АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/3798/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/1943/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
володільців майна - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника третіх
осіб, щодо майна яких
вирішується питання
про арешт адвоката - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області майора міліції ОСОБА_10 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001689 від 16.11.2017 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Ухвалено тимчасово вилучене майно в ході проведення огляду місця події 16 листопада 2017 року, а саме: автомобіль «КАМАЗ 5511» р/н НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_11 , з дровами ємкістю 4,900 м3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено, чи відповідному власнику.
Як зазначено в ухвалі, 16 литопада 2017 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області майора міліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_12 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «КАМАЗ 5511» р/н НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_11 , з дровами ємкістю 4,900 м3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . (а.с. 2-3)
В обгрунтування поданого клопотання слідчий зазначав, відомості про вищевказане кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 246 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України 16.11.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001689, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. (а.с. 4)
Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено, що вилучене майно було знаряддям чи предметом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України або зберегло на собі його сліди. Також у клопотанні не обґрунтовано наявність інших відомостей, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 1 ст. 246 КК України, в тому числі, що вилучене майно є предметом, що було об`єктом кримінальних протиправних дій або набуте кримінальним протиправним шляхом.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2017 року та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання про арешт майна.

Обгрунтовує апеляційні вимоги тим, що оскаржувана ухвала винесена незаконно, необґрунтовано та не відповідає вимогам КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку володільців майна та їх адвоката, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доводи прокурора про те, що слідчий суддя вийшов за межі ст.173 КПК України судова колегія до уваги не приймає.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Між тим, вказані вимоги КПК України при поданні клопотання виконані не в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 КПК України.
П.7 ч.2 ст.131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 1 ст.246 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконну порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.
Тобто предметом даного злочину є незаконна порубка дерев.
Матеріали справи містять копію товаро-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії УНА №045456 від 08.11.2017 року на техсировину для ВТП клен об`ємом 4,9 м3, передана до перевезення автомобілем «КАМАЗ 5511» р/н НОМЕР_1 водію ОСОБА_7 та копію товаро-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії УНА №045510 від 16.11.2017 року на дрова (ГОСТ 3243-88 для палива) дуб об`ємом 7 м3, передана до перевезення автомобілем «КАМАЗ 5511» р/н НОМЕР_1 водію ОСОБА_8 , що підтверджують правовірність відвантаження деревини.
Слідчим у клопотанні та прокурором не було доведено необхідність такого арешту, а також не доведено, що вилучене майно було знаряддям чи предметом вчинення злочину, або зберегло на собі його сліди. Також не обґрунтовано наявність інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 1 ст. 246 КК України, в тому числі, що вилучене майно є предметом, що було об`єктом кримінальних протиправних дій або набуте кримінальним протиправним шляхом.
Таким чином судова колегія вважає що відсутня необхідність такого ступіню втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Колегія суддів вважає, що вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в той час, як вартість деревени та транспортних засобів, зазначених в клопотанні прокурора фактично не з`ясовано.

Прокурор при апеляційному розгляді не довів встановлення наявності фактичного місця незаконної порубки лісу та наявності її слідів (спилу, порубки тощо) чи наявності заяв від будь-яких осіб саме щодо незаконної порубки лісу.

За таких умов прокурором обставини передбачені ст.132 КПК України не доведено, як і наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги прокурора, не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.11.2017 року щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0001689 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді