Справа № 341/1733/16-к
Провадження № 11-кп/779/315/2017
Категорія ч.3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

законного представника

неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2017 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, неповнолітній, учень 11 класу Дорогівської ЗОШ, неодружений, раніше судимий, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.185 КК із застосування ст. 69 Цього ж Кодексу та призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 71, 103 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Калуського міськрайонного суду, Івано-Франківської області від 03.03.2016 року, і остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді 1 рік 8 місяців позбавлення волі.

Вказаним вироком ОСОБА_12 теж визнано винуватим за ч.3 ст. 185 КК, і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 цього Кодексу штраф в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_12 , ОСОБА_9 засуджені за те, що вони, вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням в інше приміщення, ОСОБА_9 повторно, при наступних обставинах.

Так, 18.05.2016 р. близько 23 год. ОСОБА_13 (особа, відносно якої оголошено розшук) перебуваючи із своїми знайомими ОСОБА_12 та неповнолітнім ОСОБА_9 в с. Дорогів, Галицького району, Івано-Франківської області, неподалік подвір`я ОСОБА_14 , що розташоване по АДРЕСА_2 , повідомив їх про потребу деталей до власного велосипеду «Україна».

ОСОБА_9 знаючи, що у сараї ОСОБА_14 знаходиться велосипед марки «Мінськ», деталі від якого можуть підійти до велосипеду зазначеної вище особи, розповів про це присутнім.

При цьому, троє обвинувачених, з метою незаконного збагачення, домовились, що ОСОБА_9 разом із ОСОБА_12 зайдуть на територію господарства потерпілої та вчинять крадіжку велосипеда, а особа, що знаходиться в розшуку залишиться на вулиці неподалік та буде слідкувати за появою сторонніх осіб.

З метою вчинення крадіжки, попередньо визначивши ролі кожного, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_9 направились до господарства ОСОБА_14 .

Підійшовши до господарства потерпілої, ОСОБА_15 залишився біля огорожі, а ОСОБА_12 за вказівкою останнього, зайшов на територію згаданого господарства, підійшов до приміщення сараю, незумівши відчинити двері з двома навісними замками, звернувся за допомогою до ОСОБА_9 , який зайшов на територію господарства, взяв із коптильні-сушилки кусок арматури та передав його ОСОБА_12 , після чого останній підійшовши до дверей, зірвав за допомогою арматури обидва навісні замки і проник усередину приміщення та викрав належний ОСОБА_14 велосипед марки «Мінськ» червоного кольору з яким направився до місця, де на нього чекали інші два обвинувачених та за їхньою вказівкою відвів викрадений велосипед додому до (особи відносно якої оголошено розшук), в селищі Войнилів, Калуського району, Івано-Франківської області, залишивши його для подальшої реалізації останнім та розподілу виручених з продажу коштів між собою, чим заподіяли потерпілій майнову шкоду на суму 300грн..

У своїй АС захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 покликається на незаконність вироку щодо свого підзахисного, з мотивів невідповідності призначеного покарання його особі та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості.

Просить вирок суду скасувати та постановити більш м`який вирок із застосуванням ст. 104 КК, яким призначити ОСОБА_16 остаточне покарання з іспитовим строком 2 роки.

Обвинувачений ОСОБА_12 та інші учасники провадження, вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали подану АС, просять змінити вирок та пом`якшити покарання; пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила проти поданої АС, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, а тому просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.3 ст. 185 КК відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. Покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 в АС, на невідповідність призначеного його підзахисному покарання, ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його даних про особу внаслідок суворості, є необґрунтованими, зважаючи на наступне. У відповідності до ст.65 КК, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_9 із застосуванням ст. 69 КК у виді 1 (одного) року 8 (вісім) місяців позбавлення волі, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК, правильно врахував тяжкість інкримінованого йому злочину, який у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу, відноситься до категорії тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання і дані про його особу, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд першої інстанції вірно встановив дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема, посередню характеристику за місцем проживання і негативну характеристику за місцем навчання в Дорогівський ЗОШ 1-3 ступеня, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, його молодий вік, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій, і що потерпіла не наполягає на суворому покаранні, претензій матеріального та морального характеру до нього не має та просить суворо не карати, обставини, за яких злочин було вчинено. .

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд правильно вказав вчинення злочину щодо особи похилого віку. .

До обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, суд першої інстанції правильно відніс те, що він визнав свою вину у скоєному злочині, щиро розкаявся, активно сприяв у розкриття даного злочину, відшкодував завдану шкоду потерпілій, його молодий вік та вчинення злочину будучи неповнолітньою особою. Колегія суддів зазначає, що з урахуванням вищенаведених обставин, а також даних про особу ОСОБА_9 , що в сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції відповідно до ст.69 КК призначив йому основне покарання, яке не зазначено в санкції ч.3 ст. 185 КК, і таке покарання на думку колегії суддів буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Тому, підстав для застосування до ОСОБА_9 , ще більш м`якого покарання, апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 в АС на суворість призначеного покарання, є безпідставними. Вирок щодо ОСОБА_9 колегія суддів визнає законним і обґрунтованим. Підстав для його зміни шляхом призначення ще більш м`якого покарання, про що просить апелянт у своїй АС, відсутні.

За таких обставин, АС захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2017 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5