АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року, відносно
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, який офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 29.04.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 14.07.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 307 ч. 2 ст. 309, 70, 71КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. від 16.06.2015 року відповідно до ст. 6 Закону України про амністію у 2014 році термін покарання скорочено на 1/2 та встановлено невідбуту частину покарання-03 роки 11 місяців 16 днів. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 03.11.2015 року вирок змінено , застосувано ч. 4 ст. 70 КК України замість ст.71 КК України, постановлено вважати невідбуту частину покарання-03 роки 11 місяців 16 днів. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. від 02.02 2016 року зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбутого покарання період з 21.03.2014 по 02.03.2015, а всього 11 місяців 12 днів. Звільнений 24.05.2016 року з Бориспільської виправної колонієї № 119 за ухвалою Бориспільського районного суду Київської обл. умовно достроково на невідбутий строк 1 р. 10 міс. 12 днів.

Справа № 11кп/796/1460/2017
Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України
Суддя у першій інстанції ОСОБА_6
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.2014 року і остаточно призначене покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Згідно з вироком суду, 18.11.2016 близько 14:00 год. під час проїзду в маршрутному таксі № 423, від станції метро «Чернігівська» в напрямку місця свого проживання вул. Празької, 17 в м. Києві, ОСОБА_5 під сидінням в салоні маршрутного таксі виявив прозорий поліетиленовий пакет з пазовим замком, у якому був паперовий згорток білого кольору, котрий він поклав собі до кишені куртки та на зупинці громадського транспорту «Дарницька площа» вийшов з маршрутного таксі і направився в напрямку адреси свого проживання. В подальшому, оглянувши вміст паперового згортку з поліетиленового пакету та переконавшись у тому, що порошкоподібна речовина білого кольору, наявна там, це наркотичний засіб - метадон, усвідомлюючи протиправність своїх дій , ОСОБА_5 вирішив вжити вказаний наркотичний засіб. Для цьогоОСОБА_5 придбав розчин для ін`єкцій "Хлорид нагрію» та ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 5 мл. та в подальшому, 18.11.2016 року, близько 14 год. 40 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Празька, 5, ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції, якими,під час поверхневого огляду, в присутності понятих, у гаманці, який знаходився у внутрішній кишені курткиОСОБА_5 , було виявлено та вилучено згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору.
Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_9 № 4337х від 05.01.2017. надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору, масою 0.098 г. містить метадон (фенадон) що є наркотичним засобом. Маса метадону (фенадону) у речовині становить 0.046 г.
Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року відносно нього змінити, та застосувати до нього положення ст.ст. 69, 75 КК України, призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням, з встановленням іспитового строку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що під час розгляду кримінального провадження він свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та сприяв його розкриттю, міру запобіжного заходу йому було обрано у вигляді особистого зобов`язання і на протязі строку досудового розслідування він постійно прибував на виклик слідчого, покладені на нього обов`язки виконував сумлінно.

Крім цього, зазначає, що на його утриманні перебуває хвора мати, яка потребує матеріальної допомоги та догляду, на обліку у лікаря нарколога він не перебуває, не вживає наркотичні засоби, 11 травня 2017 року поховав свого батька ОСОБА_10 , на даний час неофіційно працює, займається ремонтом квартир, вчинене ним кримінальне правопорушення усвідомив, зробив для себе відповідні висновки і став на шлях виправлення.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, котрі підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебатита надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

В суді першої інстанції фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 309 КК України ніким не оспорювались і відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, який повністю визнав вину у вчиненому, та дослідження матеріалів, які характеризують його особу і в силу положень ч.2 ст. 394 КПК України, судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення вказаних вище обставин.

При прийнятті рішення про розгляд кримінального провадження на підставі положень ч.3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Виконання цих вимог закону судом щодо ОСОБА_5 підтверджується журналом судового засідання та його технічним записом.
За таких обставин, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту,вчинене повторно, є вірною.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, при цьому судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, та обставини його скоєння, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, вчинив новий злочин під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Судом також враховано, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, задовільно характеризується за місцем проживання, виражає належні соціальні зв`язки. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 судом визнано щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, в тому числі й ті, на які посилається ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, як щодо виду та розміру покарання за ч.2 ст. 309 КК України, обравши його у виді позбавлення волі на певний строк у мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті, так і правильно призначив остаточне покарання за сукупністю вироків, повністю дотримавшись вимог ст. 71 КК України з цього приводу та обравши його у розмірі, близькому до мінімально можливого і, на думку колегії суддів, таке покарання не є занадто суворим або не справедливим для обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що матір обвинуваченого потребує його допомоги нічим не підтверджені та не можуть бути взяті до уваги колегією суддів.
Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України та зменшення ОСОБА_5 розміру покарання, як за ч.2 ст. 309 КК України, так і остаточно призначеного покарання за сукупністю вироків.
Відсутні законні підстави і для звільнення ОСОБА_11 від відбування призначеного йому покарання випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, оскільки це суперечить положенням ч.5 ст.71, ч.4 ст.81 КК України, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року відносно ОСОБА_5 , яким той визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.309,71 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3