УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/2010/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 рокусуддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.03.2018 року,
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 погодженого з прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,
При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, віднесеного до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу підозрюваного, відсутність місця роботи, наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливість впливати на свідків та інших не встановлених осіб по кримінальному провадженню.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій ухвалу суду просить скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначає, що тримання під вартою є виключним та найбільш суворим запобіжним заходом, який не може бути застосований щодо підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки наявність ризиків передбачених ст.177 КК України не доведені слідчим та прокурором в судовому засіданні. Вказує, що судом при обранні запобіжного заходу не враховано, що підозрюваний не перешкоджав встановленню істини у справі та під час затримання опору не чинив, що свідчить про відсутність підстав вважати, що останній буде перешкоджати слідству. Зазначає, що судом не взято до уваги наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання, позитивної характеристики з місця проживання, наявність стійких соціальних зв`язків, стану здоров`я, відсутність судимостей.
Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора про законність і обгрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, в тому числі, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 суддею було досліджено матеріали провадження та доводи захисту, вислухано з цього приводу думку сторін кримінального провадження та встановлено наявність підстав для застосування запобіжного заходу, якими як зазначено в ухвалі слідчого судді є інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, віднесеного до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу підозрюваного, відсутність місця роботи, наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливість впливати на свідків та інших не встановлених осіб по кримінальному провадженню.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі захисник, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, і підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, немає.
Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.03.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 - без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: