АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1220/17 Номер провадження 11-кп/786/756/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представник установи ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Радалівка, Глобинського р-ну, Полтавської обл., раніше судимого, засудженого:

27.06.2007 Апеляційним судом Полтавської області за п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України на 13 років позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки під час утримання в слідчому ізоляторі та відбування покарання в Кременчуцькій виховній колонії з 23.12.2007 по 24.10.2008 характеризувався негативно, а в установі Божківській ВК № 16 з 24.10.2008 зарекомендував себе посередньо. За порушення вимог режиму утримання було накладено 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку та 5 заохочень. Має виконавчий лист на загальну суму 2546.18 грн. Згідно характеристики, виданої БВК № 16 від 24.05.2017 засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений з доповненнями, просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначає, що суд не врахував: те, що 2/3 строку покарання він відбув, догани він отримував з 2.12.2006 по 24.10.2008 коли він був неповнолітнім, а з 24.10.2008 в БВК № 16 він довів своє виправлення поведінкою та ставленням до праці, за що отримав 5 заохочень; наявність інвалідність 3-ї групи; те, що його мати, якій 66 років має незадовільний стан здоров`я і потребує його допомоги.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги засудженого, міркування прокурора про законність судового рішення, представника виправної колонії, який вказав, що на даний час засуджений має непогашене та не зняте стягнення через це його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Так під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений 27.06.2007 Апеляційним судом Полтавської області за п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України на 13 років позбавлення волі, за те, що він 25.11.2006, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння грошима, вчинив розбійний напад на потерпілу похилого віку ОСОБА_10 , 1920 року народження, яка мала вади зору та слуху, проникли в її житло та вчинили вбивство з особливою жорстокістю, а саме завдавали їй удари по тулубу, голові, кінцівках з достатньою силою долонями рук, кулаками та колінами, діючи узгоджено між собою, по-черзі утримували потерпілу, намагаючись завдати їй болю та добитися від неї зізнання щодо місця, де заховані гроші. В результаті таких дій ОСОБА_10 було спричинено тупі травми грудної клітини з множинними переломами ребер по кількох анатомічним лініям, перелому грудної клітини, масивними крововиливами в м`які тканини, які зумовили розвиток травматичного шоку, в результаті чого настала її смерть.

Окрім цього ОСОБА_11 визнаний винуватим за засуджений за незаконне придбання, виготовлення, зберігання, перевезення наркотичних речовин без мети збуту (а.м.о.с. 20-25).

28.01.2016 Полтавським районним судом засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 2.12.2006 по 8.11.2007 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. о.с. 41).
Початок строку покарання ОСОБА_7 2.12.2006, кінець строку покарання 26.12.2018 (а. п. 7).
У Державній установі «Божківська виправна колонія № 16» ОСОБА_7 відбуває покарання з 24.10.2008. Під час утримання в Полтавському слідчому ізоляторі та в Кременчуцькій виховній колонії з 23.12.2007 по 24.10.2008 характеризувався негативно, мав 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
Згідно характеристики засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби №4 установи ОСОБА_12 , погодженого заступником начальника установи соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_13 , затвердженої начальником Державної установи «Божківська виправна колонія №16» ОСОБА_14 від 24 травня 2017 року, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі зарекомендував себе посередньо мав 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку та 5 заохочень. У відношенні до представників адміністрації ставиться позитивно, підтримує зв`язки з родичами. Працевлаштований різноробочим житлової зони установи на безоплатній основі. На заходи виховного характеру реагує правильно, але повільно. Не приймає активної участі у суспільному житті відділення та установи. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта» - отримав повну загальну середню освіту, «Професія» - отримав професію штукатур, муляр, столяр, будівельник, «Фізкульбтура і спорт» - кожного ранку робить зарядку, приймає участь у змаганнях із шахів. Свій освітній і культурний рівень підвищує шляхом читання художньої літератури, переглядом телепередач. Має виконавчий лист на загальну суму 2546,18 грн. Вину у вчиненому визнає повністю, щиро розкається. (а.п.7).
У характеристиці зазначено, що адміністрація установи вважає, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За час відбування покарання ОСОБА_7 має 6 стягнень: догани 12.04.2007 намагався встановити міжкамерний зв`язок, 20.02.2009 за паління в невстановленому місці, 9.05.2012 за невихід до їдальні установи, 24.07.2014 за виявлення та вилучення саморобних гральних карт, а також у виді ДІЗО 10 діб - 10.05.2008 за погрози фізичною розправою іншому засудженому (а.п.о.с. 17, 71, 108, 111). Має заохочення 27.03.2015, 12.05.2015, 7.02.2016, 6.12.2016, 7.02.2017 за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Окрім цього 12.07.2017 засуджений ОСОБА_7 отримав стягнення догану за відмову від чергування по благоустрою, яке не погашено і не знято (а.п.о.с. 157).
Згідно особової справи ОСОБА_7 : 19.11.2014 - відмовлено в зміні умов тримання відповідно до ст. 100, 101 КВК України, 5.08.2015 відмовлено у зверненні з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням згідно ст. 82 КК України, 5.08.2015 відмовлено у зверненні з поданням про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не став на шлях виправлення (а.о.с. 118,129, 133).
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого, суд першої інстанції всебічно врахував дані про поведінку і ставлення до праці ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, які наведені вище, а також матеріали особової справи та дійшов правильного висновку, що він не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Правильно суд врахував те, що ОСОБА_7 має виконавчий лист.

Приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, те, що ОСОБА_7 неодноразово порушував режим відбування покарання, на даний час має непогашене стягнення, твердження засудженого про те, що він довів своє виправлення не обумовлені достатніми підставами, оскільки матеріали особової справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Доводи засудженого на неврахування судом те, що він є інвалідом 3-ї групи, має матір похилого віку, у якої тяжкі захворювання, є необґрунтованими, так як жодними документами вказане не підтверджується. Разом з цим колегія суду враховує наявність травмування засуджено під час виконання роботи (а.п.о.с.103), але на правильність оскаржуваного судового рішення це не впливає.
З огляду на вказане, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_15 ОСОБА_4