Дата документу 16.03.2018

Справа № 334/1605/18
Провадження № 1-кс/334/432/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, у кримінальному провадженні №0004882 від 07 листопада 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Клопотання обґрунтовано тим, що 06.11.2017 року до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла ухвала Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2017 №332/2805/17 про часткове задоволення скарги громадянки ОСОБА_5 , в якій вказується про зобов`язання службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 365 КК України, що містяться в заяві ОСОБА_5 від 20.08.217 року.
В результаті цього 07.11.2017 року в СРДР було зареєстроване кримінальне провадження №0004882 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.
Однак в ході досудового розслідування було встановлено, що кваліфікація противоправних дій з боку нотаріуса повинна відбуватись за ознаками ст. 365-2 КК України, яка має перелік спеціальних суб`єктів, у тому числі й нотаріуса, а не за ознаками ст. 365 КК України, яка має лише один суб`єкт - працівників правоохоронних органів, до яких нотаріус не відноситься. Таким чином в даному кримінальному проваджені було змінено юридичну кваліфікацію на ч. З ст. 365-2 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що в листопаді 2003 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано заяву від 09 липня 2003 року про право на спадщину за законом від гр. ОСОБА_6 , 1949 р.н, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка діяла від імені громадянина Російської Федерації гр. ОСОБА_7 , що мешкає в АДРЕСА_2 . на підставі доручення, посвідченого ОСОБА_8 , нотаріусом с. Архангельська , Російської Федерації 21 серпня 2003 року за реєстром №1-2153. Справжність підпису заявника та повноваження представника було перевірено нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 . Заяву було зареєстровано під № 960 та розпочато спадкову справу за № 436/2003 року.
Вказану заяву остання подавала відповідно до ст. 1284 Цивільного кодексу України
На підставі вищевказаної заяви ОСОБА_10 звернулася до суду в інтересах свого сина ОСОБА_7 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання за останнім права власності в порядку спадкування за законом на 14 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 після померлої бабусі 06 серпня 1999 року бабусі ОСОБА_11 та дядька ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . В результаті чого суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя - ОСОБА_13 виніс ЗО березня 2007 року рішення яким задовольнив позов, при цьому за ОСОБА_12 було визнано право власності на 31/50 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 за заповітом його матері ОСОБА_11 , засвідченого ІНФОРМАЦІЯ_5 03 лютого 1998 року за реєстровим номером 610, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також визнати за ОСОБА_7 право власності на 31/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після його дядька ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вищевказаний позов ОСОБА_6 подала не вказавши в ньому у якості другого спадкоємця потерпілу - ОСОБА_14 (яка є другою дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_15 ), при цьому далі не попередивши ОСОБА_5 , котра на момент подачі позову мешкала у вказаному будинку, суддя Заводського районного суду виніс вищевказане рішення про визнання права власності Уг будинку № 2/71 Подпорожня/Ніжинська за ОСОБА_7 .. Про вказане рішення ОСОБА_14 дізналася лише у 2012 році, коли було подано позов про виселення неї з вказаного будинку. 30.06.2016 року ОСОБА_5 фактично виселили з 1/2 будинку АДРЕСА_5 , залишивши її без єдиного житла.
Відповідно до ст. 1261 ЦКУ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Окрім цього відповідно до ст. 1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому відповідно ст. 1269 ЦКУ спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. При цьому заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до статті 1278 «Поділ спадщини між спадкоємцями» - частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Відповідно до статті 1279 ЦКП спадкоємці, які протягом не менш як одного року до часу відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем однією сім`єю, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку в розмірі частки у спадщині, яка їм належить. Спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.
На підставі вищенаведеного відповідно до Цивільного кодексу України потерпіла ОСОБА_5 (друга дружина померлого, яка постійно проживала з останнім до його смерті) та син померлого ОСОБА_7 є спадкоємцями спадкового майна - АДРЕСА_6 у рівних долях жінка ОСОБА_5 - Уг частини будинку та сину померлого ОСОБА_7 в тій же частині.
Тобто і ОСОБА_7 і ОСОБА_5 повинні були подати заяви на право спадкувати своєї частки майна, що останні і зробили, однак ОСОБА_7 подав заяву не власноручно, як
передбачено законом, а через представника - матір, яка реалізувала право останнього подавши заяву про право спадкування за власним підписом, а не підписом ОСОБА_7 , що не передбачене Цивільним кодексом України, а навпаки забороняє це, так відповідно до ст. 238 ч. 2 представник не може вчиняти правочин. який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Що прямо вказує на незаконність та недійсність даної заяви, та може вважатися слідством достатніми підставами вважати, що з боку нотаріуса ОСОБА_9 яка засвідчувала подану ОСОБА_6 заяву від імені ОСОБА_7 вбачається зловживання своїми повноваженнями як нотаріуса. Що прямо вказує на наявність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 365-2 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що на теперішній час, державний нотаріус ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 є приватним нотаріусом, у зв`язку з чим матеріали спадкової справи № 436/2003 щодо спадщини померлого ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка була відкрита державним нотаріусом ОСОБА_9 у листопаді 2003 року, можуть бути передані на зберігання до ІНФОРМАЦІЯ_8 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .
Відповідно до листа, підписаного завідувачем державним ІНФОРМАЦІЯ_9 № 3058/01-21 від 13.12.2017 нотаріальні документи ІНФОРМАЦІЯ_2 , де працювала державним нотаріусом ОСОБА_9 , на зберігання до ІНФОРМАЦІЯ_10 були передані за період з 1944 року по 2001 рік включно. Нотаріальні документи за період з 2002 року по теперішній час, створені ІНФОРМАЦІЯ_5 , зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Таким чином на даному етапі досудового розслідування у слідства з метою проведення судової почеркознавчої експертизи, або будь - яких інших експертиз в котрих вникне необхідність, а також з метою долучення до матеріалів кримінального провадження документу як речового доказу, виникла необхідність клопотати про тимчасовий доступ до документів з їх подальшим вилученням, а саме до матеріалів спадкової справи № 436/2003 щодо спадщини померлого ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка посвідчена державним нотаріусом ОСОБА_9 та знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_8 .
Розгляд клопотання, щодо тимчасового доступу до вказаних документів, має першочергове значення і зволікання у його розгляді, пов`язане із викликом представників документів ІНФОРМАЦІЯ_12 може створити реальну загрозу зміни або знищенню слідів кримінального правопорушення, а також унеможливлює добування інших доказів.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що вказані документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин на стадії досудового розслідування, а також те. що їх неможливо отримати в інший спосіб, з метою об`єктивного дослідження, виникла необхідність в отриманні дозволу на тимчасовий доступ та вилучення зазначених документів.
У клопотанні слідчий просить надати дозвіл на тимчасовий доступ та вилучення слідчим або за дорученням оперативним співробітником Дніпровського ВП ГУ НП ь Запорізькій області, оригіналу спадкової справи № 436/2003 щодо спадщини померлого ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка посвідчена державним нотаріусом ОСОБА_9 , що знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_8
Клопотання слідчого, погоджено із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 оформлене відповідно до вимог ст. 160 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно ч.1 ст. 163 КПК України після отримання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя здійснює судовий виклик особи, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, за винятком випадку, встановленого частиною другою цієї статті.

Частина 5 статті 163 КПК України передбачає, що слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч.7 ст. 159 КПК України слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Згідно ст. 165 КПК України особа, яка зазначена в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів особі, зазначеній у відповідній ухвалі слідчого судді, суду. Зазначена в ухвалі слідчого судді, суду особа зобов`язана пред`явити особі, яка зазначена в ухвалі як володілець речей і документів, оригінал ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів та вручити її копію. Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, зобов`язана залишити володільцю речей і документів опис речей і документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду. На вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених документів. Копії вилучених документів виготовляються з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів.

Слідчий суддя вважає, що органом досудового слідства доведена наявність достатніх підстав вважати, що зазначені в клопотанні відомості перебувають у володінні відповідної особи. Ці відомості самі по собі та у сукупності з іншими речами, документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-166 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0004882 від 07 листопада 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України задовольнити частково.

Надати слідчому Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 дозвіл на тимчасовий доступ з можливістю зняття копій, спадкової справи № 436/2003 щодо спадщини померлого ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка посвідчена державним нотаріусом ОСОБА_9 , що знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_8
Відповідно до ст. 166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала діє один місяць з дня її постановлення до 16 квітня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1