Справа № 738/343/18
№ провадження 1-в/738/74/2018
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складі:
судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В:
15 березня 2018 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, посилаючись на те, що перебуваючи в Менській ВК № 91 він відбув понад 3/4 частини строку, працює на котельні установи.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити, вказав, що у нього було 4 стягнення та 7 заохочень, останнє стягнення було за вживання алкогольних напоїв у вересні 2017 року. Постійно працює, грузив вугілля, був днювальним, працював свинарем, зараз працює кочегаром.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання засудженого просив задовольнити. Вказав, що за час відбування покарання засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, постійно працює.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні у задоволенні клопотання засудженого просив відмовити. Вказав, що засуджений працював на швейній дільниці, до роботи ставився старанно та працював днювальним. Має стягнення які зараз погашені, має 7 заохочень. З дільниці соціальної реабілітації був переведений до дільниці ресоціалізації за злісне порушення режиму утримання, також на комісії установи розглядалось дане питання і засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі. Направив до суду постанову спостережної комісії Менської РДА № 27 від 20.03.2018 року, якою комісія погодила застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що хоча засуджений постійно працює, але відсутня сумління поведінка, тому застосування ст. 81 КК України є передчасним, оскільки засуджений систематично порушував режим відбування покарання і вчиняв правопорушення.

Заслухавши пояснення засудженого, захисника, думку прокурора, представника установи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду справи. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харькова від 20 березня 2012 року, ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 23.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі час попереднього ув`язнення з 12.01.2012 року по 12.04.2012 року та 24.02.2008 року по 05.03.2008 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З характеристики та матеріалів особової справи вбачається, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 13.01.2012 року. Перебуваючи в Харківському СІЗО режим утримання не порушував, розпорядок дня виконував, стягнень не мав. До праці не залучався, не заохочувався.

В Менській ВК № 91 міру покарання відбуває з 18.05.2012 року. За час перебування в дільниці ресоціалізації установи зарекомендував себе посередньо, допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, отримав два стягнення.

З 04.09.2017 року по 01.03.2018 року перебував на профілактичному обліку осіб, які схильні до вчинення злісних порушень установленого порядку відбування покарання.

Згідно наказу № 29 від 20.05.2016 року працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи, звільнений 19.08.2015 року згідно наказу № 48, до роботи відносився сумлінно та старанно.

Засуджений добросовісно ставиться до робіт з благоустрою установи, виконував ремонтні роботи у відділенні СПС № 4 , до яких відносився сумлінно та старанно.

15.07.2016 року, як засуджений, що стає на шлях виправлення, в порядку ст. с. 100, 101 КВК України переведений до дільниці соціальної реабілітації. На вказаній дільниці засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе негативно, двічі вчинив злісні порушення встановленого порядку відбування покарання за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

13.09.2017 року за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання (вживання спиртних напоїв) засудженого було переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації.

Враховуючи, що засуджений за час відбування покарання мав чотири стягнення, беручи до уваги особу засудженого, його поведінку, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення за весь період строку відбування покарання, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1