У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009427 від 17.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення.

Також, слідчий просила заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, передачі в управління, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна - квартири кв. АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №009427 від 17.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.
Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.08.2017 року група невстановлених осіб самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчинили самоправні дії, а саме самовільно здійснили проникнення до кв. АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 .

Також, в обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що згідно копії кредитного договору № 005/07/00-N, від 13.04.2017 року ОСОБА_6 (позичальник) взяла кредит в банку «Форум», для купівлі нерухомості у сумі 220 000 доларів США строком до 12.04.2022 року. Предметом договору іпотеки є жиле приміщення (3-х кімнатна квартира), що розташована в АДРЕСА_1 .

З даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (індексний номер рішення: 34976899), змінено іпотекодержателя АКБ «Форум» (код ЄДРПОУ № 21574573) за адресою: м. Київ, бул. Верховної Ради, 7, на іпотекодержателя на ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» ().

Як зазначено у клопотанні, 22.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки, серія та номер 1449, виданий 27.04.2017 року, видавник: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, право власності зареєстровано за ОСОБА_9 .

З даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 04.09.2017 року квартира АДРЕСА_2 подарована ОСОБА_9 , своєму батьку ОСОБА_5 .

Згідно списку державних реєстраторів та нотаріусів, яким тимчасово обмежено або анульовано доступ до державних реєстрів наказом МЮУ №1979/5 від 20.06.2017 року вищезазначеному нотаріусу тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 6 місяців.

31.08.2017 року будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомила, що до 2014 року справно сплачувала кредит згідно кредитного договору. В 2014 році вищевказаний банк збанкрутував та визнаний не платоспроможним. Не знаючи куди сплачувати платежі ОСОБА_6 перестала вносити відповідні внески. Так, 23.06.2017 року остання дізналася, що вищевказана квартира переоформлена на ОСОБА_9 у приватного нотаріуса м. Києва ОСОБА_8 . В подальшому 10.08.2017 року після відкриття квартири, ОСОБА_9 разом з групою невстановлених осіб залишилися в квартирі. ОСОБА_6 не може до теперішнього часу потрапити до даної квартири та забрати свої речі та документи.

Крім того, слідчий зазначив, що згідно копії реєстраційного посвідчення № 035463 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 15.05.2007 року житлове приміщення (квартира), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_6 .

Разом з тим, згідно копії паспорту ОСОБА_6 , місцем її реєстрації з 19.06.2007 року є квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу № 8529127 від 20.09.2017 року з Реєстру територіальної громади міста Києва ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, слідчий вважає, що є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту майна, оскільки відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, а тому з метою попередження можливого неправомірного відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність, у накладенні арешту на вище вказане майно.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на положення ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При цьому, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №009427 від 17.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Відповідно до копії реєстраційного посвідчення № 035463 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 15.05.2007 року житлове приміщення (квартира), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_6 .

Крім того, встановлено, що згідно копії паспорту ОСОБА_6 , місцем її реєстрації з 19.06.2007 року є квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу № 8529127 від 20.09.2017 року з Реєстру територіальної громади міста Києва ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 22.06.2017 року проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки, серія та номер 1449, виданий 27.04.2017 року, видавник: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, право власності зареєстровано за ОСОБА_9 .

З даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 04.09.2017 року квартира АДРЕСА_2 подарована ОСОБА_9 , своєму батьку ОСОБА_5 .

Постановою старшого слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 від 11.09.2017 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0009427 від 17.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Таким чином майно, на яке просить прокурор та слідчий накласти арешт відповідає критеріям визначеним в статті 170 КПК України, а саме те, що майно є речовим доказом, та майном, щодо якого існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що в сукупності слугує підставою для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.
Тому, з урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів та для попередження можливого подальшого неправомірного відчуження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що існує необхідність у накладенні арешту на майно, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає виконанню негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1