АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1749/17 Справа № 172/215/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000052, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Красноармійського району Донецької області, що проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, до 2 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2017, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та працевлаштуватися, або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

В іншій частині вирок залишити без змін.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

В порядку ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного судом покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання в порядку ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки. Призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 5 років позбавлення волі.

В порядку ст. 75 КК України звільнено від призначеного судом покарання з іспитовим строком 3 роки, покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

ОСОБА_8 було визнано винним та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених в мотивувальній частині вироку, 01.02.2017 р. близько 21:00 годин прийшов додому до потерпілого ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , де, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, палицею, яку знайшов у дворі потерпілого, пошкодив одне з вікон будинку, після чого тою самою палицею безпричинно наніс ОСОБА_9 один удар по руці.

Дії обвинуваченого у цій частині були кваліфіковані у вироку за ч. 1 ст. 296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Крім того, ОСОБА_8 02.02.2017 р. близько 15:30 годин, перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 , вступив з нею у сварку, під час якої остання почала тікати на вулицю з двору. Наздогнавши її неподалік від свого будинку, ОСОБА_8 за обставин, детально викладених у мотивувальній частині вироку, заподіяв їй тілесні ушкодження, що згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких.

Дії обвинуваченого у цій частині були кваліфіковані у вироку за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками легкого тілесного ушкодження.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, у той же час зазначає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд першої інстанції в порушення вимоги ст. 70 КК України, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання, одночасно застосував декілька принципів призначення покарання, один з яких передбачений ст. 71 КК України та застосовується виключно у випадках призначення покарання за сукупністю вироків, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який на задоволенні апеляційної скарги прокурора наполягав з викладених у ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, висновки суду про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених в оскаржуваному вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 125 КК України, законність та справедливість призначеного йому покарання за вчинення цих кримінальних правопорушень та за їх сукупністю на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про порушення закону про кримінальну відповідальність, допущені судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70, то колегія суддів вважає їх законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вказані вимоги кримінального закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_11 не дотримано.

Як вбачається з матеріалів справи, злочини, за які ОСОБА_8 засуджено оскаржуваним вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2017 року, обвинувачений вчинив 01.02.2017 року та 02.02.2017 року, тобто до ухвалення щодо нього попереднього вироку того ж суду від 26.05.2017 року, а отже остаточне покарання підлягало призначенню йому за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Натомість суд першої інстанції, призначаючи в оскаржуваному вироку остаточне покарання ОСОБА_8 з урахуванням покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2017 року за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, зазначив одночасно про застосування двох різних принципів його визначення - поглинення менш суворого покарання більш суворим та часткового складання покарань, - другий з яких застосовується виключно при призначенні покарання за сукупністю вироків. Тим самим судом першої інстанції було допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке підлягає виправленню у межах повноважень суду апеляційної інстанції.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.
Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги межі апеляційного розгляду, визначені ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуваний вирок суду змінити, привівши його резолютивна частину у відповідність до закону згідно вимог апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407-409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 - задовольнити.
Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 125 КК України, змінити в частині призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.

В порядку ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, покарання, призначене ОСОБА_8 за даним вироком суду, поглинути більш суворим покаранням, призначеним йому за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2017 року у виді 5 років позбавлення волі, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи;

3)працевлаштуватися, або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4