Справа № 571/1436/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 22 липня 2015 року приблизно о 18 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи в світлу пору доби технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», на якому встановлений реєстраційний номер НОМЕР_1 , що не належить цьому транспортному засобу, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, рухаючись на 73 км.+200 м. автодороги Вежиця-Рокитне-Борове зі сторони с.Залавя Рокитнівського району Рівненської області, в напрямку с.Рокитне Рокитнівського району, зі швидкістю приблизно 100-110 км/год., що перевищує допустиме значення швидкості на вказаній ділянці дороги, в порушення підпункту б) пункту 2.3, пунктів 10.1, 12.3, розділу 34 Дорожня розмітка 1 Горизонтальна розмітка правил дорожнього руху України. Проявив неуважність до дорожньої обстановки й не врахував її, при виникненні перешкоди для руху негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув осьову дорожню розмітку 1.1 та допустив наїзд на попутний гужовий віз під керуванням ОСОБА_11 , внаслідок чого потерпілому спричинено тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у нейрохірургічному відділенні Рівненської ЦМЛ.
У причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали, є порушення ОСОБА_8 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, що вимагають від водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, однак, відмовився від дачі показів на підставі ст.63 Конституції України.
Із протоколу огляду місця події автодороги Вежиця-Рокитне, поблизу с.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області виявлено пластикові уламки автомобіля, частина дзеркала, дерев`яні частини гужового возу, ліва фара, відбивач покажчика повороту, корпус лівого дзеркала заднього виду, скло дзеркала заднього виду, праве дзеркало заднього виду (а.к.п.26-40).
На відстані 2,2 км. від вказаного місця події виявлено автомобіль марки «Volkswagen Passat» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , в ході огляду якого, проведеного на підставі добровільної згоди володільця, встановлено, що транспортний засіб знаходиться в кюветі автомобільної дороги сполученням Борове-Рокитне-Вежиця, кілометр якої не вказано. На момент огляду автомобіль має пошкодження, а саме : права частина лобового скла пошкоджена в тріщинах, передня частина автомобіля пошкоджена, освітлюючи фари відсутні. На правому передньому крилі та правих передніх дверцятах наявні подряпини, відсутній покажчик повороту. Також відсутнє праве бокове дзеркало, ліве бокове дзеркало пошкоджено. Кришка капоту зігнута. Крім цього, заднє ліве крило, задня ліва фара та задній бампер пошкоджені (а.к.п.41, 42-51).
Із наданого стороною обвинувачення висновку експерта №5.16-27/15 від 7 серпня 2015 року, проведеної на підставі постанови слідчого, судової трасологічної експертизи, встановлено, що скло лівого дзеркала заднього виду, корпус лівого дзеркала заднього виду, відбивач лівого кутового показчика повороту, вилучені в ході огляду місця події від 22 липня 2015 року на 73 км.+200 м. автодороги Вежиця-Рокитне-Борове, могли бути як деталлю, відповідно, скла лівого дзеркала заднього виду, корпуса лівого дзеркала заднього виду, відбивача лівого кутового показчика повороту автомобіля «Volkswagen Passat» р.н.з. НОМЕР_1 , так і деталями скла лівого дзеркала заднього виду, корпуса лівого дзеркала заднього виду, відбивача лівого кутового показчика повороту автомобіля з аналогічними технічними характеристиками. Вилучені в ході огляду місця події праве дзеркало заднього виду, ліва фара, до розділення складали одне ціле, відповідно, із кріпленням правого дзеркала заднього виду та кріпленням лівої фари автомобіля марки «Volkswagen Passat» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 (а.к.п.117-131).
Висновок експерта №3.1-459/15 від 16 жовтня 2015 року проведеної в ході досудового слідства інженерно-транспортної експертизи доводить, що на момент експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки «Volkswagen Passat» в задній частині якого встановлено номерний знак НОМЕР_1 знаходилась в працездатному стані. Система рульового керування вказаного автомобіля знаходилась в технічно несправному, однак, працездатному стані. Несправність гідропідсилювача рульового керування автомобіля виникла під час дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.136-140).
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в суді підтвердили, що 22 липня 2017 року дізнались про те, що їх батьки потрапили у дорожньо-транспортну пригоду.
Із пояснень потерпілої ОСОБА_12 встановлено, що у час, вказаний в обвинувальному акті потерпіла з чоловіком їхали на гужовому возі з ділянки додому, під час чого відбулось зіткнення вказаного возу із автомобілем, що рухався позаду із значною, на думку потерпілої, швидкістю.
Наданими стороною обвинувачення доказами, що наведені вище, доведено ті обставини, що на автодорозі Вежиця-Рокитне-Борове відбулось зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 та гужового возу.
Допитана за клопотанням сторони обвинувачення свідок ОСОБА_13 підтвердила, що перебувала в автомобілі, яким керував ОСОБА_8 , під час чого поблизу с.Рокитне Рівненської області, відбулось зіткнення вказаного автомобіля з гужовим возом. Яким чином відбулось зіткнення свідок пояснити не може, так як в той момент на дорогу не дивилась.
Покази свідка підтверджують, що в момент дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля, що зіткнувся із гужовим возом потерпілого, перебував саме обвинувачений.
Із висновку експерта № 392 проведеної у даному кримінальному провадженні судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_11 встановлено, що останнього 23 липня 2015 року було госпіталізовано до Рівненської ЦМЛ. Під час судово-медичної експертизи трупа встановлено наявність тілесних ушкоджень : закритої ЧМТ у вигляді лінійно-звивистої наскрізної тріщини лівої половини потиличної кістки, яка поширювалась на основу черепа на дно лівої половини задньої черепної ямки, крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, синець і крововилив в підлягаючі м`які тканини у потиличній ділянці зліва; лінійного перелому лопатки.
Особливості наявної у потерпілого черепно-мозкової травми, а саме : локалізація місця прикладення сили у потиличній ділянці зліва (у вигляді садна і синця) поруч із наявністю ознак так званих «ударних» та більш поширених «протиударних» ушкоджень речовини і оболонок мозку, характер перелому кісток черепа (у вигляді наскрізної лінійно-звивистої тріщини луски потиличної кістки зліва, що поширюється на основу черепа), в сукупності вказують на те, що вона утворилась від одноразової дії тупого предмета з плоскою переважаючою поверхнею (без відображення її індивідуальних властивостей) і в цілому, така травма голови властива для падіння з незначної висоти на площину (як з прискоренням, так і без нього) з наступним контактуванням лівою половиною потиличної ділянки голови із підлягаючою поверхнею. Вище зазначена черепно-мозкова травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки в момент отримання) і перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 . Ушкодження цілком могли утворитись 22 липня 2015 року за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди, вказані ушкодження і настання смерті потерпілого перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Смерть потерпілого наступила внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепа, крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, що ускладнилась набряком-набуханням та компресією головного мозку (а.к.п. 104-108).
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.
Обов`язковою складовою складу злочину є об`єктивна сторона злочину, яка в даному випадку характеризується трьома ознаками : діянням, наслідками та причинним зв`язком між діяннями та наслідками.
Наведені вище докази, надані стороною обвинувачення беззаперечно доводять факт вчинення ОСОБА_8 дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого було заподіяно смерть потерпілого ОСОБА_11 , що підтверджує вчинення обвинуваченим певного діяння, що потягло за собою як наслідок смерть потерпілого.
Однак, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є причинний зв`язок між діянням та наслідками, що настали. Для встановлення причинного зв`язку важливе значення має характер порушення, яке має бути таким, що створило реальну можливість настання наслідків.
Обвинуваченому, відповідно до обвинувального акту вміняється порушення Правил дорожнього руху України : пункту 12.3, яке, відповідно до обвинувального акту, знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.
Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
З метою встановлення в діях обвинуваченого ОСОБА_8 порушень правил дорожнього руху, які перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням відповідних наслідків під час досудового слідства постановою від 22 жовтня 2015 року було призначено та проведено інженерно-транспортну експертизу з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди.
Із наданого стороною обвинувачення доказу : висновку експерта №3.1-670/15 від 28 жовтня 2015 року вбачається, що в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Volkswagen Passat, на якому встановлений реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , не відповідали вимогам п.12.6 г, п.10.1 та п.12.3 Правил дорожнього руху України, а невідповідність його дій вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходилась в причинному зв`язку з даною ДТП (а.к.п.266-270).
Відповідно до вказаного висновку та постанови слідчого про призначення вказаної експертизи експертом приймались до уваги вихідні дані, надані слідчим, а саме зазначено, що : у ході досудового розслідування встановлено, що водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, на якому встановлений реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався правою смугою у напрямку с.Рокитне, зі сторони с.Залав`я Рокитнівського району, із швидкістю приблизно 100-110 км/год. Гужовий віз під керуванням ОСОБА_11 рухався правою смугою руху у попутному напрямку і попереду даного автомобіля з боковим інтервалом приблизно 1 м. до осьової дорожньої розмітки та швидкістю близько 5 км/год. З метою уникнення наїзду на гужовий віз, водій ОСОБА_8 застосував відворот керма у ліву сторону, однак, наїзду уникнути не зміг. Контактування транспортних засобів відбулося без гальмування автомобіля, передньою правою частиною автомобіля з задньою лівою частиною воза і його лівим заднім колесом. У цей момент назустріч автомобілю Volkswagen Passat, на якому встановлений номерний знак НОМЕР_1 , по зустрічній смузі руху рухався невстановлений білий автомобіль марки «Нива». Конкретна видимість гужового воза, з робочого місця водія автомобіля Volkswagen Passat становить близько 100 м. Сліди гальмування автомобіля Volkswagen Passat, на проїзній частині та узбіччі відсутні.
Слідчий у вказаній вище постанові посилався, що надані експерту вихідні дані отримані в ході досудового розслідування.
Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 липня 2015 року вбачається, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на автодорозі сполученням «Рокитне Блажове - Старе Село - Вежиця» - при чому конкретний кілометр вказаної автодороги, на якому відбулась ДТП, не ідентифікований. В графі «Координати місця пригоди» міститься відмітка про інспектора ВДАІ, графи : «Загальний стан видимості дороги», «Видимість конкретної перешкоди», «Сліди шин» та «Сліди гальмування» у вказаному документі жодної інформації, як про наявність, так і про відсутність таких, не містять (а.к.п.26-40).
Також, стороною обвинувачення надано довідку № 34-01-15/379 від 7 серпня 2015 року, видану Рівненським обласним центром з гідрометеорології, відповідно до якої за даними репрезентативної до ділянки автодороги Рокитне-Вежиця між населеними пунктами с.Залавя та с.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області метеостанції Сарни 22 липня 2015 року близько 18 год. зафіксовано погодні умови : малохмарно, опадів та інших атмосферних явищ не спостерігалось (а.к.п.165).
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази, є незрозумілим із яких джерел слідчим були отримані вихідні дані щодо швидкості керованого обвинуваченим транспортного засобу, місця дорожньо-транспортної пригоди, конкретної видимості гужового воза з робочого місця водія автомобіля Volkswagen Passat. Крім цього, слід зауважити, що під час досудового розслідування слідчим взагалі не з`ясовувалось яким чином в момент дорожньо-транспортної пригоди рухався автомобіль білого кольору марки «Нива» по відношенню до гужового возу потерпілого та автомобіля, яким керував обвинувачений.
Вказані обставини, підтверджуються висновком експерта № 3.1-460/15 від 21 жовтня 2015 року проведеної під час досудового розслідування інженерно-транспортної експертизи, відповідно до висновків якої контактування транспортних засобів відбулось між передньою правою частиною автомобіля марки «Volkswagen Passat» на відстані приблизно 20-40 см. від правого габариту кузова , та заднім лівим колесом гужового воза. Встановити якими ще частинами контактували між собою транспортні засоби не представилося можливим за причиною відсутності деталей передньої частини автомобіля, а також бортів і підлоги гужового воза. Наїзд автомобіля на гужовий віз відбувся на правій смузі руху проїзної частини автодороги сполучення Вежиця-СтареСело-Рокитне, перед місцем розташування перших зафіксованих у наданій на експертизу копії протоколу місця ДТП від 22 липня 2015 року та схемі до нього, пошкоджених частин транспортних засобів, відносно руху зі сторони с.Залав`я в напрямку с.Рокитне Рокитнівського району. Встановити координати місця наїзду автомобіля на гужовий віз стосовно елементів проїзної частини вулиці в абсолютних величинах не представляється можливим за причиною відсутності в наданих на експертизу матеріалах достатньої сукупності зафіксованих інформативних ознак (а.к.п.145-149).
Таким чином, вказаний висновок експерта не дав чіткої відповіді щодо частин транспортних засобів, якими відбулось контактування та щодо координат місця наїзду автомобіля на гужовий віз, а тому вказані обставини також потребували додаткового з`ясування.
Так, відповідно до ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
З огляду на вказану норму, слідчий експеримент - це слідча дія, яка виконується з метою перевірки існуючих та одержання нових доказів шляхом цілеспрямованого впливу на окремі (такі, що перевіряються) об`єкти або їх копії під час проведення спеціальних дослідів. Таким чином, слідчий експеримент це пізнавальна дія, суть якої полягає у проведенні досліджень, пов`язаних з перевіркою або встановленням будь-якого факту, явища, речі, завданням якого є перевірка можливості сприймати будь-які явища в певних умовах, перевірка слідчих версій та реального існування конкретних фактів, явищ.
Отже, в даному випадку органом досудового розслідування вихідні дані для проведення інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, мали бути достовірно встановлені шляхом проведення слідчого експерименту із потерпілою, свідками.
Однак, такої слідчої дії під час досудового розслідування проведено не було, а вихідні дані, зазначені слідчим у постанові про призначення експертизи ґрунтуються на припущеннях.
Конституцією України, а саме : ч.3 ст.62 встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року у справі № 1-31/2011 зазначено, що аналіз положення ч.3 ст.62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме : з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних.
Враховуючи наведене вище, суд вважає недопустимим, відповідно до вимог ст.ст.84, 86 КПК України наданий стороною обвинувачення доказ : висновок інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин, суд не може покласти в основу даного вироку формулювання обвинувачення , яке не знайшло своє підтвердження з огляду на вище викладені причини, оскільки відповідно до ч. 3 ст. ст. 373 КПК України обвинувальних вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Оскільки докази, що вказують на наявність в діянні ОСОБА_8 інкримінованих йому ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України грунтуються на припущеннях , а інші докази обвинувачення побудовані з врахуванням вихідних даних, що випливають з висновку інженерно - транспортної експертизи, яку суд визнав недопустимим доказом, сумніви , що виникли у суду в частині доведеності об`єктивної сторони кримінального правопорушення ( ч. 2 ст. 286 КК України) в ході судового засідання усунуті не були.
Таким чином, жодних належних та допустимих доказів нявності в діях обвинуваченого такого порушення Правил дорожнього руху України, які б були у безпосередньому причинному зв`язку між вчиненим обвинуваченим діянням та наслідками, що настали у виді смерті потерпілого, стороною обвинувачення надано не було.
Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Оскільки вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не доведена поза розумним сумнівом за вказаною статтею його слід виправдати.
Також, 22 липня 2015 року близько 18 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи незареєстрованим у Державтоінспекції автомобілем марки «Volkswagen Passat», на якому встановлений номерний знак НОМЕР_1 , що не належить цьому транспортному засобу, рухаючись по автодорозі сполученням Вежиця-Рокитне-Борове зі сторони с.Залав`є Рокитнівського району Рівненської області в напрямку с.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області, допустив наїзд на гужовий віз, що рухався в попутньому напрямку під керуванням ОСОБА_11 , внаслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Усвідомлюючи, що здійснив наїзд на гужовий віз, на якому перебував ОСОБА_14 , нехтуючи моральними та правовими нормами, що зобов`язовують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, ОСОБА_8 , проявляючи неповагу до прав людини на життя та безпеку, поставив своїм діянням ОСОБА_11 у небезпечний для життя стан, що позбавляв його можливості вжити заходів до самозбереження через заподіяні тілесні ушкодження у результаті дорожньо-транспортної пригоди, маючи змогу надати потерпілому допомогу, не надавав останньому першу медичну допомогу, завідомо залишив його без допомоги та зник з місця пригоди.
Своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
В судовому засіданні обвинувачений також визнав себе винним у вчиненні вказаного діяння, від дачі показів відмовився, на підставі ст.63 Конституції України.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події автодороги Рокитне-Блажове-Старе Село та протоколу огляду вказаного автомобіля, встановлено, що автомобіль марки «Volkswagen Passat» із номерним знаком НОМЕР_1 знаходиться на відстані 2,2 км. від місця ДТП в напрямку с.Залав`я Рокитнівського району, що свідчить про те, що обвинувачений після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП.
Допитана в суді свідок ОСОБА_13 показала, що в один із днів попросила обвинуваченого підвезти її до сусіднього села. Під час руху за кермом автомобіля перебував ОСОБА_8 . Свідок пояснила, що самого моменту ДТП вона не бачила, однак, відчувши удар, побачила, що автомобіль зіткнувся із гужовим возом, з якого впав чоловік. Після цього ОСОБА_8 не зупинився, а продовжив рух, хоча свідок наполягала на зупинці з метою з`ясування стану вказаного чоловіка.
Таким чином, вказаними доказами доводиться факт залишення ОСОБА_8 , який поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, останнього без допомоги, при можливості надання обвинуваченим такої допомоги.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
По місцю проживання Старосільською сільською радою ОСОБА_8 характеризується як особа, що в громадських місцях поводиться добре. Участі у громадському житті села не приймає, однак, користується авторитетом серед друзів, взаємовідносини в сім`ї та з односельчанами нормальні.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, на думку суду, відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Суд приймає як пом`якшуючі покарання ОСОБА_8 наведені вище обставини, оскільки потерпілі визнали, що обвинуваченим в добровільному порядку у сумі 200 000 грн. відшкодована завдана шкода. Крім цього, обвинувачений сприяв досудовому розслідуванню, оскільки добровільно своєю активною поведінкою сприяв розкриттю злочину, щире каяття передбачає, також, критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, що і мало місце з боку ОСОБА_8 в даному випадку.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчиненого злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, дані про особу винного, який не в перше притягується до кримінальної відповідальності, а тому вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції частини 1 статті 135 КК України, за якою ОСОБА_8 притягнуто до відповідальності у виді позбавлення волі.
Однак, суд, приймаючи, також, до уваги наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи дані про особу винного, який характеризується позитивно, має на утриманні четверо малолітніх дітей - вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням максимального передбаченого законодавством іспитового строку.
Потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.128 КПК України, заявлено у даному кримінальному провадженні цивільний позов до обвинуваченого на суму 704 169 грн. Відповідно до вказаної позовної заяви потерпілі просять стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 16 244 грн. матеріальної та 300 тис. грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_5 32 508 грн. матеріальної та 200 тис. грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_7 5 417 грн. матеріальної та 150 тис. грн. моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В ході судового розгляду судом встановлено, що обвинувачений поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та залишив його без надання першої допомоги, через що він має відповідати по заявленим до нього позовним вимогам.
В обгрутнування заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди потерпілі вказували, що до суми матеріальної шкоди, вказаної у позові віднесені витрати на лікування та поховання потерпілого, вартість пошкодженого внаслідок ДТП майна. Зі слів потерпілих вказані витрати вони несли спільно.
На підтвердження суми завданої матеріальної шкоди потерпілими надано письмовий розрахунок, який доведено наданими потерпілою стороною квитанціями.
Враховуючи наведене, вимоги потерпілих в частині заявленого цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином є обґрунтованими.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що розмір відшкодування завданої моральної шкоди потерпілі визначали з урахуванням глибини моральних страждань кожного із них, пов`язаних із втратою, відповідно, чоловіка та батька.
При визначенні розміру заподіяної моральної шкоди, суд виходить із тих міркувань, що потерпіла ОСОБА_6 була дружиною ОСОБА_11 , який загинув внаслідок ДТП, була пов`язана із ним спільним побутом та проживанням, а тому загибель останнього заподіяла саме їй суттєві моральні страждання, які суд, з урахуванням характеру правопорушення визначає у 150 тис. грн.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є дітьми ОСОБА_11 , однак, при визначенні розміру заподіяної їм моральної шкоди, суд враховує надане потерпілими обґрунтування заподіяної моральної шкоди , а саме : наявність родинних стосунків та моральні страждання від втрати рідної людини, враховуючи які, розмір завданої їм моральної шкоди також підлягає до задоволення частково : у розмірі 60 000 грн. на користь ОСОБА_5 та 20 000 грн. на користь ОСОБА_7 (в даному випадку суд зменшує суму відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_7 , оскільки останнім не в достатній мірі було обґрунтовано заподіяння йому такої шкоди, так потерпілий пояснив, що при визначенні розміру завданої моральної шкоди він виходив із заробітку, який щомісяця отримує).
Таким чином, з урахуванням добровільно сплачених обвинуваченим у відшкодування завданої потерпілим шкоди грошових коштів у сумі 200 000 грн. стягненню на користь потерпілих підлягають, (150 000 грн.+60 000 грн.+ 20 000 грн. моральної шкоди +54 169 грн. матеріальної шкоди 200 000 грн. сплачених обвинуваченим = 84 169 грн).
Оскільки суд дійшов до доведеності вини обвинуваченого в частині обвинувачення - на підставі ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які доводяться довідками, наявними в матеріалах кримінального провадження (а.к.п.116, 135, 144, 265).
Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на три роки, з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та виправдати за вказаним обвинуваченням.
Цивільний позов ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 84 169 грн. у відшкодування шкоди завданої злочином.
Стягнути на підставі ст.124 КПК України з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 3 314 грн. 52 коп.
На вирок може бути апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис копія вірно
Суддя Сарненського
Районного суду ОСОБА_18 .