Дата документу Справа № 317/3724/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1103/17
Єдиний унікальний № 317/3724/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001847, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Балабине Запорізького району Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою в СІ м. Запоріжжя. Строк відбуття покарання обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 08.10.2015 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_11 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення починаючи з 08.10.2015 р. по день набуття вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі - 8605,46 грн., та в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди - 100 000 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 26 вересня 2015 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_8 знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час сварки зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 , яка відбулась на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до неї, маючи умисел, направлений на спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень, наніс їй один удар ножем в область тулуба, спричинивши таким чином потерпілій одиночне проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пораненням 3-го сегмента печінки зі скупченням крові в черевній порожнині яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Крім цього не зупинившись на скоєному знаходячись у зазначеному будинку, діючи умисно, під час сварки зі своїм сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, наніс йому один удар ножем в область правої руки та один удар в область тулуба, спричинивши таким чином потерпілому одиночне проникаюче поранення передньої черевної стінки з пораненням брижі тонкої кишки яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 зазначає, що він не згоден з висновком суду, що він не розкаявся у вчиненні злочину. Вважає, що вирок суду першої інстанції є занадто суворим, тому просить переглянути строк призначеного покарання та пом`якшити його, з урахуванням того, що він щиросердечно покаявся та вибачається перед потерпілими.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпіла ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , зазначає, що вирок суду першої інстанції є законним, справедливим, обґрунтованим, постановленим без порушень правових вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства України. Потерпіла вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки відсутні правові підстави для пом`якшення призначеного покарання. Обвинувачений має негативні характеристики з місця проживання, у вчиненні злочину фактично не розкаявся, не вибачився перед потерпілими за скоєне, а також не відшкодовує матеріальні збитки на лікування та моральну шкоду. Крім того, потерпіла вказує, що обвинувачений на протязі довгого проміжку часу застосовував фізичне насильство, тому на її думку швидке звільнення обвинуваченого з-під варти загрожує їхньому життю та здоров`ю.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; потерпілих та представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_11 не підлягає задоволенню.
Колегією суддів апеляційної інстанції, у межах апеляційної скарги, перевірені законність і обґрунтованість вироку. Обсяг обвинувачення, кваліфікація ніким з учасників процесу не оскаржується.

При призначенні обвинуваченому покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу винного, умови його життя, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд взяв до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується незадовільно.

На думку колегії суддів, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_11 на предмет того, що суд необґрунтовано дійшов висновку про відсутність у нього щирого каяття, а відтак призначив занадто суворе покарання, є безпідставними.

Суд першої інстанції у вироку обґрунтував свою позицію щодо цього питання. Так щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Позиція обвинуваченого, щодо каяття і вибачення перед потерпілими виникла вже після призначеного йому покарання, і на переконання колегії суддів є намаганням пом`якшити покарання за скоєне. Це також підтверджується поясненнями потерпілих, які пояснили що обвинувачений не вибачився.

Судом першої інстанції за тяжкий злочин призначено покарання в середніх межах передбачених санкцією ч.1 ст.121 КК України.

Колегія суддів вважає, що з урахування того, що ОСОБА_11 наніс тяжкі тілесні ушкодження одразу двом особам, судом першої інстанції обвинуваченому покарання призначено із дотриманням кримінального закону. Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_11 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4