Справа № 481/1462/17
Провадж.№ 1-м/481/2/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.12.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області клопотання заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_5 , про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене, Миколаївської області, громадянина України, у відповідність із законодавством України, -

ВСТАНОВИВ:
21.11.2017р. до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло клопотання заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України про приведення вироку Ворошиловського районного суду м. Ростова на Дону від 29.09.2015р. з урахуванням постанови цього ж суду від 30.09.2015р. та змін, внесених апеляційною ухвалою Ростовського обласного суду від 16.12.2015р. відносно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України.

Вироком Ворошиловського районного суду м. Ростов на Дону від 29.09.2015р. з урахуванням постанови цього суду від 30.09.2015р. та змін, внесених апеляційною ухвалою Ростовського обласного суду від 16.12.2015р., ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ до 6 років і 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу; за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ до 9 років і 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу.

На підставі ч. 2 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 10 років позбавлення волі без штрафу и без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Постановлено строк покарання засудженому ОСОБА_6 відраховувати з 29 вересня 2015 року, в строк відбування покарання зараховано тримання його під вартою в період з 23 травня 2015 року по 29 вересня 2015 року включно.

ОСОБА_6 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Астраханській області», кінець строку відбування покарання 22 травня 2025 року.

Під час відбуття покарання засуджений ОСОБА_6 як громадянин України, звернувся із заявою про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання.

У зв`язку з цим, Міністерство юстиції України, посилаючись на положення ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, просить привести вищевказаний вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_6 на території України, а клопотання вирішити без представника Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні, заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, захисника, який наполягав на задоволенні клопотання, дослідивши надані письмові матеріали, додані до клопотання Міністерством юстиції України, заяву засудженого ОСОБА_6 про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання, суд приходить до висновку, що клопотання Міністерства юстиції України в інтересах засудженого про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України №337/95-ВР від 22 вересня 1995 року "Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Згідно ч.1 ст. 602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст. 603 Кримінального процесуального кодексу України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».

Зазначена Європейська Конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.7 Кримінального кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 Кримінального процесуального кодексу України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи.

Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей ) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений у великому розмірі, що також є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність та відповідає ч. 2 ст.15 - ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України та злочин передбачений ч. 1 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації готування до злочину незаконному збуту наркотичних засобів, вчиненому в особливо крупному розмірі, що також відповідає законодавству України та відповідальність за який передбачає ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Покарання ОСОБА_6 призначено із застосуванням ч.1 ст.62 Кримінального кодексу Російської Федерації, що відповідає ст. 69-1 Кримінального кодексу України відповідно, та з урахуванням правил ч.2 ст.69 Кримінального кодексу Російської Федерації, що відповідає ч.1 ст.70 КК України.

Санкція ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого і зі штрафом у розмірі до одного мільйону рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого.

Санкція ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого, або довічне позбавлення волі.

Санкція ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, за якою також слід кваліфікувати дії ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Санкція ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

З урахуванням вимог ст. ст. 68, 69-1, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, найбільший строк позбавлення волі, який може бути призначений за даними статтями, складає 8 (вісім) років позбавлення волі.

Таким чином, керуючись ст.9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи положення щодо того, що у разі якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, тому суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, суд визначає ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; за ч. 1 ст.14 - ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. На підставі ст. ст. 68, 69-1, ч. 1 ст. 70 КК України суд остаточно визначає покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Оскільки санкціями ч. 4 та ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації не передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна і засудженому воно не призначалось, а тому суд не застосовує його при визначенні покарання.

Частиною 1 п. 1 ст. 603 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.

Отже, з врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, при цьому визначає ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст.14 - ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України, тобто Закон, яким передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнано винним вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 29 вересня 2015 року з урахуванням постанови цього ж суду від 30.09.2015р. та змін, внесених апеляційною ухвалою Ростовського обласного суду від 16.12.2015р. та визнає його засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 14 - ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком 8 (вісім) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання слід рахувати з часу затримання з 23 травня 2015 року. В строк відбування покарання зарахувати термін його перебування під вартою з 23 травня 2015 року по 29 вересня 2015 рік включно в розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст.14 - ч. 3 ст. 307, ст. 68, 69-1, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, ст.9 Конституції України, ст. ст.9, 10, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_5 , про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_6 , у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 29 вересня 2015 року, з урахуванням постанови цього ж суду від 30.09.2015р. та змін, внесених апеляційною ухвалою Ростовського обласного суду від 16.12.2015р., яким громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Зелене, Новобузького району, Миколаївської області, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 30 - п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 1 ст. 30 - ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації з призначенням покарання: із застосуванням ч.1 ст. 62 Кримінального кодексу Російської Федерації, - до позбавлення волі строком на 10 (десять) років позбавлення волі, без штрафу і без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнано винним, а саме: ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України; ч. 1 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Визначити засудженому ОСОБА_6 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 29 вересня 2015 року, з урахуванням постанови цього ж суду від 30.09.2015р. та змін, внесених апеляційною ухвалою Ростовського обласного суду від 16.12.2015р.:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України остаточно визначити покарання засудженому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ст.72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 слід рахувати з часу затримання з 23 травня 2015 року, в строк відбування покарання зарахувавши термін перебування його під вартою з 23 травня 2015 року по 29 вересня 2015 року включно з розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1