Справа № 366/2038/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1263/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 5 30.10.2017

УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху
30 жовтня 2017 року м. Київ
Суддя Апеляційного суду Київської області ОСОБА_2 перевіривши матеріали апеляційної скарги прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2017 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 18.09.2017 року ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням і призначенням іспитового строку 1 рік 6 місяців. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурором подано апеляційну скаргу в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі та за ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Перевіривши апеляційну скаргу прокурора на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, а тому її слід залишити без руху.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Виходячи з положень даної норми закону, доводи, які наведені в апеляційній скарзі щодо неправильності судового рішення повинні бути обґрунтовані із наведенням доказів в підтвердження доводів.
Частина 1 ст. 420 КПК України, передбачає виключний перелік підстав, за яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок і ухвалює свій вирок а саме, у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Однак, в апеляційній скарзі ставиться питання про ухвалення вироку апеляційним судом з підстав, не передбачених ст. 420 КПК України, що свідчить про відсутність належного обґрунтування апеляційної скарги, тобто невідповідність вимогам ст. 396 КПК України.
Крім цього, з оскаржуваного вироку суду вбачається, що судом покладено на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, серед яких повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Як вбачається з апеляційної скарги, прокурор ставить питання про покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язку, передбаченого ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
При цьому, згідно матеріалів кримінального провадження та вироку суду, обвинувачений ОСОБА_3 є пенсіонером та непрацюючою особою, що суперечить вимогам прокурора про покладення на обвинуваченого обов`язку щодо повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця роботи, а вимоги прокурора не містять обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення в цій частині.
Відповідно до ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 399 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2017 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України залишити без руху.

Встановити апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги 7 (сім) днів з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2