Справа №505/4696/15-к
Пр. №1-кп/505/54/17
ВИРОК
28.11.2017 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарях: ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коси, Котовського району, Одеської області, українця, громадянина України, працюючого по найму, з неповною середньою освітою, розлученого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-07.10.2014 року Котовським міськрайсудом, Одеської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
-обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ст. 198 КК України,
Згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2011 р. ОСОБА_6 зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8 аліменти у розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2011 року і на період до досягнення повноліття сином.
У період часу з 25.02.2011 р. по 08.02.2013 р. ОСОБА_6 аліменти сплачував частково, однак, починаючи з 08.11.2013 р. по 01.10.2015 р., маючи доходи від роботи по найму у приватних осіб, отримані кошти використовував на власні потреби та аліменти взагалі не сплачував , тим самим злісно ухилився від утримання неповнолітнього сина, не виконував покладені на нього обов`язки, приховував наявні доходи, про що свідчить те, що він навмисно не ставав на облік у Державну службу зайнятості для влаштування на офіційну роботу. При цьому, ОСОБА_6 неодноразово повідомлявся ВДВС Котовського МРУЮ про наявність боргу по сплаті аліментів на суму 26 674 гривні 60 копійок та необхідність сплатити аліменти, а також попереджався про кримінальну відповідальність у разі ухилення від сплати аліментів та утримання ОСОБА_8 .
Таким чином, з 08.11.2013 р. по 01.10.2015 р. він злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання сина, внаслідок чого за вказаний період часу утворилась заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 26 674 гривні 60 копійок.
Крім того, ОСОБА_6 вранці 30.07.2016 р., перебуваючи біля озера в с. Коси, Подільського району Одеської області, запропонував ОСОБА_9 , щоб останній передав йому мобільний телефон «Нокіа 206» чорного кольору, який належав ОСОБА_10 та яким ОСОБА_9 29.07.2016 незаконно відкрито заволодів у ОСОБА_10 , на що ОСОБА_9 відповів згодою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, ОСОБА_6 , в той же день та час, усвідомлюючи та знаючи про те, що ОСОБА_9 злочинним шляхом одержав мобільний телефон «Нокіа 206» чорного кольору та, бажаючи отримати у своє розпорядження даний мобільний телефон вартістю 523 гривні, перебуваючи біля озера, розташованого за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Коси, отримав у останнього зазначений мобільний телефон «Нокіа 206» чорного кольору, який зберігав за власним місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_6 вину в скоєних кримінальних правопорушень визнав, суду показав, що дійсно згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2011 р. його зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8 аліменти у розмірі ? частини всіх його доходів, починаючи з 25.02.2011 року і на період до досягнення повноліття сином. З 08.11.2013 р. по 01.10.2015 р. він не сплачував аліментів на утримання сина, внаслідок чого за вказаний період часу утворилась заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 26 674 гривні 60 копійок. На даний час він погасив частково заборгованість, спілкується із сином та приймає участь у його вихованні. Крім того, влітку 2016 р. вранці, він перебуваючи біля озера в с. Коси Подільського району Одеської області, запропонував ОСОБА_9 , щоб останній передав йому мобільний телефон «Нокіа 206» чорного кольору, який належав ОСОБА_10 та який ОСОБА_9 відібрав у його присутності з кишені куртки у ОСОБА_10 , побивши його. Вищевказаний телефон він повернув ОСОБА_11 . Крім того обвинувачений просив звільнити його від кримінальної відповідальності та застосувати до нього п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні неповнолітнього сина 2006 року народження.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні просила суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 164 КК України, в зв`язку з її відмовою від обвинувачення, так як вони помирились, він частково повернув заборгованість по аліментах і на даний час щомісяця виплачує аліменти на утримання сина, спілкується з ним.
Судом досліджені письмові докази, якими прокурор вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме:
-протокол огляду мобільного телефону марки «NOКIA 206 Дуос» чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 від 02.08.2016 року з фототаблицею;
-протокол огляду мобільного телефону марки «NOКIA 206» чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 від 02.08.2016 року з фототаблицею;
-протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 23.03.2016 року.
За таких обставин суд визнає вищевказані письмові докази та покази обвинуваченого - належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність - такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_6 на спричинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 198 КК України.
За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочато слідчим, прокурором лише на підставах заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, до яких також відноситься і скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
Згідно з ч. 4 ст. 26 КПК України, відмова потерпілої, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
В силу п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до положень абз. 2 ч. 6 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Оскільки ОСОБА_6 провину в скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнає повністю, з`ясувавши добровільність звернення потерпілої ОСОБА_7 із заявою про відмову від обвинувачення і закриття справи та усвідомлення наслідків подання такої заяви, суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення відносно ОСОБА_6 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, підлягає закриттю в зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Оцінивши в сукупності надані по кримінальному провадженню докази, досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку про повне підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні зазначених судом діянь, і суд його умисні дії кваліфікує за ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_6 - задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставини, що пом`якшують його покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд в діях останнього не вбачає.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судових дебатах просив про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію п. «в» ст. 1 цього Закону, так як має неповнолітнього сина, відносно якого він не позбавлений батьківських прав.
Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.
Зокрема, згідно з п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації цивільного стану по м. Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Виходячи із загальних принципів призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_6 , а також думки прокурора, захисника, щодо покарання і його виду, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, вважаючи, що таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим й достатнім для його виправлення. Враховуючи, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину до 18 років, та не позбавлений батьківських прав відносно нього, суд вважає необхідним застосувати п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», керуючись п. 7 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд -
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України провадженням закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку він не скоїть нового злочину.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_12