АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 11-2226/2011 року Головуючий І інстанції Вовк Л.В.
Категорія ч.5 ст. 191 КК України Доповідач Протасов В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Протасова В.І.,

суддів - Задніпровського О.О.. ОСОБА_1.

з участю прокурора - Кочетова В.Ю.,

засуджених - ОСОБА_2, ОСОБА_3.

захисника - ОСОБА_4

і розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляціями захисника - адвоката ОСОБА_4, засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2 на вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 23 серпня 2011 року. -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, розлучена, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працююча, раніше не судима, мешкає за адресою: Харківська область, смт. Краснокутськ, вул. XX партз'їзду. 8,

засуджена за ч. 5 ст. 191 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з обліком та обслуговуванням матеріальних цінностей строком на 2 роки та з конфіскацією всього майна, що перебуває в її власності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, розлучена, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працююча, раніше не судима, мешкає за адресою: Харківська область, смт. Краснокутськ. вул. XX партз'їзду, 8, маюча на утриманні неповнолітню дитину,. Засуджена за ч.5 ст. 191 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з обліком та обслуговуванням матеріальних цінностей строком на 2 роки та з конфіскацією всього майна, що перебуває в її власності.

Постановлено про задоволення цивільного позову прокурора Краснокутського району -д Харківської області в інтересах Харківського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» та про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 коштів в сумі 343 871 грн. 04 коп.

Згідно вироку ОСОБА_3, працюючи на посаді головного спеціаліста Краснокутського выддылення ВАТ «Ощадбанк», керуючись корисливими мотивами з метою привласнення чужого майна в особливо великих розмірах. 24 березня 2010 року за попередньою змовою з матеріально- відповідальною особою - ОСОБА_2. яка працювала контролером-касиром того ж відділення ВАТ «Ощадбанк», розташованого по вул. К. Маркса, 8 в смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області та за своїми посадовими обов'язками мала доступ до службового сейфу, в якому зберігались кошти банку і якій ці кошти були ввірені та перебували у її віданні. Здійснюючи свою злочинну змову. 24 березня 2010 року, близько 10 години. ОСОБА_2 взяла з сейфу каси, з підзвітних їй коштів, гроші в сумі 349 000, 00 гривень, які передала ОСОБА_3, 14 після чого ОСОБА_3 привласненим майном розпорядилась на власний розсуд.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ВАТ «Ощадбанк» було завдано матеріальної шкоди у особливо великих розмірах на суму 349 000, 00 грн.

В апеляції захисник ОСОБА_4 просить змінити вирок районного суду, кваліфікувавши дії його підзахисної ОСОБА_2 з ч.5 ст. 191 КК України на ч.2 ст. 367 КК України, та призначивши їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В обгрунтування апеляції захисник посилається на відсутність достатніх доказів, які б підтвердили наявність злочинної змови між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про заволодіння коштів, та грунтування обвинувачення за ч.5 ст. 191 КК України на припущеннях, оскільки в діях ОСОБА_2 міститься склад злочину, передбаченого саме ч.2 ст. 367 КК України. Просить при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України, оскільки вона позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима.

Засуджена ОСОБА_2 в своїй апеляції також ставить питания про зміну вироку та перекваліфікацію її дій з ч.5 ст. 191 на ч.2 ст. 367 КК України, наводячи доводи, аналогічні викладеним доводам її захисника.

Засуджена ОСОБА_3 також в апеляції ставить питання про перекваліфікацію своїх дій з ч.5 ст. 191 на ч. 5 ст. 185 КК України, а саме крадіжка, вчинена в особливо великих розмірах, оскільки, на її думку, судом при постановленні вироку не були враховані її свідчення та свідчення ОСОБА_2, дані на досудовому слідстві та в суді, про те, що ОСОБА_3 самостійно скоїла крадіжку, скориставшись недбалістю ОСОБА_2, яка передала їй ключі від каси.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій та зміни вироку суду, захисника ОСОБА_4, засуджену ОСОБА_2 та засуджену ОСОБА_3, які підтримали свої апеляції та просили змінити вирок суду, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів приходить до висновку, шо апеляції підлягають частковому задоволенню, а вирок суду частковій зміні, виходячи з насту пного.

Висновок суду про привласнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чужого майна, яке було ввірено особі та перебувало в її віданні, вчинене за попередньою змовою групою осіб, заснований на наявних у справі доказах.

Так, свідок ОСОБА_5, керуючий Краснокутським відділенням ВАТ «Ощадбанк», пояснив, що 24.03.2010 року при зведенні операційного дня у касира ОСОБА_2 було виявлено нестачу готівкових коштів у сумі 349 000 грн., і як пояснила сама ОСОБА_2. вказані кошти вона безпідставно, в порушення посадової інструкції, близько 10 години того ж дня передала своїй матері ОСОБА_3 В свою чергу ОСОБА_3 пояснила, що грошові кошти в сумі 349 000 грн. їй були передані ОСОБА_2 з сейфу каси на її прохання. Аналогічні пояснення надали і інші свідки - працівники цього ж відділення ОСОБА_6, ОСОБА_7

За показами свідка ОСОБА_8, він 24.03.2010 року приходив до відділення ВАТ «Ощадбанк» і бачив, що у кабінеті ОСОБА_2, тобто в приміщенні каси, знаходилась біля сейфу ОСОБА_3

Самі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у процесі досудового слідства визнавали, що вчинили злочин за попередньою змовою між собою, про що пояснювали і на очних ставках між собою, а також зі ОСОБА_9, ОСОБА_10. ОСОБА_7

Як вбачається з протоколу відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_3, в присутності понятих, тобто в умовах, що виключають сторонній вплив, показала про обставини скоєння злочину так, як це викладено у вироку.

Ці показання ОСОБА_2 і ОСОБА_3, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10. ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11 узгоджуються між собою, а також з іншими доказами, що містять в справі, та на підставі яких судом було постановлено вирок.

Мотивування причин зміни цих свідчень ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які б заслуговували на увагу, не наведено, і їх позицію суд визнає, як захисну та погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані твердження не мають підстав для їх задоволення.

При визначенні кваліфікації дій ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скоєння нею злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи. ОСОБА_2 є особою, яка несе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей (а.с. 31). Відтак. ОСОБА_2 є суб'єктом привласнення чужого майна, яке було їй ввірене та перебувало в її віданні.

Разом з цим, при доведеності факту привласнення чужого майна, яке було ввірено особі та ^ перебувало у її віданні, вчинене у особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, висновок суду про кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч.5 ст. 191 КК України є помилковим.

З наведених у вироку доказів і обставин справи, вбачається, що ОСОБА_3 не є матеріально-відповідальною особою, в її віданні не перебували та не передавались для збереження грошові кошти, які стали предметом злочину, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Оскільки злочин був вчинений ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за попередньою змовою, що встановлено судом, та оскільки ОСОБА_3 не є суб'єктом злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України. її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 27 КК України та ч.5 ст. 191 КК України.

За змістом ч.2 ст. 27 КК України виконавцем (співвиконавцем) злочину визнається особа, яка. зокрема, безпосередньо вчинила злочин у співучасті з іншими субєктами злочину, тобто особа, що діяла спільно з іншими особами, які. будучи суб'єктами злочину, виконують роль співучасника, в даному випадку співвиконавця.

Так. ОСОБА_3. фактично не будучи субєктом злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, діючи спільно із суб'єктом даного злочину, а саме - ОСОБА_2, є співвиконавцем даного злочину, а тому повинна нести відповідальність за ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України.

За таких обставин, вирок суду у відношенні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_3 та призначеного їй покарання.

За змістом ст. 55 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю призначається за злочини, що скоєні з - використанням певної посади чи в результаті зайняття певною діяльністю.

Як встановлено вироком. ОСОБА_3 не займала посад, пов'язаних з обліком та обслуговуванням матеріальних цінностей і скоїла злочин без їх використання. За таких обставин, додаткове покарання, призначене судом, у виді позбавлення права займати посади, пов'язані з обліком та обслуговуванням матеріальних цінностей строком на 2 роки підлягає виключенню з вироку.

Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_2 та ОСОБА_3. то беручи до уваги, що вони вчинили особливо тяжкий корисливий злочин, з урахуванням даних про їх особи, наявність обставини, що пом'якшує відповідальність ОСОБА_2. а саме - перебування на її утриманні неповнолітньої дитини, колегія суддів приходить до висновку, що покарання, призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України є достатнім та необхідним для їх , виправлення та попередження нових злочинів, тому відсутні підстави вважати його явно несправедливим внаслідок суворості.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 382.КПК України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА :

Апеляції засуджених ОСОБА_3. ОСОБА_2 та захисника - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 23 серпня 2011 року у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - змінити.

Дії ОСОБА_3 перекваліфікувати з ч.5 ст. 191 КК України на ч.2 ст. 27 і ч.5 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього майна, що перебуває у її власності, та на підставі ч.2 ст. 55 . КК України - без позбавлення ОСОБА_3 права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Головуючий

Судді -