Справа №212/492/17-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 05.01.2017 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого покрівельником ТОВ «Квалітібуд», не одруженого, раніше неодноразово судимого, останні рази: 22.02.2011 вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 07.07.2015 по відбуттю строку покарання; 27.01.2017 вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки і на підставі ст. 75 КК України звільнений від цього покарання з іспитовим строком 1 рік; 19 жовтня 2017 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2, ст. 71 ч. 1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 04.01.2017 о 15:30 годин, перебував поблизу будинку № 16 по вул. Ватутіна в Покровському районі м. Кривого Рогу, разом з малознайомим йому ОСОБА_6 , який при собі мав мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_3 , який достеменно був обізнаним про наявність у ОСОБА_7 зазначеного майна, виник злочинний намір, направлений на незаконне збагачення та відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону належного ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_3 під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив ОСОБА_7 надати належний йому мобільний телефон марки LENOVO А560 в корпусі білого кольору. Ляшко В.В., не маючи на меті передавати ОСОБА_3 належне йому майно, дістав свій мобільний телефон марки LENOVO А560 в корпусі білого кольору, та, утримуючи його в руці, повідомив, що мобільний телефон розряджений. В цей момент, ОСОБА_3 діючи повторно, з корисливих мотивів, розуміючи неправомірність своїх дій та те, що його дії є очевидними для ОСОБА_7 , шляхом ривку, відкрито заволодів належним потерпілому мобільним телефоном марки LENOVO А560 в корпусі білого кольору, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 була заподіяна майнова шкоду на загальну суму 1141,69 гривень.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що всі обставини вірно викладено у обвинувальному акті.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.
Враховуючи, що ОСОБА_3 визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в повній мірі викритий в скоєнні злочину і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин; раніше неодноразово судимий; під наглядом лікаря-нарколога не перебував та не перебуває; перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 1989 року у зв`язку із легкою розумовою відсталістю у ступені легкої дебільності; знаходиться на обліку в КУ «КПТД № 2» ДОР з діагнозом Ріф ТБ (11.05.2015); за місцем мешкання характеризується посередньо. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 11 від 17.01.2017 року ОСОБА_3 , в період часу, до якого відносяться події інкримінованого йому діяння, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не знаходився і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Психічним захворюванням не страждає, виявляє легку розумову відсталість з поведінковими розладами, за своїм психічним станом може розуміти свої дії та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без його ізоляції від суспільства, з обранням йому міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Також ОСОБА_3 був засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.10.2017 року за ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, а тому, в силу правил ч. 4 ст. 70 КК України, слід визначити покарання за сукупністю злочинів з урахуванням призначеного покарання за цим вироком та покарання за попереднім вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.10.2017, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний 23 січня 2017 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області підлягає скасуванню у зв`язку із засудженням обвинуваченого до покарання у виді позбавлення волі за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.10.2017.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2017 року, остаточно у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з дня його затримання з 07 квітня 2017 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Скасувати запобіжний захід обраний ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання.
Речові докази: мобільний телефон марки LENOVO А560 в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_1 , якій знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 залишити у розпорядженні власника.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1