АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/811/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/73/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, за №0001408 щодо:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Нікополі
Дніпропетровської області, мешкаю за адресою:

АДРЕСА_1 ,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017р.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Прокурор у кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу суду щодо ОСОБА_6 у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції
Ухвалою Апостолівського районного Дніпропетровської області від 18 грудня 2017р. задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 і на підставі ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження.
Прокурор у кримінальному провадженні, обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що вказує, що при вирішенні питання про закриття кримінального провадження ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності, суд першої інстанції повинен був виконати вимоги ст.368 КПК України, зокрема, під час судового розгляду суд мав перевірити, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші вимоги, передбачені цією статтею.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.2 ст.372 КПК України не виклав встановлені судом обставини із посиланням на докази, а лише навів обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується органом досудового розслідування.

При цьому, прокурор наголошує, що недотримання судом процедури судового розгляду призвело до порушення такої засади кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведення вини.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу стороною захисту не подані.
В ухвалі суду першої інстанції зазначено, що 12.11.2014р. водій ОСОБА_6 керував автомобілем «CHERY AMULET», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині вул.Вокзальна в м.Апостолове Дніпропетровської області з боку привокзальної площі в м.Апостолове Дніпропетровської області в напрямку вул.Залізнична.
Приблизно о 13.00 год. під час руху по вищезазначеній проїзній частині, водій ОСОБА_6 зупинив автомобіль поблизу домоволодіння №1 по вул.Вокзальна в м.Апостолове Дніпропетровської області, після чого, грубо порушуючи правила дорожнього руху України, та не впевнившись в тому, що це буде небезпечним для інших учасників дорожнього руху, відчинив водійські дверцята, внаслідок чого ОСОБА_8 , яка рухалася на велосипеді позаду автомобіля, скоїла наїзд на відкриті водійські дверцята автомобіля.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: перелому правої виличної кістки, забійної рани правої підочної області, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу, що не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно висновку судово-медичного експерта №99 від 07.07.2015р. дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні/21 добу (загоєння кісткової тканини перевищує 21 добу).
Згідно висновку судово-автотехнічного експерта №70/27-126 від 22.02.2016р. порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що дії водія автомобіля «CHERY AMULET» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 15.13 Правил дорожнього руху України, в якому визначено: п.15.13 "Забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху", що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обґрунтовуючи своє рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього, суд першої інстанції зазначив, що, виходячи з положень ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, віднесений кримінальним законом до злочинів невеликої тяжкості, санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачене покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що судом не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий злочин в період часу з 12.11.2014р по 18.12.2017 р.
Суд, виходячи з фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті, зазначив, що подія кримінального правопорушення мала місце 12.11.2014р., а відтак строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачений п.2 та п.3 ч.1 ст.49 КК України на даний час сплинув, у зв`язку з чим суд за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст.49 КК України, дійшов висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, скасувати ухвалу суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України, ухвала, що викладається окремим документом, крім іншого, складається з мотивувальної частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Суд першої інстанції під час вирішення питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриттям провадження зазначених норм закону не дотримався.

Виходячи з вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої тяжкості за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 було звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього було закрито з нереабілітуючої підстави за клопотанням обвинуваченого (ар.пр.144, т.2), але за умов невизнання останнім своєї вини (ар.пр.92, т.2). За таких обставин суд мав дослідити обставини справи та докладно викласти їх в судовому рішенні.

Незважаючи на те, що справа надійшла до суду з обвинувальним актом, але через настання підстав, передбачених ст.49 КК України, суд вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності повинен виконати вимоги, передбачені ст.368 КПК України, зокрема перевірити чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші вимоги, передбачені цією статтею.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора, щодо порушень вимог ч.2 ст.372 КПК України судом першої інстанції при постановлені ухвали є слушними тому підлягають задоволенню з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що згідно п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України тягне її скасування.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні підлягають задоволенню, а ухвала суду, скасуванню.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Скасувати ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017р., якою обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадженняі призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду набуває чинності з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .