Справа № 171/4/18
В И Р О К
Іменем України
29 січня 2018 року

Апостолівський районний суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР 05.12.2017 року за № 0001536 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва Російської Федерації, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, не одружений, дітей не має, не працює, без реєстрації місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 26.09.1995 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 17, 140 ч. 3 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 01.07.1998 по відбуттю строку покарання;

- 25.11.1998 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 2 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 08.09.2001 по відбуттю строку покарання;

- 05.06.2002 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України (в ред. 2001 року) до 5 років позбавлення волі, звільнений 12.10.2006 умовно-достроково на 3 місяці 3 дні;

- 18.02.2009 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 11.04.2012 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, 263 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21.08.2014 умовно-достроково на 11 місяців 24 дні;

- 22.05.2015 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 08.02.2017 по відбуттю строку покарання;

- 19.06.2017 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, ст. 125 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

05.12.2017, приблизно о 16.00 годин, ОСОБА_4 , знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 . У вказаний час і місці у ОСОБА_4 виник злочинний намір направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у сховище.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , через огорожу, проник на суцільно огороджену по периметру територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , звідки повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із літнього сараю (підсобного приміщення) виніс металеві вироби, а саме: борону заводського виробництва, вартістю 450 гривень, кутник довжиною 4 метри, діаметром 75 мм, вартістю 132,50 гривень, санки, вартістю 232 гривні та переніс їх до паркану, котрим огороджена територія домоволодіння. Після чого вказані металеві вироби ОСОБА_4 перекинув через паркан, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але в цей час був помічений власником домоволодіння ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, ОСОБА_4 , припинив свої злочині дії, тобто злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі. Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 міг завдати матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 814,50 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину за вказаних обставин визнав повністю, пояснив, що дійсно у грудні 2017 року проходив повз територію домоволодіння АДРЕСА_2 , думав, що там ніхто не живе, тому вирішив викрасти майно, зайшов в сарай, взяв метал - санки, уголок, борону, переніс їх до паркану однак його побачив господар, що живе у сусідньому будинку, після чого він припинив свої дії. У вчиненому розкаюється, з потерпілим примирився.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за ознакою - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинено замах на злочин, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 має освіту, вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання скарги на його адресу не надходили, на обліку у лікаря-нарколога у лікаря-психіатра не перебуває, але не працює, у шлюбі не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив новий злочин у період невідбутого строку покарання за попереднім вироком суду.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання,суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкцій ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 після його засудження вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2017 року, однак до повного відбуття призначеного покарання, вчинив даний злочин, остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання призначеного за цим вороком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2017 року.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно дост.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України, до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2017 року і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази повернути за належністю.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілому.

Суддя -