УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/149/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 січня 2018 року про накладення арешту на майно,
Адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2018 року про накладення арешту на майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, не обґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.
Вважає, що висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Слідчий суддя не прийняв до уваги, що вказана квартира належить ОСОБА_7 , яка взагалі не немає жодного статусу у кримінальному провадженні, а квартира, на яку накладено арешт, придбана ОСОБА_7 30.03.2015 року за рік до знайомства зі ОСОБА_9 . На час придбання ОСОБА_7 вказаної квартири ОСОБА_9 перебував у шлюбі з іншою жінкою.
Слідчий суддя, наклавши арешт на вказану квартиру, порушив гарантовані ст.41 Конституції України права ОСОБА_7 .
Посилання судді на ст.98 КПК України як на підставу для арешту майна є хибним, оскільки вказана квартира не визнана речовим доказом та не відповідає критеріям, що зазначені в ст. 98 КПК України.
Разом з тим, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м Житомира від 04 січня 2018 року. В обґрунтування поважності строку на апеляційне оскарження посилається на те, що розгляд клопотання слідчого відбувся без участі як захисника, так і ОСОБА_7 . Копію оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було направлено на адресу ОСОБА_7 . Про існування оскаржуваного рішення, останній стало відомо лише 20.03.2018. В подальшому ОСОБА_7 звернулась до адвоката ОСОБА_6 , якою було знайдено в реєстрі судових рішень вказану ухвалу.
З клопотання слідчого вбачається, що органами досудового розслідування встановлено, що 19.11.2017 року приблизно о 19 год. 30 хв. група невстановлених осіб, перебуваючи в смт. Гришківці, Бердичівського району Житомирської області, використовуючи транспортні засоби, достовірно марки та модель яких на даний час встановлюється, застосовуючи предмети, ззовні схожі на автоматичну зброю, блокували рух автомобіля Volkswagen Tiguan р/н НОМЕР_1 , в якому знаходилися ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , після чого застосовуючи погрози застосування насильства, що виразилося у словесній формі та здійсненні пострілів з предметів, схожих на автоматичну зброю намагалися подолати волю до опору зі сторони потерпілих. Під час нападу потерпілий ОСОБА_14 намагався чинити опір діями невстановлених осіб, внаслідок чого було здійснено постріл з предмету схожого на автоматичну зброю в ділянку лівого стегна останнього, чим було подолано волю до опору ОСОБА_13 .
Після цього потерпілому ОСОБА_15 було надягнуто металеві кайданки та всупереч його волі поміщено до транспортного засобу марки Mercedes Vito, де останнього було позбавлено можливості самостійно пересуватися та примусово переміщено на ділянку місцевості, яка розміщується на відстані понад 2500 метрів від місця вчинення нападу, де останнього було залишено.
Подолавши волю до супротиву зі сторони потерпілих, продовжуючи свої злочинні наміри невстановлені особи протиправно заволоділи майном, яке належить потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а саме ювелірними виробами, виготовленими із золота загальною вагою приблизно 26 кг, вартість якого складає понад 15 млн. грн., що відповідно до Примітки до ст.185 КК України становить понад 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та є особливо великими розмірами, нарізним карабіном марки «ФОРТ 202» кал. 7.62 мм, вартістю 12 тис. грн. та транспортним засобом, який належить ОСОБА_12 , а саме автомобілем марки Volkswagen Tiguan р/н НОМЕР_1 , який в подальшому невідомими особами було залишено на ділянці автодороги Київ - М.Подільський.
Крім того, в ході яких встановлено, що невстановлені особи проводять заходи, направлені на готування до вчинення нападу із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням в житло або інше володіння особи.
Дії невстановлених осіб були кваліфіковані за ч.4 ст.187, ч.3 ст.262, ч.3 ст.289, ч.2 ст.146, ч.1 ст.14, ч.3 ст.187 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення злочину причетний ОСОБА_9 . На даний час перевіряється його причетність також до вчинення ряду інших особливо тяжких злочинів корисливо - насильницького характеру протягом 2015-2017 років, орган досудового розслідування не володіє інформацією, яка б свідчила про наявність легальних джерел доходу останнього, підозрюваний ОСОБА_9 та його співмешканка ОСОБА_7 офіційно не працевлаштовані, не є фізичними особами-підприємцями або засновниками чи членами правління юридичних осіб.
30.03.2015 ОСОБА_7 була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2 , однак будь-яких доказів, що свідчили б про законність набуття у власність об`єкта нерухомості в ході розслідування не встановлено. Існують підстави стверджувати, що зазначене майно було набуте за кошти, отримані злочинним шляхом, а саме внаслідок вчинення протиправних дій підозрюваним ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора проти доводів апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання слідчого відбувся без виклику особи, на майно якої накладено арешт. Про існування оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 дізналась лише 20.03.2018 року, після чого у встановлений законом строк була подана апеляційна скарга.
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що з метою забезпечення схоронності майна, яке було набуте за кошти, здобуті злочинним шляхом, існує обґрунтовані підстави у накладенні арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 .
Проте погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з таких підстав.
Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1ст.170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що орган досудового розслідування не володіє інформацією, яка б свідчила про наявність легальних джерел доходу підозрюваного ОСОБА_9 , у зв`язку з чим існують підстави стверджувати, що зазначене житлове приміщення набуте за кошти, отримані злочинним шляхом, а саме внаслідок вчинення підозрюваним ОСОБА_9 на території України кримінальних правопорушень.
Згідно повідомлення про підозру від 14.12.2017року, яке було долучено слідчим до заявленого клопотання, ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1ст.14,ч.3ст.187 КК України, який було вчинено 13.12.2017року ( а.с.13-15).
13.12.2017 ОСОБА_9 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, квартира, на яку накладено арешт, придбана ОСОБА_7 30.03.2015 року, що підтверджується договором купівлі - продажу, тобто до подій, що інкримінуються ОСОБА_9 . Також в матеріалах кримінального провадження наявна копія рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 року, згідно якого ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_16 , який було розірвано 04.11.2015року.
Доказів, на підтвердження наявності підстав та розумних підозр вважати, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , придбана внаслідок кримінально протиправних дій підозрюваного ОСОБА_9 , стосовно яких внесені відомості до ЄРДР та проводиться досудове розслідування, до клопотання слідчого не додано.
Також, не надано доказів на підтвердження того, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, у вказаному кримінальному провадженні.
Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду.
Отже, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на майно, оскільки при прийнятті рішення суд, виходячи із засад верховенства права, повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів і, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, за таких обставин не можна вважати, що таке втручання було здійснено «відповідно до закону» ( рішення ЄСПЛ «Пантелеєнко проти України»).
Враховуючи зазначені обставини, ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні вказаного клопотання.
Керуючись ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 січня 2018 року, якою накладено арешт на майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , скасувати.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: