У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження за №0000170 від 02 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України,
встановив:
17 жовтня 2017 року до суду поступила скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження за №0000170 від 02 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.
Скаржник зазначає, що 08 травня 2017 року він звернувся з заявою про злочин вчинений експертом ОСОБА_4 до начальника Головного управління національної поліції в Тернопільській області. Зокрема зазначив, що в провадженні Підволочиського районного суду знаходиться цивільна справа №2/604/374/16 (суддя ОСОБА_1 ) за позовом про визнання протиправним рішення виконкому №626 від 15 грудня 2005 року «Про визнання права власності на будинковолодіння но АДРЕСА_1 на ОСОБА_5 » в смт. Підволочиськ.
05 грудня 2016 року до Підволочиського районного суду від представника третьої сторони ОСОБА_6 - ОСОБА_7 поступив висновок будівельно - технічного дослідження від 25 жовтня 2016 року експерта ОСОБА_4 про те, що конструктивно - планувальне рішення житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на день проведення обстеження, зазначений житловий будинок відповідає та відповідав станом на 2005 рік Державним будівельним нормам, а оскільки станом на 2005 рік земельна ділянка не була розділена, розташування будівель та споруд у межах однієї присадибної ділянки не нормуються, тобто, зазначає скаржник, не зрозуміло відповідав чи не нормуються вимоги.
Крім того, в постанові зазначено, що "Відповідно до збірного кадастрового плану від 22 листопада 2012 року проведена межа поділу, яка не відповідає чинним будівельним нормам, оскільки порушено пожежні вимоги, а тому до даної ділянки можливо тільки розробити план порядку користування, а не поділу".
Також, зазначає скаржник, в постанові не спростовано доводи заявника про вчинення злочину щодо надуманості висновку експерта про одну земельну ділянку по АДРЕСА_1 , оскільки не зазначені ні площа ні розміри цієї однієї земельної ділянки та коли вона була сформована та які будинки і споруди на ній розміщені.
Надуманість висновку експерта про одну земельну ділянку, вважає скаржник, підтверджена обліком у Підволочиській селищній раді та податковій інспекції двох земельних ділянок площею 0.0551га по АДРЕСА_1 , що підтверджено державним актом та свідоцтвом на спадщину і 0.0999га по АДРЕСА_2 , що підтверджено свідоцтвом на спадщину та договором на безстрокове користування земельною ділянкою на праві особистої власності.
Крім того, висновок експерта не базується на рішеннях про дозвіл на будівництво та винесенням червоних ліній фундаментів в натурі з зазначенням розмірів самої ділянки і відстаней до суміжних будинковолодінь на яку він робив висновок. Тобто не вказані розриви між суміжними будинками та спорудами (будинковолодінням) та не зазначено на яких вони земельних ділянках розміщені та за якою адресою.
ОСОБА_3 зазначає, що не взято до уваги, що ОСОБА_8 побудував житловий будинок у 1957 році. В тому ж 1957 році сьомого липня проведено передачу у безстрокове використання земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності батькові скаржника 1200 кв. м. В 1970 році скаржник отримав дозвіл на будівництво житлового будинку на садибі батька - ОСОБА_8 , яка складалась з земельної ділянки площею 0,01682 га., що підтверджено генпланом та викопіюваннями з топографічного і опорного плану смт. Підволочиськ за 1966 рік та 1985 рік.
Скаржник зазначає, що у висновку проігноровано, що в 1976 році пройшов розподіл земельної ділянки по АДРЕСА_2 , що підтверджено обліковими записами податкової інспекції з 1978 року про площі земельних ділянок площею 999 кв. м. по АДРЕСА_2 та 583 кв. м. сформованої нової земельної ділянки по АДРЕСА_1 і змінами в генеральний план з зазначенням вищезазначених площ земельних ділянок будинковолодіння по АДРЕСА_2 .
Також експертом не взято до уваги, що у 1988 році мати скаржника успадкувала після смерті батька житловий будинок з будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 з земельною ділянки з площею 999 кв. м., що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом і усі зазначені документи нотаріально посвідчені. В 2008 році брат скаржника ОСОБА_5 приватизував земельну ділянку площею 551 кв. м. та прийняв межові знаки. В 2009 році після смерті брата його дочки - ОСОБА_9 і ОСОБА_6 прийняли спадкове майно за законом в тому числі земельну ділянку площею 551 кв. м., що підтверджено актом прийому межових знаків.
Крім того, зазначає скаржник, слідчим не виконано ухали суду, оскільки було звернення з заявою про закінчений злочин вчинений старшим судовим експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.366, ст.384 КК України, зробивши неправдивий висновок в частині, що є одна нерозділена земельна ділянка по АДРЕСА_1 і тому розташування будівель і споруд у межах однієї земельної ділянки не нормується внісши завідомо неправдиві відомості про одну земельну ділянку, на якій розміщене майно двох спадкодавців по АДРЕСА_1 і по АДРЕСА_2 , а постанова винесена тільки про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.384 КК України.
З огляду на вказане, просить скасувати зазначену постанову та визнати дії слідчого Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області при її винесенні, - незаконними.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, подали заяви про розгляд скарги у їх відсутності.

