Справа № 523/9267/17
Провадження №1-кп/523/631/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0007396 від 14.11.2016р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, р. Молдова, громадянина Молдови, з середньою освітою, працюючого неофіційно, перебуваючого у цивільному шлюбі, раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, -

Встановив:
13.11.2016 року приблизно о 22:10 годині, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні клубу «Одін», розташованому по вул. Сахарова, буд. 36 у м. Одесі, у ході з`ясування відносин зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 на ґрунті виниклих ревнощів, діючи навмисно, з наміром заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, поваливши останню на підлогу, став наносити численні удари ногами по тулубу, спричинивши ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи №162 від 17.02.2017р. тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, який супроводжувався масивною внутрішньочеревною кровотечою, які відповідно до п.п. 2.1.2 та 2.1.3 «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; дані ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися, якими могли бути руки, ноги. У механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, викладеному в обвинувальному акті, вказуючи, що дійсно в листопаді 2016 року у вечірній час прийшов до ресторану «Одін», розташованому по вул. Сахарова у м. Одесі, де побачив з молодим незнайомим чоловіком свою дівчину ОСОБА_7 , з якою разом спів мешкав. Спровокований її поведінкою, під напливом ревнощів, які на нього нахлинули, став з`ясовувати відносини з потерпілою, в ході яких вдарив її кулаком в живіт, в обличчя, взагалі наніс 3-4 удари, після чого покинув приміщення. Потім дізнався, що ОСОБА_7 знаходиться в лікарні. Причини свого вчинку пояснив збудженим емоційним станом. Не заперечує факту нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, щиро розкаюється, будь-яких претензій до нього не має.

Незважаючи на визнання своєї вини, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також показаннями потерпілої, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила, що дійсно 13.11.2016 року у вечірній час знаходилась разом зі своєю подругою ОСОБА_9 та знайомим хлопцем в барі «Одін», розташованому по вул. Сахарова у м. Одесі, коли зайшов ОСОБА_10 , з яким вони перебувають у цивільному шлюбі, підійшов до неї, з`ясовуючи відносини, схватив за волосся, від чого вона впала на диван, декілька разів вдарив її рукою в обличчя, кулаком в сторону ребр, після чого одразу пішов. Через деякий час отямившись, вона разом з ОСОБА_11 , якій викликали «швидку допомогу», так як її побив її чоловік, поїхали до лікарні. В лікарні їй стало погано, вона втратила свідомість, після медичного обстеження її прооперували, видалив селезінку. На теперішній час претензій до обвинуваченого не має, просить суд не позбавляти його волі, призначити покарання у вигляді штрафу, вважає, що це сімейна особиста справа, вони мають намір одружитися. Причини скоєного вчинку пояснила емоційним станом ОСОБА_8 , який приревнував її до хлопця.

- Висновком експерта №162 від 17.02.2017 року відповідно до висновків якої, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, який супроводжувався масивною внутрішньочеревною кровотечою, які відповідно до п.п. 2.1.2 та 2.1.3 «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; дані ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися, якими могли бути руки, ноги. У механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, відмовившись від допиту свідків, оголошення інших матеріалів кримінального провадження, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків згідно реєстру матеріалів не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого, потерпілої відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться в матеріалах досудового розслідування, ніким із учасників процесу не оспорювалися.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_12 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позиції та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_10 своїми діями скоїв умисне, кримінальне правопорушення передбачене ст. 121 ч.1 КК України та його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ознаками: нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та його вина повністю доказана.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, хоча неофіційно, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується приєднаною до обвинувального акту характеристикою, наданою стороною захисту, негативне ставлення до скоєного діяння, відсутність матеріальної шкоди.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить його щире каяття, повне визнання своєї провини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Разом з цим, суд приймає до уваги висновки досудової доповіді Суворовського районного сектору пробації стосовно ОСОБА_8 зі змісту соціально-психологічної характеристики якої вбачається, що обвинувачений забезпечений житлом, проживає в приватному будинку батьків, веде нормальний спосіб життя, займається спортом, позитивно характеризується за місцем мешкання, ймовірність ризику повторного вчинення злочину є середнім, тобто імовірність вчинення повторного правопорушення може виникати періодично, якщо правопорушник буде знаходитись у сильному емоційному стані, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливо без позбавлення волі.
Вивченням реєстру матеріалів досудового розслідування з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме компакт-диск з відео записом камер спостережень бару Одін, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , який суд вважає за необхідне зберігати безпосередньо в матеріалах кримінального провадження.

Також вствновлено, що у ході досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експертів для проведення судово медичної експертизи за №162 від 17.02.2017р. відносно потерпілої, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

До обвинувального акту матеріали кримінального провадження за №0007396 від 14.11.2016р. не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Разом з цим, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 до ОСОБА_14 про стягнення на користь держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 у сумі 9012,39 гривень, оскільки зазначені витрати підтверджені довідкою - розрахунком за №01/01-07/3836 від 9.12.2016р. вартості лікування потерпілої та не викликають у суду сумнівів.

На підставі викладеного, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, вчиненого на почві з`ясування сімейних відносин та обоюдного непорозуміння, суд, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_13 , також враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, скоїв кримінальне правопорушення уперше, щиро розкаявся, його негативне ставлення до скоєного, те, що він позитивно характеризується за місцем мешкання, приймаючи до уваги клопотання потерпілої, яка у судовому засіданні заявила, що ніяких претензій до ОСОБА_8 не має та просила призначити покарання у вигляді штрафу, думку прокурора щодо призначення міри покарання, не пов`язаної з позбавлення волі, а також висновки досудової доповіді, вважає за можливе застосувати щодо обвинуваченого ст.69 КК України, призначив йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.121 ч.1 КК України, при цьому вважає, що його виправлення та перевиховання та попередження вчинення нового злочину можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього штрафу на користь держави.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали сплив 16.07.2017р. та за відсутністю клопотань учасників процесу запобіжний захід відносно обвинуваченого у ході судового провадження не обирався, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягає. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення ОСОБА_13 міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 128, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, призначив йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі триста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в дохід держави, тобто у розмірі 5100 гривень.

Міри запобіжного заходу у ході судового провадження стосовно ОСОБА_8 не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Речовий доказ компакт диск з відео записом камер спостережень бару Одін, долучених до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - зберігати в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження за №0007396 від 14.11.2016р.

Матеріали кримінального провадження за №0007396 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2016 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» витрати, пов`язані з лікуванням потерпілої у сумі 9012,39 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СУДДЯ: