АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1684/17 Справа № 191/4128/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши 05 вересня 2017 року у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001343 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16 грудня 2010 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2011 року вирок змінено, на підставі ч.1 ст.71 КК України ухвалено 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19 липня 2012 року умовно-достроково на 5 місяців 27 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В апеляції:

Обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності його дій, просить пом`якшити йому покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що вину визнав в повному обсязі, щиро кається, але зі строком призначеного покарання не згоден, вказує на те, що перебував у стані афекту, та ніякої серйозної травми потерпілий не отримав. Також зазначає, що у потерпілого претензій немає.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог закону.

Цим вироком, ОСОБА_7 , визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

13 липня 2016 року приблизно о 19-20 годин ОСОБА_7 знаходився у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 , який також знаходився в приміщенні даного магазину, несподівано наніс йому три удари правою рукою, стуленою в кулак, в область обличчя, чим спричинив фізичний біль. В цей момент у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , реалізуючи який, він пішов за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де взяв сокиру та повернувся до вищевказаного магазину. Після цього, в цей же день, тобто 13 липня 2016 року, приблизно о 19-30 годин ОСОБА_7 , повернувшись до приміщення вказаного магазину, з метою помсти ОСОБА_8 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпечність своїх дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, не бажаючи настання смерті потерпілого, діючи умисно, наніс ОСОБА_8 один удар обухом сокири у життєво важливий орган голову, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, пневмоцефалії, вдавленого перелому лобної кістки справа з переходом на основу попередньо-черепної ямки, рубленої рани голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи №236 від 11 серпня 2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, внаслідок чого потерпілий був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.Мечникова» ДОР.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити вирок без змін, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обставини справи та правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України обвинуваченим в апеляції та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються, тому висновки суду з цього приводу перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Разом з тим, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , стосовно призначення йому більш м`якого покарання з застосуванням до нього положень ст.. 69 КК України, заслуговують на увагу.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України - суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що вчинений обвинуваченим злочин за ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. До обставин що обтяжує покарання суд відніс щире каяття обвинуваченого, до обставин що обтяжує покарання, суд відніс рецидив злочину. Відповідно до загальних засад призначення покарання суд, крім іншого, має призначати покарання, максимально індивідуалізуючи його, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Дотримання судом зазначених правил в їх сукупності має гарантувати досягнення визначених кримінальним законом цілей покарання, призначення законних і справедливих покарань, адекватних суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі винного.

Відповідно до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.

Як вбачається з вироку суду, судом ці вимоги закону в достатній мірі враховані не були.

Так, суд першої інстанції при визначенні обставин, що пом`якшують покарання не врахував, крім щирого каяття, також інші обставини, а саме те, що обвинувачений має інвалідність другої групи загального захворювання, які колегія суддів вважає за можливе також визнати як обставину, яка пом`якшує покарання.

На думку, колегії суддів, не було враховано інші обставини, які характеризують обвинуваченого, а саме, що він має постійне місце проживання, проживає з співмешканкою.

Крім того, колегія суддів враховує інші обставини, які впливають на вид і міру покарання, зокрема, беручи до уваги обставини скоєння злочину, а саме той факт, що встановлено, і потерпілий ОСОБА_8 , в суді першої інстанції не оспорював те, що він перший почав бійку і декілька разів вдарив обвинуваченого.

З огляду на викладене, враховуючи обставини скоєння злочину, у тому числі наявність пом`якшуючих обставин щире каяття обвинуваченого та наявність у нього другої групи інвалідності, що свідчить усвідомлення обвинуваченим тяжкості та суті скоєного правопорушення та бажання стати на шлях виправлення, а також враховуючи особу обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, колегія суддів, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні останньому покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, з застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України, тобто покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 1 статті 121 КК України, що в даному конкретному випадку є необхідним і достатнім для обвинуваченого ОСОБА_7 і таке покарання у виді позбавлення волі строком на три роки буде відповідати принципу невідворотності та індивідуалізації покарання.

При цьому, колегія суддів, не вбачає підстав для призначення покарання ОСОБА_7 з застосуванням ст.75 КК України, оскільки як судом першої інстанції, так і колегією суддів не встановлені обставини, які б вказували на можливість виправлення засудженого ОСОБА_7 без відбуття покарання.

Таким чином, враховуючи наведене, скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок в частині призначеного покарання зміні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 121 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання ним копії ухвали.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області :

_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4