В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.12.2017 Справа №607/9693/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001958 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1). 20 травня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.186 та ч.1 ст.304, ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків згідно п.п. 2-4 ст.76 КК України;

2). 26 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 01 березня 2016 року по відбуттю строку покарання;

3). 07 вересня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків згідно п.п. 1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Так, 10 червня 2017 року близько 03 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував на території залізничного вокзалу ст.Тернопіль, що в м.Тернополі на Привокзальному Майдані, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), реалізовуючи який, він тоді ж і там же, потворно, з корисливих мотивів, відкрито шляхом ривка викрав із рук ОСОБА_6 його гаманець, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1 300 грн., з якими з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив наведеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 300 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю за обставин, вказаних в обвинувальному акті, щиро розкаявся, пояснивши, що дійсно вчинив вказане кримінальне правопорушення, а тому доповнити нічого не може. На даний час про вчинене він, обвинувачений, щиро шкодує.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення, його винуватість також стверджується документом, що міститься в матеріалах судового провадження, а саме протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 10 червня 2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 повідомив працівникам поліції про те, що того дня близько 03 год. невідомі особи, перебуваючи на території залізничного вокзалу м.Тернополя, відкрито заволоділи його грошовими коштами в сумі 1 300 грн.

Зважаючи на вищенаведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його молодий вік, однак який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, але позитивно характеризується по місцю проживання, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Таким чином, з урахуванням, окрім вищенаведеного думки потерпілого, який згідно поданої ним заяви при визначенні міри покарання ОСОБА_3 поклався на розсуд суду, однак просив суворо не карати, оскільки претензій до нього не має, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі на певний строк ближче до нижчої межі санкції.

Як слідує з матеріалів судового провадження ОСОБА_3 07 вересня 2017 року був засудженим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків згідно п.п. 1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Оскільки даний злочин вчинено ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання йому слід визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року більш суворим за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, залишивши, з урахуванням, у тому числі, пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, відсутності обтяжуючих його, даних про його особу, думки потерпілого, в силі звільнення даного обвинуваченого за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків згідно п.п. 1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Разом з тим, згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) підлягає переведенню і зарахуванню як відбуте покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , а саме з 10 червня по 24 листопада 2017 року включно, що становить 5 (п`ять) місяців 14 днів у 10 (десять) місяців і 28 днів позбавлення волі.

Раніше обраний щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з відповідними обов`язками згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2017 року необхідно скасувати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року більш суворим за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) перевести і зарахувати як відбуте покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , а саме з 10 червня по 24 листопада 2017 року включно, що становить 5 (п`ять) місяців 14 днів у 10 (десять) місяців і 28 днів позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Раніше обраний щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з відповідними обов`язками згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2017 року скасувати.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1