Справа № 359/4397/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/994/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 22.11.2017

УХВАЛА
Іменем України
22 листопада 2017 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 липня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання, з випробуванням, з іспитовий строком на 2 (два) роки.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Згідно вироку, 27 квітня 2017 року ОСОБА_7 , близько 2 години 30 хвилин, перебував в приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Момота, 6А, де в останнього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна з кімнати №22 вказаного готелю. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зайшов до кімнати №22 готелю «Чотири Сезони», де переконався, що відвідувачі в кімнаті сплять, і що за його діями ніхто не спостерігає, та будучи впевненим, що його дії залишаться не поміченими для оточуючих, побачив у вказаній кімнаті дерев`яну тумбу, звідки таємно взяв мобільний телефон «QUMO Quest 452» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 1143 грн. із сім картками мобільного зв`язку із написами «МТС» вартістю 20 грн. і «JEANS» вартістю 40 грн. та портативною флеш-картою пам`яті «TRANCSEND 16 GB», вартістю 302 грн., які належали громадянину ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_7 , місце вчинення злочину залишив, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1505 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та юридичну кваліфікацію дій останнього, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, і таким, що підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Так, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції встановлено, що раніше судимий, вже був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Порушував покладені на нього обов`язки, а тому був направлений для відбування покарання. А тому, у такому випадку повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі враховано дані, які характеризують особу, зокрема факт переховування останнього від органів слідства та суду, у зв`язку з чим ОСОБА_7 було оголошено в розшук та в подальшому, після його розшуку, останньому скасовано іспитовий строк та направлено на відбування покарання у вигляді позбавлення волі. Крім того, наявність сім`ї у ОСОБА_7 , про яку він турбується та допомагає їм матеріально, встановлюється лише з його слів. Разом з цим, на даний час ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2. ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна вчиненому повторно. Посилання суду першої інстанції на те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 враховано дані про особу обвинуваченого є формальним і не відповідає обставинам провадження, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий, вчинив новий тяжкий злочин, що свідчить про його суспільну небезпеку. Вважає, що виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Таким чином, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність призвело до призначення ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненного злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того, судом першої інстанції було також враховано, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, доказів попереднього працевлаштування суду не надав, однак запевнив про намір працевлаштуватися офіційно. Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем. Згідно поданих до суду першої інстанції матеріалів викрадене майно повернуто в повному обсязі, претензій до обвинуваченого не заявлялось.

Також, судом було враховано та зазначено, що незважаючи на вчинення раніше злочину проти власності за ч. 1 ст. 185 КК України та направлення для реального відбування покарання внаслідок скасування іспитового строку, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання на підставі Закону України « Про амністію у 2014 році». Вказане не може бути достатньою підставою для призначення обвинуваченому реального покарання з ізоляцією від суспільства.

На думку суду першої інстанції , з якою погоджується і колегія суддів, ОСОБА_7 може виправитися та довести можливість перебування на волі без ізоляції від суспільства. Така міра покарання є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

В апеляційній скарзі прокурор хоча і ставить питання про визнання призначеного покарання явно несправедливим в силу м`якості, однак просить за новим вироком призначити таку ж міру покарання, а саме 3 року позбавлення волі, що фактично свідчить про обґрунтованість розміру та виду призначеного судом покарання.

На думку колегії суддів на час прийняття рішення судом першої інстанції у нього були всі підстави застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання призначеного судом. Вчинення особою іншого злочину, за умови доведеності його вину повинно бути враховано судом при розгляді конкретної справи, а не при прийнятті даного рішення.

З врахуванням викладеного, конкретних обставин справи за яких було вчинено злочин, відсутності матеріальних претензій, колегія суддів приходить до висновку,що достатніх підстав для скасування чи зміни вироку в своїй апеляційній скарзі прокурор не навів і вони не вбачаються з матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни та скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засуджений в той же строк з часу отримання її копії.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_9