ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Маріуполь, Донецької області, українки, громадянки України, не одружена, дітей на утриманні не має, освіта середня-технічна, офіційно не працевлаштована, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджена вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2017 року
у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
14 жовтня 2017 року о 12 годині 37 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кафе «Ефес», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 23, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає її злочинним намірам перешкодити ніхто не зможе, не маючи на це дозволу, шляхом вільного доступу таємно викрала з барної стойки мобільний телефон «МЕIZU M 2 mini» в корпусі сірого кольору, вартістю 3333 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 , яка не представляє для потерпілої матеріальної цінності, що належав потерпілій ОСОБА_6 , чим спричинила останній матеріальні збитки на вище вказану суму, після чого з викраденим майном зникла з місця скоєння злочину.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ст. 337 КПК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину повністю визнала, розкаялася у скоєному, підтвердила обставини викладені у обвинуваченому акті та зазначила, що дійсно вона 14 жовтня 2017 року о 12 годині 37 хвилин, перебуваючи в приміщенні кафе «Ефес», викрала з барної стойки мобільний телефон «МЕIZU M 2 mini».

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі вину обвинуваченої ОСОБА_4 обставини: щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.
ОСОБА_4 на диспансерному обліку в психіатричній лікарні та у наркологічному диспансеріне перебуває, офіційно не працевлаштована, не одружена, має постійне місце проживання та місце реєстрації, раніше засуджена.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваної, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волів межах санкції статі, яке є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановления вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановления попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Отже, хоча ОСОБА_4 й відбула призначене їй покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2017 року у виді 3 місяців арешту, строк відбуття покарання якого згідно вироку суду розраховувся з 14.10.2017 року, тобто з дня фактичного затриманняОСОБА_4 , проте це не означає можливості призначення обвинуваченій остаточного покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.
Отже на підставі ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати 3 місяці позбавлення волі (одному дню позбавлення волі відповідає одинь день арешту), відбутого за вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2017 року.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинувачену, її ставлення до скоєного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 на теперішній час загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні та родинні зв`язки, соціально адаптована, є працездатною, та може бути суспільно корисною, усунула наслідки скоєного шляхом повернення потерпілій викраденого майна та щиро кається.

Суд, приймаючи до уваги також і наявність пом`якшуючих покарання обставин, конкретні обставини вчиненого злочину, вважає, що забезпечити виправлення ОСОБА_4 можливо без реального відбування нею покарання, але в умовах контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбува ння призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченою умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченої і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2017 року більш суворим призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання строк покарання відбутий ОСОБА_4 за вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2017 року у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, зобов`язавши останню прибувати за кожною вимогою до суду, звільнивши її з під варти негайно у залі суду.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покаранняОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 14.10.2017 року по 16.01.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази: DVD-R диск з відеозаписом з відео камер зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцятиднів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1