"02" квітня 2018 р. Справа № 363/3150/17
УХВАЛА
2 квітня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000495 щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:
у суді сторона захисту подала письмову заяву про роз`яснення ухвали суду від 26.03.2018 року, якою запобіжний захід ОСОБА_5 змінено з тримання під вартою на домашній арешт, й просили роз`яснити, чи має право обвинувачений під час дії цього запобіжного заходу на сімейні відносини із свідком ОСОБА_7 , чи існують фактичні або юридичні перешкоди для їхнього спілкування.

Заслухавши заперечення прокурора, дослідивши справу, суд дійшов до такого.

Згідно ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Встановлено, що ухвалою від 26.03.2018 року запобіжний захід ОСОБА_5 змінено на домашній арешт й в порядку ст. 194 КПК України покладено обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та особою залученою до конфіденційного співробітництва зі зміненим ім`ям ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_7 у вказаному переліку відсутня й обмежень щодо спілкування обвинуваченого з нею в сфері приватного і сімейного життя судом не встановлювалися.

З показань свідка ОСОБА_7 в суді встановлено, що останні у шлюбі не перебувають, проте є близькими особами в розумінні вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України.

З огляду на положення ст. 63 Конституції України, ст.ст. 15, 18 КПК України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до загальних засад судочинства відноситься невтручання у приватне життя, свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї, право на повагу до приватного і сімейного життя, в яке не можуть втручатися органи державної влади за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, запобігання злочинам тощо.

Сам по собі факт спілкування ОСОБА_5 зі свідком ОСОБА_7 судом не обмежувався та з огляду на їхні взаємовідносини про наявність виникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України свідчити не може.

Водночас слід зазначити, що за змістом вимог п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу може бути необхідність запобігання спробам незаконно впливати на будь-якого свідка в кримінальному провадженні.

Визначення того, які дії можуть бути розцінені, як незаконний вплив на свідка в розумінні вимог ст. 177 КПК України не є предметом судового вирішення в даній ухвалі суду.

Оскільки суд не поклав на ОСОБА_5 обов`язку утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 , підстав для роз`яснення рішення суду в цій частині не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 372, 380 КПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали суду від 26.03.2018 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя