Справа №-613/1247/17 Провадження №-1-кп/613/59/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2018 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000321 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кияни Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта базова загально середня, одруженого, має трьох малолітніх дітей, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у скоєнні злочину, передбаченого за ч.1 ст.286 КК України,-

встановив:
ОСОБА_4 14 травня 2017 року близько 21 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, чим грубо порушив вимоги п.п.2.1. «а», 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-21013», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автошляху Старий Мерчик-Мурафа на 19 км+500 м., зі сторони с.Сухини, Богодухівського району, Харківської області, в напрямку с.Кияни, Богодухівського району, Харківської області, зі швидкістю 60 км/год., на шляху прямування грубо порушивши Правила дорожнього руху України, а саме: п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.», та п.19.3 «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаному світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення зупинитися, не змінюючи смугу руху і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення», не вибрав безпечну швидкість та не зупинився в зв`язку з чим втратив контроль над керованим ним автомобілем, виїхав на узбіччя де допустив перекидання в кювет, в наслідок чого пасажир автомобіля марки ВАЗ-21013, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , 1983 року народження, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому шийки лівої стегнової кістки, який згідно висновку судово-медичної експерти №85-БГ/17 від 06.06.2017 року кваліфікується як середньої тяжкості ушкодження, по критерію тривалості розладу здоров`я терміном більше З (більше, ніж 21 день). В діях ОСОБА_6 , вбачаються невідповідності вимогам п.12.1 та п.19.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо -транспортної пригоди.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст.286 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, підтвердив суду, що події відбувалися саме так, як вказано в обвинувальному акті. Надав до суду письмову заяву щодо звільнення його від покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,оскільки має трьох неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Стосовно міри покарання обвинуваченого покладається на думку суду. Не заперечували проти розгляду справи у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєні злочину та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам кримінального провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, який суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання для підсудного,суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання для підсудного, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України є умисним злочином невеликої тяжкості, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкцій ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України не є тяжким, або особливо тяжким, вчинений ним до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року.

Крім того, обвинувачений на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», має неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.05.2006 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21.07.2009 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 12.04.2013 року та не позбавлявся батьківських прав відносно дітей.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Обвинувачений надає згоду на застосування відносно нього амністії. Отже, обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання внаслідок акту амністії на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч.1 ст.6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням автотехнічних експертиз в розмірі 2669 грн. 49 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 85, 86 КК України, Законом України "Про застосування амністії в Україні",Законом України «Про амністію у 2016 році» ст.ст.127, 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення судових автотехнічних експертиз в сумі 2669 (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять) гривень 49 копійок.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 16 травня 2017 року на автомобіль марки ВАЗ 21013 д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 1985 року випуску, який знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.

Речовий доказ по кримінальному провадженню:

- автомобіль марки ВАЗ 21013 д.н.з НОМЕР_1 , який перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область м.Богодухів вул.Міліцейська,9 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя