26.04.2018

Справа №720/105/18
Провадження:1-кп/720/36/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Новоселицкий районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представник потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Київ проживає
АДРЕСА_1 , перебуває у цивільному шлюбі,
тимчасово не працює, громадянин України, раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 000008 від 08.01.2018 року, суд, -
встановив:
08 січня 2018 року приблизно о 14.30 годин ОСОБА_6 перебуваючи в одній з кімнат житлового будинку розташований по АДРЕСА_1 в процесі виниклого конфлікту з ОСОБА_4 , переслідуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень наніс декілька ударів рукою по обличу в результаті чого потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження: синець у правій орбітальній ділянці з переходом на щічну ділянку та садна на правій щоці по центру в кількості п`яти, які відповідно до висновку експерта №3 екс-Н від 11.01.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним в скоєному злочині але не визнав всі обставини зазначені у обвинувальному акті та суду показав, що 08.01.2018 року приблизно в обід до його дружини в гості прийшли її дві сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_7 племінницею, вони розмовляли між собою та в процесі розмову потерпіла почала говорити неправду він не стерпів та зробив їй зауваження яка перейшла в сварку в процесі чого вдарив рукою в обличчя потерпілу. Після чого вона вийшла на вулицю та на цьому закінчилась сварка.
Цивільний позов не визнає, він не працює а тому не має можливості відшкодувати потерпілій матеріальну та моральну шкоду.
Вина обвинуваченого крім його часткового визнання доказується показами потерпілої свідків та матеріалами кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що вона разом зі старшою сестрою ОСОБА_7 , 08 січня 2018 року вирішили відвідати середню сестру ОСОБА_8 яка проживає у цивільному шлюбі з обвинуваченим. Вони між собою розмовляли в одній із кімнат. Обвинувачений знаходився в іншій кімнаті. Раптово він зайшов до кімнати і почав ображати її та безпричинно наносити їй удари руками по голові, вона сидячі на дивані сковзнула па підлогу та вибігла на вулицю. На вулиці обвинувачений наніс їй ще декілька ударів, від чого вона впала на землю де він наніс удари ногами по тілу.
Свідок ОСОБА_8 дружина обвинуваченого суду показала, що до неї в гості прийшли її сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з племінницею, вони між собою розмовляли в одній з кімнат, чоловік відпочивав в іншій кімнати. Зайшовши до них у кімнату між ним та ОСОБА_4 почалась сварка та він вдарив її рукою по голові, від чого вона сковзнула з дивану та вибежала на вулицю.
Свідок ОСОБА_7 суду показала, що 08.01.2018 року прийшла разом з ОСОБА_4 та її онучкою до сестри ОСОБА_8 в гості. Вони між собою розмовляли, як сестри, її чоловік знаходився в іншій кімнати, раптово він зайшов та безпричинно почав наносити удари руками по голові ОСОБА_4 , почався крик, вона вибежала на вулицю він схопив її за капюшон від куртки від чого вона впала де продовжував наносити удари руками та ногами.
Вина обвинуваченого також доказується матеріалами кримінального провадження а саме витягом з ЄРДР за №000008 від 08.01.2018 року з якого вбачається, що 08.01.2018 року зареєстровано повідомлення потерпілий ОСОБА_4 про неправомірні дії зі сторони ОСОБА_6 по відношенню до неї.

З висновку експерта відносно ОСОБА_4 на а.с.12 від 09.01.2018 року вбачається, що при її медичному освідченні були виявлені тілесні ушкодженні у виді синця у праві орбітальній ділянці з переходом на щічну ділянку, садна на правій щоці по центру в кількості п`яти, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Суд оцінюючи покази потерпілої, свідків та дослідженні докази які доповнюють один одного з точки зору, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення є належними та допустимими суд вважає, про наявність умислу в діях ОСОБА_6 , спрямованого на спричинення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, а тому суд вважає, що органом досудового слідства дії обвинуваченого кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження потерпілої.
Суд вважає, що покази свідка ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту 25.01.2018 року а.с.23 наданні з метою створення штучного алібі чоловікові ОСОБА_6 та вони спростовуються показами самої ОСОБА_8 в судовому засіданні в якості свідка, показами потерпілої, свідка ОСОБА_7 а тому суд визнає їх як недопустимий доказ.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд діючи за загальними принципами, визначеними статтею 50 КК України, враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого з передбачених ст. 66 КК України є часткове визнання вини.
Обставин які обтяжують покарання обвинуваченого з передбачених ст.67 КК України судом не встановлено.
Кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим за ч. 1 ст. 125 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
При обранні ОСОБА_6 виду та міри покарання суд враховує, характер та ступень тяжкості скоєного злочину, те що злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини які характеризують, а саме: позитивну характеристику з місця проживання, раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, і суд вважає з врахуванням, що особі має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді громадських робіт.
Розглядаючи заявлений по даному провадженню цивільний позов суд виходить з того, що завдана шкода потерпілому випливає із пред`явленого обвинувачення.

Пленум Верховного Суду України у п.7 Постанови №13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснив, що Особі, якій заподіяно шкоду і яка пред`явила вимогу про її відшкодування, визнається одночасно потерпілим та цивільним позивачем. Їй забезпечуються всі передбачені законом права як потерпілого, так і цивільного позивача.

З даного правового висновку випливає, що під час розгляду цивільного позову в кримінальній справі застосовуються норми цивільного законодавства.

Тому, вирішуючи заявлений по даному провадженню цивільний позов суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. відшкодовується відповідно до закону.
З наданого позивачем розрахунку та доказів вбачається, що вона фактично витратила на лікування 1258 гривень.
Суд аналізуючи у сукупності пояснення сторін по цивільному позову та зазначені правові норми дійшов висновку, що цивільний позов потерпілого про відшкодування нанесеної матеріальної шкоди в сумі 1258 гривень знайшов своє доказування в повному обсязі, а тому дана сума підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 ..

Суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_6 по відношенню до потерпілої нанесено моральну шкоду, яку суд відповідно до вимог ст..23 ЦК України з врахуванням ступеня вини обвинуваченого з врахуванням принципу розумності і справедливості, з врахуванням глибини фізичних та душевних страждань, оцінює в 5000 гривень.(п`ять тисяч грн..).

У відповідності до ст.133,137,141 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правнічої допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
На підтвердження цих обставин суду був наданий ордер серії ЧЦ №10044 договір про надання юридичних послуг №3 укладений між позивачем ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_5 , квитанцію №475750 від 16.04.2018 року та №475744 від 05.02.2018 року, що є підтвердженням оплати витрат на правову допомогу в сумі 10200 гривень.
Суд враховуючи, що витрати на правничу допомогу є спів мірним із складністю кримінальної справи та складеного цивільного позову, обсягом виконаних робіт адвокатом, значенням справи для сторони суд вважає що понесені ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з ОСОБА_9 ..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370,371,373,376,395 КПК України, суд, -
ухвалив:
Визнати ОСОБА_6 винним за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Сторожинецьким РВ УМСВ України в Чернівецькій області, 20 липня 2000 року на користь ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 09.02.2001 року Новоселицьким РВ УМВС України в Чернівецькій області в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1258 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 10200 грн., всього в загальній сумі 16458 грн. (шістнадцять тисяч п`ятдесят вісім грн..).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Новоселицький районний суд.
Суддя: ОСОБА_1