Справа № 502/1188/17
УХВАЛА

20 листопада 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінального провадження,

внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0001049 від 10.11.2016 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

В С Т А Н О В И В :

20.11.2017 р. в ході судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 було подано письмове клопотання, в якому він просив суд постановити ухвалу, якою визнати недопустимими у даному кримінальному провадженні такі докази сторони обвинувачення, як:
- показання свідків - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зазначаючи, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є співробітниками поліції, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 допитано не уповноваженою особою та до початку досудового розслідування, а про наявність показань свідка ОСОБА_14 йому не повідомлялось при відкритті матеріалів кримінального провадження;
- ухвалу суду від 07.11.2016 р. про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000851 та протокол відповідного обшуку від 10.11.2016 р. з фототаблицею, оскільки вони складені у різних кримінальних провадженнях та з порушенням визначеного КПК України порядку;
- заяву обвинуваченого, зареєстровану в ЖЄО Кілійського ВП 10.11.2016 р. за № 4759, оскільки вона була написана ним під тиском працівників поліції та під диктовку поліцейського ОСОБА_10 та внаслідок істотного порушення права на захист;
- висновок експерта № 1501-Х від 15.02.2017 р. з фототаблицею, оскільки надані на дослідження експерта докази викликають у обвинуваченого сумнів у тому, що це саме ті докази, що вилучені під час обшуку, проведеного в його будинку;
- постанову про визнанння речовими доказами від 17.02.2017 р., оскільки вона складена не уповноваженим на це слідчим.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання обвинуваченого. При цьому, відповідаючи на питання суду, прокурор пояснив, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 дійсно є працівниками поліції, які брали участь у проведенні обшуку в житлі обвинуваченого, а свідок ОСОБА_9 не допитувався у даному кримінальному провадженні та клопотання про його допит в ході судового розгляду він не заявляв.
Заслухавши клопотання обвинуваченого та думку прокурора, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків:
Як зазначено в ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Даючи оцінку мотивуванню клопотання обвинуваченого суд зауважує, що зазначені ним ухвала суду, протокол обшуку, заява обвинуваченого, висновок експерта та постанова про визнання речовими доказами, вже були досліджені в ході судового розгляду.
Стосовно допиту зазначених прокурором свідків суд також зазначає, що обвинуваченим не наведено визначених ст. 87 КПК України підстав, що свідчать про очевидну недопустимість проведення такого допиту, а оцінку їх показань, так само як вже дослідженим документам та висновку експерта, суд надасть у вироку з урахуванням відомостей, наведених обвинуваченим у даному клопотанні.
Одночасно суд в зв`язку з отриманими від обвинуваченого під час розгляду клопотання відомостями про вчинення щодо нього тиску під час складання заяви обвинуваченого від 10.11.2016 р. вважає за необхідне направити копію даної ухвалди до Ізмаїльської місцевої прокуратури для прийняття рішення взгідно ст. 214 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 87, 89, 214, 369-372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого про визнання доказів недопустимим відмовити.
Повідомити Ізмаїльську місцеву прокуратуру про викладені обвинуваченим факти щодо писхологічно тиску на нього з боку працівників поліції під час написання заяви від 10.11.2016 р. зареєстрованої в ЖЄО за № 4759 щодо зберігання ним маку в релігійних цілях.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1