Справа № 456/2928/17
Провадження № 1-кс/456/603/2017
УХВАЛА

про накладення арешту

"28" вересня 2017 р. слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001434 від 09.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0001434 від 09.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання слідчий покликається на те, що у ході розслідування кримінального провадженні №0001434 від 09.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, виникла необхідність накладення арешту на самовільно зайняті земельні ділянки та врожай у вигляді рослин гречки, що самовільно засіяні на даних земельних ділянках, що знаходиться за межами села Конюхів на території Грабовецької сільської ради, форма власності державна, є землями сільськогосподарського призначення, землями запасу. Враховуючи, що є достатні підстави вважати, що наявні на зазначених земельних ділянках рослини є майном, що використовувалась для вчинення кримінального правопорушення, та з метою запобігання можливості його приховування , пошкодження, зникнення, втрати, знищення, відчуження просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий підтримав подане ним клопотання та навів мотиви, аналогічні заявленим в клопотанні, просить його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримала подане слідчим клопотання та навела мотиви, аналогічні заявленим в клопотанні, просить його задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у

підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так ч.1 статтею 197-1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Об`єктивна сторона злочину полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. Самовільне зайняття ділянки - це активні протиправні дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельної ділянки. Даний злочин є злочином з матеріальним складом: для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди.

У витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за №0001434 від 09.08.2017 року вказано, що внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України. У фабулі особа, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї - не зазначені; юридична особа, щодо якої здійснюється провадження та представник юридичної особи - не зазначені.

При цьому у витязі викладена фабула не конкретна, вона не містить конкретного складу кримінального правопорушення, не вказано про наявність шкоди та її розмір; також, у витязі відсутні відомостей стосовно самовільного зайнятих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, їх ідентифікаційні ознаки (кадастровий номер, загальна площа захоплених земель, конкретне місце розташування).

Частиною 2 ст.93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Що стосується накладення арешту на врожай, то санкція ч.1ст.197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю.

Відомостей про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні №0001434 немає, хоча такий спосіб захисту (усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння) чітко передбачений цивільно-процесуальним законодавством, слідчим не порушувалося питання, щодо накладення арешту на врожай, саме з метою забезпечення цивільного позову.

Окрім того, прохання прокурора про накладення арешту на врожай неузгоджується з вимогами ст. 171 КПК України, щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна про арешт якого йдеться у клопотанні прокурора.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч.2 ст. 173 КПК України, однак всупереч зазначеній нормі, відсутня правова підстав для арешту майна, не зазначено яким чином майно, яке підлягає арешту може бути використано як доказ, по справі відсутній підозрюваний, не говорячи про обґрунтовану підозру, санкція інкримінованої статті ККУ не передбачає спеціальної конфіскації, шкода не визначена, а тому не можна судити про співрозмірність, а відповідно й про наслідки арешту майна.

Окрім того слідчий суддя звертає увагу на те, що у клопотанні слідчий зазначає, що спірні

земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту та відносяться до земель запасу.

Так, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 р. розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів здійснює центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин Держгеокадастр та його територіальні органи, однак заяви від розпорядника про самовільне захоплення земельних ділянок в правоохоронні органи не поступало. В свою чергу жодних даних про те, що Грабовецька сільська рада, як орган місцевого самоврядування, на даний час являється розпорядником спірних земельних ділянок до матеріалів клопотання не долучено.

Враховуючи, наведення слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що в задоволені клопотання про накладення арешту слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001434 від 09.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1