Справа № 404/721/18
Номер провадження 1-кп/404/365/18
ВИРОК
Іменем України
12 квітня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0014206 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з професійною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності:

- 06.03.2007 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік (судимість погашена);

- 22.04.2010 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 16.03.2011 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 10.09.2014 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.1 ст.317 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки (судимість погашена);

- 19.05.2017 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 08.11.2017 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 20.12.2017 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :
24 грудня 2017 року близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_3 проходив поруч з магазином «Двері Білорусії» по вул. Вокзальній, 39-а у м.Кропивницькому. Заздалегідь знаючи, що там можуть бути цінні речі, у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення вказаного магазину. Надалі ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, повторно та з корисливих мотивів, виліз на дах вказаного магазину, власником якого є ОСОБА_7 , розбив на ньому пластикове віконце та проник до приміщення магазину.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 в приміщенні магазину «Двері Білорусії» шляхом злому сейфу таємно викрав звідти грошові кошти в сумі 70000 грн., мобільний телефон «Samsung Duos SM-G530 HDS» вартістю 1804 грн. 73 коп., мобільний телефон «Samsung SCH-U365» вартістю 392 грн. 50 коп., мобільний телефон «Samsung GT E 1220i» вартістю 220 грн.

З викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зальну суму 72417 грн. 23 коп.

Вказаними діями ОСОБА_3 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав про обставини вчинення злочинів, які повністю збігаються із обставинами, викладеними у висунутому йому обвинуваченні, згідно з якими він за часу, місця та обставин, встановлених судом, проходив біля магазину «Двері Білорусії», вирішив, що там наявні цінності, а тому в нього виник намір на крадіжку майна з нього. Вилізши на дах магазину, він видавив та розбив пластикове віконце даху і проник в приміщення магазину, звідки з сейфу викрав грошові кошти в сумі 70000 грн. та три мобільні телефони, з якими зник з місця вчинення злочину. Вказує, що крадіжку вчинив у зв`язку із необхідністю лікування хворого на онкологічне захворювання батька та витратив кошти на вказані потреби. Також, повністю визнає марки та вартість викрадених мобільних телефонів, кваліфікацію його дій, вказану в обвинуваченні, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , вказує, що розкаюється у вчиненому.

Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Як показав ОСОБА_3 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, оскілки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч.3 ст.349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікацію, вказані в обвинувальному акті.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисний закінчений тяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій (т.1 а.п.87), осудний, перебуває на обліку в КЗ «Обласний наркологічний диспансер» з 2016 року з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, амфетамінів (т.1 а.п.84), на обліку в КЗ «Кіровоградська обласні психіатрична лікарня не перебуває (т.1 а.п.86), раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів (т.1 а.п.81-82). Відповідно до висновків досудової доповіді органу пробації ОСОБА_3 має високі ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та середні ризики небезпеки для суспільства (т.2 а.п.33-34).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання провини обвинуваченим у вчиненні злочину та наявність на утриманні неповнолітньої доньки.

Зважаючи на те, що стороною обвинувачення відповідно до вимог п.6 ч.2 ст.291 КПК України не ставиться у провину ОСОБА_3 вчинення злочинів за обставини, які обтяжують покарання, суд, розглядаючи провадження в межах висунутого обвинувачення, вважає, що вони не встановлені.

Із врахуванням всіх обставин провадження та особи обвинуваченого, який на 4 день після звільнення з місць позбавлення волі вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, не одружений, не працює, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, з його реальним відбуванням на строк в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, який визначає із врахуванням обставин, що пом`якшують покарання, що цілком відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Оскільки судом призначається покарання у виді позбавлення волі, зважаючи на позицію прокурора щодо необхідності застосування судом при ухваленні вироку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, яку фактично підтримав представник потерпілого, незважаючи на заперечення захисника та обвинуваченого, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини, у тому числі визначені ст.178 КПК України, які підтверджують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на переконання суду запобігання спробам вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від суду неможливе у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Відтак, суд вважає, що наявні підстави до застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого 70000 грн. на відшкодування майнової шкоди та 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди, який повністю та безумовно визнаний обвинуваченим, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Так, вимоги про стягнення з ОСОБА_3 70000 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, відповідно до ст.1166 ЦК України підлягають задоволенню, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочину і заподіянні матеріальної шкоди у вказаному в позові розмірі доведена.

Крім того, суд вважає, що потерпілому злочинними діями обвинуваченого спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням тяжкого злочину, що потягло порушення нормального ритму його життя, додаткові хвилювання та складнощі, пов`язані із подальшою організацією його підприємницької діяльності внаслідок викрадення коштів, а тому із врахуванням положень ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, керуючись принципами розумності і виваженості, суд вважає, що справедливим та доведеним наданими доказами з огляду на всі істотні обставини буде задоволення позовних вимог потерпілого, згідно з якими необхідно стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 7000 гривень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 2288 грн. відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно у залі судового засідання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 12 квітня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 2288 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 70000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Речові докази:

- CD-R диск зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- 3 мобільні телефони (т.1 а.п.27-28) залишити потерпілому ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1