Справа № 495/7607/17
УХВАЛА
06.12.2017 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
колегіально у складі - головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
представника потерпілої ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 189 КК України, колегія суддів
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 189 КК України.
У судовому засіданні прокурор просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що існують ризики передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 30.12.2017 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 щодо продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту не заперечували.
У судовому засіданні потерпіла та представник потерпілої підтримали клопотання прокурора щодо приводу продовження запобіжного заходу у відношенні обвинувачених.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За змістом ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, який діє до 03.02.2018 року включно, оскільки, він обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких, на даний час кримінальне провадження не завершено, не допитані обвинувачені, потерпіла, свідки, не досліджені докази, не з`ясовані всі обставини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Також суд продовжує запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, строком на 60 діб, який діє до 03.02.2018 року включно, оскільки, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжких, на даний час розгляд кримінального провадження не завершено, не допитані обвинувачені, потерпіла, свідки, не досліджені докази, не з`ясовані всі обставини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим остання може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт в судовому засіданні не встановлено.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314-317, 369, 371, 372 КПК України, - колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Задовольнити клопотання прокурора продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, який діє до 03.02.2018 року включно.
Продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово обвинуваченій залишати місце мешкання АДРЕСА_1 .
Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;
- не відлучатися за межі с. Козацьке, Білгород Дністровського району Одеської області, без дозволу прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення співробітникам поліції здійснювати профілактичний нагляд за ОСОБА_7 для відвертання здійснення ним інших правопорушень;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, що дають право виїзду з України та в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_7 не може перевищувати двох місяців та діє по 03.02.2018 року включно.
Роз`яснити обвинуваченій положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді