Справа № 1-14/2005
Провадж. № 1-85/2017
У Х В А Л А
08 грудня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, клопотання захисника,-

В С Т А Н О В И В :
Захисник підсудного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про негайне звільнення підсудного з-під варти, тобто про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підсудний ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника, прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та існування ризиків, які враховувались при продовженні дії запобіжного заходу.

Підсудний ОСОБА_6 і його захисник підтримали клопотання.

Суд, заслухавши доводи сторін, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 КПК України (1960 року) запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше застосованому запобіжному заході.
Необхідність у запобіжному заході суд встановлює на підставі доведеності сторонами обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підсудним злочину; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (2012 року), і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

У кримінальній справі відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 органом досудового розслідування здобуті дані про факт скоєння злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. В матеріалах кримінальної справи містяться зібрані органом досудового розслідування докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує те, що вказані злочини могли скоїти підсудні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , і прокурор вважає це обвинувачення обґрунтованим. При цьому судом зазначені докази ще не досліджувались.

При продовженні строку дії запобіжного заходу ухвалою від 27.07.2017 року суд враховував наявністьіснування передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків спроби підсудних переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини, що доводять наявність вищезазначених ризиків та обставин, які перешкоджають уникнути їх без застосування до підсудних запобіжного заходу, досліджувались судом і були викладені в ухвалі про продовженні строку дії запобіжного заходу щодо підсудних.

До цього часу стороною захисту не доведено і у суду відсутні достатні підстави вважати, що відпала необхідність у запобіжному заході щодо підсудних.

Як вказано в Постанові Верховного Суду України від 23.10.2017 року (справа № 5-131кс15), суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, яка була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд повинен мінімізувати ризики, які, серед іншого, можуть перешкодити розгляду справи протягом розумного строку.

Разом з тим, суд враховує, що підсудний ОСОБА_7 доволі тривалий час перебуває під вартою та приймає до уваги його поведінку в судовому засіданні, а саме: підсудний надав покази, не перешкоджає судовому розгляду, зацікавлений у детальному і неупередженому дослідженні судом наданих доказів.

Суд керується критеріями, встановленими ЄСПЛ: аби позбавлення волі не було розцінене як свавільне, воно має бути тісно пов`язане з підставами затримання згідно з конвенцією; місце та умови тримання повинні бути відповідними; тривалість затримання не повинна перевищувати розумні межі для його цілей (п.164 рішення у справі «A. and others v. the United Kingdom», п.74 рішення у сраві «Saadi v. the United Kingdom»).

Суд вважає, що наявність підозри у вчиненні особливо тяжких злочинів, яку обґрунтовує сторона обвинувачення, наявність зазначених в ухвалі вище ризиків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню, не дають суду підстав скасувати застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід.

При цьому суд враховує висновок Конституційного Суду України, викладений у Рішенні від 23.11.2017 року (справа № 1-28/2017). Так, відповідно до п. 3 вказаного Рішення обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
З огляду на обставини справи, виходячи з принципів гуманності, верховенства права і поваги до людської гідності, суд вважає, що застосований до підсудних запобіжний захід може бути змінений на заставу за умови її внесення заставодавцем.

Обираючи розмір застави, суд виходить з положень ч. 4 ст. 154-1 КПК України (1960 року), а також з даних щодо матеріального стану ОСОБА_7 , який позбавлений можливості працювати, оскільки перебуває під вартою. Разом з тим, суд не має відомостей про наявність або відсутність у нього інших джерел доходу (пенсія, заощадження, тощо), а також відомостей про матеріальний стан можливого заставодавця, оскільки такі відомості сторонами не надавались.

Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 підтримує родинні зв`язки лише з матір`ю.

Суд вважає, що розмір застави не повинен бути непомірним тягарем і занадто великим, але одночасно цей розмір повинен забезпечити виконання зобов`язань підсудним. З урахуванням стану здоров`я підсудного, його сімейного і матеріального стану суд вважає, що в даному випадку можливо призначити заставу у мінімальному розмірі, передбаченому п. 3 ч. 4 ст. 154-1 КПК України, і встановити її у розмірі 4500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 75000 грн.
За умови внесення застави на підсудного відповідно до ст. 149-1 КПК України (1960 року) будуть покладені обов`язки: 1) з`являтися на виклик до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це суд; 2) не відлучатися із м. Суми без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими і свідками у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (2012 року), ст.ст. 165 ч. 4, 154-1 ч. 4, 149-1 КПК України (1960 року), суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника підсудного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 .

Застосований до підсудного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити незмінним.

Підсудний ОСОБА_7 або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) має право у будь-який момент внести заставу в розмірі 4500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

За умови внесення застави на підсудного ОСОБА_7 відповідно до ст. 149-1 КПК України (1960 року) будуть покладені обов`язки: 1) з`являтися на виклик до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це суд; 2) не відлучатися із м. Суми без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими і свідками у цьому кримінальному провадженні. Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до підсудного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 встановити у 60 днів, тобто до 06 лютого 2017 року включно, або до внесення застави в сумі 75000 грн. До закінчення вказаного строку рішення щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає судовому контролю на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, що стали підставою його застосування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3