Слідчий СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, будучи повідомленим про дату і час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила.

Враховуючи заяви скаржника та його представника, вивчивши скаргу, долучені до неї матеріали, приходжу до наступних висновків.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно із правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318 - 380 КПК України, з урахуванням глави 26 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2017 року визнано бездіяльність начальника Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 та старшого слідчого Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 щодо невжиття заходів внесення заяви скаржника ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань протиправною; зобов`язано Підволочиський ВП ГУНП в Тернопільській області у відповідності до вимог ст. 214 КПК України внести по заяві ОСОБА_3 від 17 травня 2017 року відомості до ЄРДР, провести досудове розслідування за наслідком якого прийняти справедливе, законне та об`єктивне рішення.

Так, 02 серпня 2017 року внесено відомості до ЄРДР за №0000170 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Чиним Кримінальним кодексом України визначено, які саме діяння є злочинами, в чому полягає об`ктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.

Саме слідчий та прокурор, як спеціальні суб`єкти кримінального провадження, надають оцінку заявам та повідомленням, встановлюють чи містить заява відомості про скоєння кримінального правопорушення, і лише після цього приймають рішення про необхідність проведення досудового слідства.
З долучених до скарги матеріалів вбачається, що оскаржуваною постановою слідчий СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_12 30 вересня 2017 року закрила кримінальне провадження за №0000170 від 02 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення).
Згідно з вимогами ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як обставини, які викривають так і виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження це заключний етап розслідування, що містить у собі комплекс процесуальних дій з аналізу та оцінки зібраних доказів, систематизації матеріалів, ознайомленню із закритим провадженням учасників процесу (зацікавлених у вирішенні справи) та вирішенню заявлених ними клопотань, формулюванню висновків по суті справи та рішень, що з них випливають та їх реалізації.
Як вбачається з постанови, слідчим в ході досудового розслідування не встановлено даних, які б вказували на умисне внесення завідомо не правдивого висновку експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ ОСОБА_4 , а тому в даному випадку встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.
З аналізу вище зазначених норм чинного законодавства, описової та мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слідчий суддя приходить до висновку про неповне та всебічне здійснення органом досудового розслідування дослідження матеріалів вказаного кримінального провадження, відсутність висновків та обґрунтувань прийнятого слідчим СВ Підволочиського ВП рішення.

Так, постанова про закриття кримінального провадження містить лише наявність опису складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, його об`єктивних і суб`єктивних ознак, жодним чином не містячи правової оцінки конкретного діяння по факту якого порушене провадження.

Згідно вимог ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як обставини, які викривають так і виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Варто зазначити, що згідно із приписами ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, який не було виконано останнім при розгляді скарги по суті, не надано суду матеріалів, які б спростовували твердження, наведені у скарзі.

Проаналізувавши наведене у сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку що постанова слідчого Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області про закриття кримінального провадження винесена з порушеннями норм процесуального закону, належно не вмотивована, а тому вона підлягає до скасування.

Крім того, з прохальної частини скарги вбачається, що скаржник одночасно із скасуванням постанови слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження за №0000170 за фактом винесення службовими особами Тернопільського КНДІСЕ завідомо неправдивого будівельно-технічного висновку, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000170 від 02 серпня 2017 року, просить визнати дії слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області при її винесенні, - незаконними.
Такі вимоги скаржника суперечать нормам КПК України, оскільки ч.2 ст. 307 КПК України, чітко передбачає які ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарг, поданих в порядку ст. 303 КПК України, можуть бути постановлені в процесі розгляду, а тому у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 284, 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження за №0000170 від 02 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України,- скасувати.

В решті вимог, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1