Справа № 367/7359/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/89/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 13.02.2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника особи, інтересів якої стосується кримінальне провадження, адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
До ЄРДР внесені відомості про те, що невідомі особи почали незаконну вирубку зелених насаджень на земельній ділянці у м.Ірпені, на яку службові особи Державної служби охорони, зловживаючи службовим становищем, незаконно без дозволу Ірпенської міської ради, надали дозвіл будівельній компанії ТОВ «БІК «Альфа-Буд» на її забудову.
Ухвалою слідчого судді Ірпінського районного суду Київської області від 07 лютого 2018 року клопотання органу досудового розслідування задоволено, накладено арешт на вказане в клопотанні майно.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Альфа-Буд» просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає, що розгляд клопотання слідчого відбувся без повідомлення посадових осіб ТОВ «БІК Альфа-Буд», що призвело до того, що слідчий суддя не врахував, що зазначена земельна ділянка є державною власністю, а не комунальною, а тому, будь-якої згоди або дозволу Ірпінської міської ради на укладення договору забудови не потребується,висновки про зловживання службовими повноваженнями заступника начальника УДО з корисливих мотивів безпідставні, земельна ділянка не є речовим доказом і не містить жодних слідів кримінальних правопорушень, слідчий суддя не врахував принципів співрозмірності і розумності обмеження права власності із завданнями кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника юридичної особи, інтересів якої стосується кримінальне провадження, який підтримав апеляційну скаргу, думки прокурорів, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За абз.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацем другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна , можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На думку колегії суддів, вимоги закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею дотримані.
Так, слідчий суддя правомірно визнав правовою підставою для накладення арешту на майно забезпечення збереження земельної ділянки, яка органом досудового розслідування визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про відсутність даних для визнання земельної ділянки речовим доказом, передбачених ст.98 КПК України, не є переконливими, оскільки доказів того, що вказаний матеріальний об`єкт не містить відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч.1 ст.246,ч.1 ст.364 КК України, не надано.
Доводи апеляційної скарги про те, що при накладенні арешту на майно порушені принципи розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, не є слушними,оскільки земельна ділянка не перебуває у власності ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Альфа-Буд» і зазначена процесуальна дія відповідає завданням кримінального провадження, визначеним у ст.2 КПК України.
Також не є такими, що заслуговують на увагу, твердження апеляційної скарги про неналежне встановлення власника арештованого майна та про необґрунтованість можливої підозри посадовій особі Управління поліції охорони, оскільки для накладення арешту на майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, дані відомості правового значення не мають.
На думку колегії суддів, прокурором при розгляді клопотання слідчим суддею доведена необхідність арешту земельної ділянки, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, тому у слідчого судді були відсутні правові підстави, визначені ч.1 ст.173 КПК України, для відмови у задоволенні клопотання.
Порушень процесуального права, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.ст.404,407,419,422 КПК України, колегія суддів,
Суддя: Суддя: Суддя: