УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року у кримінальному провадженні № 0000515, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України,
в с т а н о в и в:
20 липня 2017 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року у кримінальному провадженні № 0000515, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, на земельну ділянку площею 0,15 га та житловий будинок загальною площею 106,3 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Старший слідчий в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 , за клопотанням якого було арештовано майно, в судовому засіданні у вирішенні питання про скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт земельної ділянки площею 0,15 га та житлового будинку загальною площею 106,3 м2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , покладався на розсуд суду.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000515, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року у справі № 761/2817/15-к (провадження № 1-кс/761/1283/2015) клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000515, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, задоволено та накладено арешт, у тому числі, на земельну ділянку площею 0,15 га та житловий будинок загальною площею 106,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , які є забезпеченням за кредитним договором № 884/1-12 від 14 грудня 2012 року, укладеним між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_5 .

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на земельну ділянку площею 0,15 га та житловий будинок загальною площею 106,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_3 , є наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України (в редакції, чинній на момент застосування заходу забезпечення кримінального провадження), та може бути доказом у кримінальному провадженні № 0000515 від 19 листопада 2014 року.

Крім того, на момент розгляду питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчим були надані докази того, що вищевказане майно є забезпеченням за кредитним договором № 884/1-12 від 14 грудня 2012 року, укладеним між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_5 .

Разом із цим, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 884/1-12 від 14 грудня 2012 року, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями, у зв`язку з чим ПАТ АБ «Порто-Франко» ніяких претензій до нього не має.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 19 листопада 2014 року, питання про арешт нерухомого майна вирішено ухвалою слідчого судді від 04 лютого 2015 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, його власник не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_3 на таке майно.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт земельної ділянки площею 0,15 га та житлового будинку загальною площею 106,3 м2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року на зазначене майно, підлягає скасуванню, а клопотання ОСОБА_3 задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року у кримінальному провадженні № 0000515, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України задовольнити.

Скасувати арешт земельної ділянки площею 0,15 га та житлового будинку загальною площею 106,3 м2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року у кримінальному провадженні № 0000515, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1