Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/538/17
провадження № 1-кс/624/1/18
У Х В А Л А
Іменем України
смт. Кегичівка 09 січня 2018 року

Слідчий суддя Кегичівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області України ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0000179 від 25 червня 2017 року за ознаками правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сахновщина Сахновщинського району Харківської області, українець, громадянин України, військовозобов`язаний, освіта неповна середня, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, за матеріалами кримінального провадження №0000179 за ознаками правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 у Харківській установі виконання покарань №27 УДПтСУ строком 30 діб.
В обґрунтування якого зазначено, що відносно ОСОБА_5 27 квітня 2017 року до Кегичівського районного суду Харківської області направлено обвинувальний акт щодо вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, але останній належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, повторно скоїв новий умисний злочин за нижчевикладених обставин.
25 червня 2017 року близько 08:00 години ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу останньої, діючи з раптово виниклим прямим умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень, під час сварки, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, що склалися між ними, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вихопив з рук останньої лопату та тримаючи її обома руками, замахнувшись нею, умисно наніс металевою, гострою частиною лопати один удар в область гомілки правої ноги ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 згідно висновку експерта № 222-КР/17 від 11 липня 2017 року «забита рана правої гомілки з кровопідтіком м`яких тканин», які відповідно до п.п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження.
25 червня 2017 року близько 08:00 години ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу останнього, діючи з раптово виниклим прямим умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень, під час сварки, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, що склалися між ними, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи з лівої сторони потерпілого, тримаючи правою рукою за рукоятку ніж, який при цьому був обмотаний прозорим пакетом, умисно наніс одне колото-різане поранення задньої поверхні шиї потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 згідно висновку експерта № 223-КР/17 від 13 липня 2017 року «різана рана задньої поверхні шиї», які відповідно до п.п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
29 серпня 2017 року ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
29 серпня 2017 року ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
30 серпня 2017 року кримінальні провадження № 0000179 та № 0000180 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0000179 за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України.
Для об`єктивного, всебічного досудового розслідування та встановлення всіх обставин вчиненого злочину, підозрюваному ОСОБА_5 неодноразово повідомлялося про виклик слідчого, зобов`язавши його прибути до органу, що здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. ОСОБА_5 , ігноруючи законні вимоги слідчого та завчасно у встановленому законом порядку його виклик, до слідчого відділення Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області, не прибув, про поважні причини свого не прибуття не повідомив. В подальшому ОСОБА_5 було оголошено в державний розшук.
Винність ОСОБА_5 у вчиненні даних злочинів підтверджується матеріалами досудового розслідування, а саме показаннями потерпілих, протоколами допиту свідків, протоколами ОСП, висновками судово-медичного експерта.
ОСОБА_5 маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, усвідомлюючи, що він понесе кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі, повторно скоїв новий умисний злочин.
Керуючись ч.1 п.1,5 ст.177 КПК України, враховуючи обставини вчиненого злочину, з метою запобігання будь-яким спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, щоб уникнути покарання, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, що унеможливлює належного об`єктивного проведення та закінчення досудового розслідування з подальшим направленням до суду, все вищезазначене на думку слідчого свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, пояснила, що підозрюваний раніше був засуджений, у період іспитового строку вчинив новий злочин, перебував у державному розшуку.
Слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав, також пояснив, що ОСОБА_5 вчинив злочин в період іспитового строку, переховувався від слідства, перебував у державному розшуку.
Підозрюваний ОСОБА_5 роз`яснення його прав отримав. Обставини підозри визнав, пояснив, що був у Хмельницьку на роботі та не мав можливості повідомити про це поліцію, бо телефон був пошкоджений. Просив обрати до нього більш м`який запобіжний захід, пообіцяв, що буде вдома, являтиметься за викликом.
У судовому засіданні досліджені усі надані суду документи.
За результатами розгляду клопотання визнано, що клопотання підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України, а також заявлених стороною обвинувачення ризиків, щодо можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що були досліджені у судовому засіданні, а саме витяг кримінального провадження, копії протоколів прийняття заяв про вчинення кримінального правопорушення, огляду місця події, допиту потерпілих, свідків, проведення слідчих експериментів, висновків експертів, повідомлення про підозру ОСОБА_5 , копії документів що характеризують особу підозрюваного, копія постанови про зупинення досудового розслідування та копії інших документів.
Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно з ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;
2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;
6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 29 Конституції України,кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Встановлено, санкція статті 125 КК України передбачає покарання за ч.1 у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року, за частиною другою - штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Тобто, згідно положень ст.12 КК України такий злочин є злочином невеликої тяжкості.
Враховуючи вказані вище обставини та положення ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування відсутні законних підстави для обрання відносно ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
При вирішенні питання про обрання іншого запобіжного заходу слідчий суддя зважає на те, що підозрюваний проти цього не заперечив.
Слідчий суддя зважає також на те, що ОСОБА_5 одружений, отже має стійкі соціальні зв`язки, перебував у розшуку не значний час, біля 4 місяців, ця обставина мала місце у зв`язку із виїздом на роботу, заперечень від слідчого та прокурора цього не надійшло, затриманий не був, принаймні з матеріалів доданих до клопотання ці відомості відсутні.
Також, слідчий суддя не може прийняти до уваги матеріали, що характеризують особу підозрюваного, оскільки вони є застарілими, так як довідки та характеристика, що додані, датовані липнем минулого року.
З метою забезпечення дієвості та оперативності даного кримінального провадження, гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя, враховуючи суть ризиків про які вказано в клопотанні, а саме ухилення від явки до слідчого, прокурора, суду, що є лише можливим, а не реальним ризиком, оскільки хоча і перебував у розшуку біля чотирьох місяців, але виїжджав на роботу, крім того матеріали не містять відомостей, що ОСОБА_5 ігнорував законні вимоги слідчого, не прибув на виклик, виклики відсутні, інший ризик, щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, розцінюється, як припущення, оскільки події мали місце у квітні та червні минулого року, інших даних слідчим та прокурором не надано.
Прокурором та слідчим не доведено під час розгляду клопотання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі особистого зобов`язання та покладення на підозрюваного ряду обов`язків передбачених ст. 194 КК України, є недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам.
Усе вказане вище дає підстави слідчому судді, вважати, що до ОСОБА_5 може бути застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який цілком може запобігти ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.
Визнано, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
На підставі вкладеного, керуючись ст.ст.42,132,176-178,179,183,186,193-194,196,369 ч.2,372,309 КПК України,
У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці, до 09 березня 2018 року.
Покласти на підозрюваного обов`язки:
1) прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
В іншій частині клопотання відмовити.
Копію ухвали вручити підозрюваному, роз`яснити, що у разі невиконання цих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення від 0,25 до 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням покласти на слідчого, а під час перебування справи у провадженні суду на прокурора.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1