АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/634/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 640/5125/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Ізюмської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 3 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні № 0000309, та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000309 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 до 01.06.2018 року, та покладені обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та лише одного ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, вважав, що стороною обвинувачення не доведено неможливості при цьому застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, тому дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор, не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 3 квітня 2018 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого. Апелянт посилається на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні нового корисливого злочину в той час, коли обвинувальний акт стосовно нього за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, перебуває на розгляді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області та 21.03.2018 року стосовно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та зазначає, що підозрюваний офіційно непрацевлаштований, законних джерел існування не має. Йому відоме місце проживання свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику можливого впливу на них.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту клопотання слідчого встановлено, що в провадженні СВ Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. 01.04.2018 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_7 , якому цього ж дня було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Відповідно до письмового повідомлення про підозру, останній органом досудового розслідування підозрюється у тому, що ОСОБА_7 , повторно, 31.03.2018, приблизно о 17 годині 45 хвилин, перебуваючи біля магазину «Березка», який розташований за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Леваневського 12/1, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, помітив велосипед марки «CORAX», який належить потерпілому ОСОБА_8 та який був залишений останнім біля приміщення вказаного магазину. В цей час, у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не слідкує, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, сів на велосипед марки «CORAX» та почав рухатись. В цей момент, потерпілий ОСОБА_8 , зі скляної двері магазину помітив, як ОСОБА_7 намагається заволодіти належним йому майном, а саме велосипедом марки «CORAX», розуміючи, що відносно його майна вчиняється злочинні дії, вибіг з приміщення магазину та почав кричати ОСОБА_7 , щоб той припинив свої протиправні дії. Однак, ОСОБА_7 , розуміючи, що його злочинні дії, спрямовані на таємне заволодіння чужим майном, викриті потерпілим, з метою доведення злочину до кінця, продовжив їх вчиняти, а саме на вказаному велосипеді з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, визначеним даною статтею.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Колегія суддів, з огляду на матеріали клопотання, погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в ухвалі від 03.04.2018 року, щодо обгрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри та наявності ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що підтверджується протоколами допитів потерпілого та свідка, змістом протоколу затримання ОСОБА_7 , відповідно до якого потерпілий прямо вказав на нього як на особу, яка скоїла відносно нього злочин, а також довідкою про неодноразове притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, не є безпідставним висновок слідчого судді, що у клопотанні не наведено переконливих доводів, які б свідчили про реальне існування ще й ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вказуючи про можливість підозрюваного здійснювати вплив на потерпілого та свідків, слідчий та прокурор не обгрунтували жодними доводами це посилання, і крім того, з заяви потерпілого ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що він раніше не був знайомий з особою, яка заволоділа його велосипедом. Свідок ОСОБА_9 також пояснила, що раніше не була знайома з особою, яка заволоділа велосипедом. До того ж, слідчим суддею на підозрюваного покладено обов`язок щодо необхідності утримуватися від спілкування з потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Прокурор у судове засідання апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги не з`явилася, хоча повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги було належним чином направлене до прокуратури. У зв`язку з чим стороною обвинувачення не було повідомлено будь-якої інформації про порушення підозрюваним, покладених на нього ухвалою слідчого судді від 03.04.2018 року обов`язків. Апеляційний суд також приймає до уваги характеристику ОСОБА_7 за місцем його мешкання, відповідно до якої останній позитивно характеризується, проживає з дружиною та має двох дітей. Таким чином, посилання слідчого на ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є формальними, без належного обгрунтування їх наявності.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні нового корисливого злочину в той час, коли обвинувальний акт стосовно нього за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, перебуває на розгляді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області та 21.03.2018 року стосовно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту заслуговують на увагу та свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та предмет стосовно якого було вчинено злочин, а саме велосипед, який за поясненнями потерпілого був придбаний ним у 2008 році за 800 гривень, колегія суддів приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному конкретному випадку є занадто суворим, та встановленому ризику може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Ізюмської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 3 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: