Справа №489/1456/18 05.04.2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чимкент Республіки Казахстан, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-19.06.2007р. Ворошиловським районним судом м. Донецька, за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним терміном на 2 роки;
-17.03.2009р. Красноармійським районним судом Донецької області, за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 8 місяців;
-22.12.2014р. Димитровським районним судом Донецької області, за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців позбавлення волі.
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 13 години 00 хвилин 18 травня 2018 року включно.
Визначено підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави в сумі 88 100 грн.
Визначено, що у разі внесення застави на ОСОБА_6 будуть покладені наступні обов`язки: прибувати до слідчого за кожним викликом; не відлучатися із м. Миколаїв без дозволу слідчого та прокурора; повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про обрання підозрюваному ОСОБА_8 будь-якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, цілодобового домашнього арешту.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 є недоцільним та занадто суворим.
Стверджує, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не враховано, що стороною обвинувачення всупереч ч. 1 ст. 194 КПК України не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення.
Зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_9 було вручено з порушеннями його права на захист, а саме без участі захисника ОСОБА_5 , з якою дружина підозрюваного ОСОБА_10 19.03.2018 р. уклала договір про надання правової допомоги, а слідчий ОСОБА_11 , незважаючи на те, що підозрюваний відмовився від захисника з Центру безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_12 , вручила повідомлення про підозру за її присутності.
Апелянт вказує на те, що вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання в м. Миколаєві, має дружину, міцні соціальні зв`язки та наміру переховуватись від слідства та суду не має. Стверджує, що органами досудового розслідування не надано будь-яких доказів, що ОСОБА_6 раніше переховувався від слідства та суду.
Зазначає, що прокурор у судовому засіданні не довів наявність ризиків для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обмежився лише їх формальним переліченням.
Вважає, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не може бути підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як слідством вже були проведені всі обшуки та вилучені речі. А ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, взагалі не доведений.
Вказує на те, що прокурор не навів переконливих доводів щодо неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, що є неприпустимим з огляду на вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а слідчий суддя, всупереч вимогам закону, проігнорував прохання захисника про обрання менш суворого запобіжного заходу, внаслідок чого ухвалив необґрунтоване рішення.
На думку захисника, застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю є достатнім для запобігання зазначеним в клопотанні слідчого ризикам.
Зважаючи на недоведеність необхідності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню.
Встановлені слідчим суддею обставини.
20.03.2018 р. ОСОБА_6 оголошено підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
Окрім того, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні 19.03.2018 р. за попередньою змовою з іншою особою крадіжки з квартири ОСОБА_14 в АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали майно на суму 3280 грн 35 к.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши в обґрунтування клопотання, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від слідства, знищити речі, що мають істотне значення, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є обґрунтованою.
Слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 оголошено підозру у вчинені тяжкого злочину, також врахував відомості про притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України та вважав доведеним існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. Також вважав наявними достатні підстави вважати про існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду, враховуючи проживання підозрюваного в м. Миколаєві протягом півроку, наявність постійного зареєстрованого місця проживання у Донецькій області та вилучення під час обшуку автомобіля, на якому він пересувався, проїзного документа на 20.03.2018 р. до м. Костянтинівки Донецької області на його ім`я. З цих підстав, слідчий суддя дійшов висновку, що ризик переховування підозрюваного є доведеним.
Вважав недоведеним ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки наявна лише підозра у вчиненні кримінального правопорушення і жодних доказів можливого перебування викраденого майна у підозрюваного ОСОБА_6 слідчому судді не надано.
Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину в населеному пункті не за місцем свого проживання та йому через рік після звільнення з місць позбавлення волі пред`явлено підозру у вчиненні корисливого злочину, він нетривалий час перебуває у м. Миколаєві та має постійне місце проживання в зоні проведення антитерористичної операції, що свідчить про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним прокурором ризикам вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду.
Тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з можливістю застосувати заставу.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши надані судом матеріали справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, нетривалий час перебуває у м. Миколаєві, має постійне зареєстроване місце проживання у Донецькій області та мав намір залишити м. Миколаїв, про що свідчить вилучений під час обшуку автомобіля, на якому він пересувався, проїзний документ на 20.03.2018 р. до м. Костянтинівки Донецької області на його ім`я; раніше неодноразово судимий за вчинення умисних аналогічних корисливих злочинів, та йому через рік після звільнення з місць позбавлення волі пред`явлено підозру у вчиненні корисливого злочину.
Слідчий суддя, врахувавши ці дані щодо особи підозрюваного, та врахувавши ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто про наявність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому, з огляду на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є правильними висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання доведені обставини, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Доводи захисника про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 фактично не вручено, і при врученні підозри приймала участь захисник ОСОБА_12 , від послуг якої він відмовився, а не за участю захисника ОСОБА_5 , з якою уклала договір його дружина, не заслуговують на увагу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування приймала участь захисник ОСОБА_12 , в присутності якої підозрюваний ОСОБА_6 20.03.2018 р. відмовився від підпису у повідомленні про підозру. В той же час, захисник ОСОБА_5 постановою слідчого від 21.03.2018 р. залучена до участі у кримінальному провадженні, тобто на наступний день, після повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.
З огляду на наведене, немає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3