А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 жовтня 2017 року,
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу - домашнього арешту цілодобово щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту до 21 грудня 2017 року включно, заборонивши останньому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце проживання в період часу з 22.00. до 06.00 год.
Органом досудового слідства ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 26 лютого 2017 року, близько 21 години 00 хвилин, в населеному пункті с.Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, керуючи ввіреним йому технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» моделі «211540», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Річанська, зі сторони с.Водиця, у напрямку центру с.Верхнє Водяне, та проїжджаючи ділянку дороги поблизу будинку №33, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3. та 12.3. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода, гр. ОСОБА_9 , який в той час рухався по правому краю проїзної частини, в попутному напрямку руху транспорту. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід гр. ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи №32 від 27.03.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому лівої велико та мало гомілкових кісток; синця по задній поверхні лівої гомілки в середній третині; забою мяких тканин грудної клітки; перелому 2-9 ребер з права по середньо-підпаховій лінії 5-7 ребер по лопаточній лінії; тотального крововиливу в паренхіму легень, правобічного гемотораксу; забійної рани правої скроневої ділянки; перелому правої ключиці та правої плечової кістки, що ускладнилося травматичним шоком, який і став безпосередньою причиною смерті його. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження, згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, і знаходяться в прямому причинному звязку з настанням його смерті. Таким чином, водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.3. та 12.3. Правил дорожнього руху України, якими визначено: п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п.12.3. - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. Невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог п.п. 1.3. та 12.3. Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням гр. ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України.
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту частково, слідчий суддя проте вказав про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність ризиків, передбачених ст..177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Слідчим суддею також враховано відсутність місця роботи та джерела доходів підозрюваного, наявність на утриманні малолітньої дитини-інваліда та матері-інваліда.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово. На думку прокурора, слідчий суддя допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цілодобового домашнього арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також належно не враховано дані про особу підозрюваного, відсутність у нього роботи та наявність закордонного паспорту та діючого дозволу для виїзду за кордон.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які вважають апеляцію прокурора необґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
За змістом ст.181 КПК України домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як видно із матеріалів провадження, слідчий суддя задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовуючи до останнього цей же запобіжний захід у певний період доби, належним чином врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а також те, що матеріали подання містять дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. З урахуванням вказаного, а також даних про особу ОСОБА_6 , а саме наявність у нього на утриманні малолітньої дитини-інваліда та матері-інваліда ІІІ групи, відсутність джерела доходів , вірно дійшов висновку про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу, про який клопотав слідчий, проте в певний період доби.
Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 181, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.
Більше того, як слідує із матеріалів провадження підозрюваний ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання і на його утриманні знаходяться малолітня дитина інвалід, а також мати-інвалід. З урахуванням наведених обставин, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати місце свого проживання цілодобово, позбавить останнього можливості безперешкодно відвідувати медичні установи та лікувальні заклади, що є неприпустимим.
Наведені в апеляційній скарзі прокурором, дані про особу також були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, а інші посилання прокурора, зокрема, наявність закордонного паспорту та діючого дозволу для виїзду за кордон, не може бути правовою підставою для скасування ухвали, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід домашній арешт у певний період доби, який, на думку колегії співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 жовтня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період з 22.00 год. по 06.00 год. - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: