В И Р О К
іменем України
Справа № 126/1618/17

Провадження № 1-кп/126/172/2017

"13" вересня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Суд визнав доведеним, що 11 червня 2017 року близько 20 год. 30 хв. в с.Осіївка Бершадського району Вінницької області ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , під час сварки із останнім, на ґрунті раптово неприязних відносин, викликаних ревнощами, які виникли раптово, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_5 . Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_5 впав на підлогу та ОСОБА_4 наніс йому ще декілька ударів кулаком правої руки по обличчю, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді синців на повіках обох очей та забійних ран на лобі.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №91 від 15.06.2017 тілесні ушкодження в вигляді синців на повіках обох очей відносяться до легких тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на лобі відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

19 червня 2017 року в даному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , було укладено угоду про примирення відповідно до вимог ч.1 ст.468 КПК України. За умовами даної угоди сторони дійшли згоди щодо формолювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст. 125 КК України, щодо узгодженого покарання у виді двохсот годин громадських робіт. Сторони дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про примирення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснив, що вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Крім того, прокурор звернувся з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від покарання, так як він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити укладену угоду про примирення від 19.06.2017 року та призначити узгоджене сторонами покарання, не заперечував щодо застосування до обвинуваченого Закону України "Про амністію у 2016 році".

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання. Не заперечує проти застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році".

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладена сторонами угода про примирення є добровільною, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги підозрюваний ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене суд встановив, що вина обвинуваченого у інкримінованому йому складі злочину є доведеною та ніким не оспорюється, а тому за вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння..

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

На день набрання чинності цим Законом на утриманні ОСОБА_4 згідно свідоцтв про народження дітей, знаходяться двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.)Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому та наполягає на застосуванні до нього амністії.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд,-

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 19 червня 2017 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Вінницької області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1