не вчинив дій таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я пішохода, не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди та скоїв наїзд лівою частиною вказаного автомобіля на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , завдавши останньому тілесних ушкоджень.
Після чого ОСОБА_7 , вийшов з автомобіля, відвів потерпілого ОСОБА_10 , з проїжджої частини на узбіччя дороги та, усвідомлюючи, що останній знаходиться у небезпечному для життя стані та позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, дій спрямованих на надання потерпілому необхідної допомоги не вжив, та покинув місце події, таким чином зник у невідомому напрямку.
08 червня 2017 року ОСОБА_10 , знаходячись в травматологічному відділенні комунального закладу «Верхньодніпровська центральна районна лікарня» ДОР, від отриманих травм помер.
Своїми діями водій ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), та 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п.1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, задавати матеріальних збитків»;
п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Згідно висновку комплексної судової медико-трасологічної та судової авто технічної експертизи № 3613/3614-14 від 03.08.2017 року, у ОСОБА_10 , виявлені наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма субарахноїдальний крововилив правої потиличної ділянки, численні периваскулярні крововиливи в ділянках м`яких мозкових оболонок правої скроневої області, лівої півкулі мозочка, правої півкулі мозочка, в речовину мозочка в продовгуватий мозок, крововилив в м`які покривні тканини голови, правої лобно-скроневої області, осадження шкіри над правою бровою; закритий спіралеподібний уламковий перелом правої плечової кістки у верхній третині зі змішенням кісткових уламків, синець задньо-зовнішньої поверхні правого плеча у верхній та середніх третинах з лінійним садном в центрі, крововилив в м`які тканини правого плеча навколо перелому; закриті переломи 11,12 ребер справа по лопатковій лінії, крововилив в навколо-ниркову клітковину лівої нирки, закритий перелом шийки правої стегнової кістки з крововиливом в навколишні м`які тканини, двосторонній перелом верхніх та нижніх гілок обох лобкових кісток зі зміщенням уламків з крововиливом в м`які тканини та в порожнину малого тазу навколо сечового міхура; синець задньої поверхні лівого плеча в нижній третині, синець на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, два садна по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, садна передньої черевної стінки.
Встановлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до надходження в лікувальний заклад.
Весь комплекс встановлених тілесних ушкоджень міг виникнути за умов дорожньо-транспортної пригоди 08.06.2017 року.
Сукупність тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, травми грудної клітини, закритих уламкових переломів ребер справа, правої плечової кістки, правої стегнової кістки, двостороннього перелому обох гілок лобкових кісток, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визнання ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.
Враховуючи характер встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги в умовах спеціалізованого медичного закладу, одразу після заподіяння тілесних ушкоджень, можливо було запобігти смертельному наслідку.
Встановлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 , в саме двобічний перелом обох гілок обох лобкових кісток, перелом шийки правого стегна, призвели до порушення функцій опори та ходи, тобто лишили можливості потерпілого самостійно пересуватись по площині навіть зі сторонньою допомогою. Уламковий перелом правої плечової кістки обмежував активні рухи правої верхньої кінцівки (лишив можливості потерпілого спілкуватися жестами правої рукою).
Причиною смерті ОСОБА_10 , була сумісна травма тіла, яка супроводжувалась черепно-мозковою травмою з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, закритим багатоуламковим переломом правої плечової кістки, вколоченим (компресійним) переломом шийки правого стегна, двобічним переломом обох гілок обох лобкових кісток, масивним забрюшинним крововиливом в області малого тазу, закритими переломами 11,12-го ребер праворуч, що призвело до травматичного шоку.
Встановлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 , призвели до настання смерті, тобто знаходяться у прямому причинному зв`язку.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля «УАЗ» ОСОБА_7 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 «Правил дорожнього руху України», а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
За умов своєчасного реагування на небезпеку для руху та застосування екстреного гальмування водій автомобіля «УАЗ» ОСОБА_7 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_10 , а тому в його діях вбачається невідповідність вимогам п.12.3. «Правил дорожнього руху України», що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_10 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину в скоєнні кримінального правопорушення злочину визнав повністю, розкаявся та показав, що дійсно, 08.06.2017 року, він їхав в сторону м.Дніпропетровська на службовому автомобілі «УАЗ» державний номер НОМЕР_1 , який належить регіональній філії «Придніпровська залізниця». Доїжджав до станції «Новомиколаївка», побачив, що біжить ОСОБА_10 , почав гальмувати і лівим крилом зачепив його. Потім відтягнув його на узбіччя, запитав чи не викликати «Швидку допомогу», він почав махати руками, зрозумів, що той напевно глухонімий та що йому не потрібна допомога, залишив його та поїхав. Крім екстреного гальмування, ще сигналив, однак той не реагував. З кваліфікацією своїх дій та розміром спричиненої шкоди погоджується, цивільний позов визнає в повному обсязі. Не заперечував з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_4 , в судовому засіданні показала, що 10 червня 2017 року, їй подзвонили з поліції, сказали, що дядька вбили. Прийшли в поліцію, було впізнання, вона його впізнала по фото, а потім в морзі. Дядько проживав в її квартирі в АДРЕСА_3 , вона з ним не проживала, так як проживає з своєю сім`єю, на АДРЕСА_4 . Де знаходився дядько в той день, їй не відомо, лише 10-го, їй стало відомо, що він помер. Дядько дійсно був глухонімий. Чекала якогось вибачення від обвинуваченого, однак їх не було і будь-якої шкоди не відшкодовано.Обвинувачення підтримала в повному обсязі, заявлений цивільний позов - підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Не заперечувала з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що факт вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_7 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано: за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого; за ч.1 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто лишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин за ч. 2 ст. 286 КК України - належить до тяжких злочинів, за ч 1 ст.135 КК України - до злочинів невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , передбаченою ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, раніше не судимий,шкоду не відшкодував, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Врахувавши обставини справи, досудову доповідь та особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 , не можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, без позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи те, що він працює водієм, що є єдиним джерелом його доходу.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого, заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання відповідно до п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 , раніше не судимий, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких батьківських прав не позбавлений, та вчинив необережний злочин, не перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння.
В свою чергу, як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 Закону).
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії, суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Так судом встановлено, що ОСОБА_7 , раніше не судимий, скоїв за ч.2 ст.286 КК України - тяжкий злочин, що характеризується необережною формою вини, не перебуваючи при цьому, у стані алкогольного сп`яніння, або у стані викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, за ч. 1 ст.135 КК України - злочином невеликої тяжкості, які він вчинив 08.06.2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності є батьком двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно яких не позбавлений, що підтверджується письмовими матеріалами справи, не заперечує проти застосування відносно нього амністії, наслідки застосування амністії йому роз`яснені, амністія раніше до нього не застосовувалась.
Врахувавши викладене, суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_7 , поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Відповідно до ст.124 КПК України, судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 6/10.1/532 від 26.06.2017 року, в сумі 1855 гривень 50 копійок, та комплексної медико-трасологічної та судово-автотехнічної експертизи № 3613/3614-17 від 03.08.2017 року, в сумі 4761 грн., 60 копійок, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_7 , повністю доведена.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання :
-по ч.1 ст. 135 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;.
-по ч.2 ст.286 КК України, 5 (п`ять) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, загальну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного цим вироком.
Цивільний позовпотерпілої ОСОБА_4 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 , на користь держави Україна, витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 6/10.1/532 від 26.06.2017 в сумі 1855 гривень 50 копійок та комплексної медико-трасологічної та судово-автотехнічної експертизи № 3613/3614-17 від 03.08.2017 року, в сумі 4761 грн., 60 копійок.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1