Справа №173/2006/17
Провадження №1-кс/173/452/2017
У Х В А Л А
іменем України

28 листопада 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, освіта середня-технічна, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимого 31.07.2017 року Верхньодніпровським районним судом за ст.262 ч.1, 345 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001308 від 3 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 , в період часу з 25 жовтня 2017 року по 03 листопада 2017 року, більш точні дату та час досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, через огорожу пройшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи з вищевказаним злочинним умислом, витягнув скло з вікна житлового будинку, розташованого на території вищевказаного домоволодіння, через вікно проник до вказаного будинку, звідки умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів викрав електричну соковижималку «Clatronic АЕ3150», належну ОСОБА_7 , чим завдав останній матеріального збитку на суму 875,00 грн., в цінах які діяли на час вчинення злочину, та в подальшому зник з місця скоєння злочину у невідомому напрямку.

Умисні дії ОСОБА_6 виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України.

На думку слідчого, обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину підтверджується показаннями потерпілої, свідка, протоколом огляду місця подій, речовим доказом.
Враховуючи те, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, раніше неодноразово судимий у тому числі і за скоєння тяжких злочинів та даний злочин скоїв в період іспитового строку, а тому, знаходячись на свободі в подальшому може своїми діями впливати на потерпілу, свідків, очевидців та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати іншим чином встановлення істини по даному кримінальному провадженні, може займатися в подальшому злочинною діяльністю, ніде не працює, офіційного місця реєстрації не має, тому існує чинний ризик, що він може в подальшому переховуватись від слідства та суду, на нього, як на особу яка скоїла даний злочин вказав свідок, також виявлений та вилучений речовий доказ в повні мірі підтверджують, що даний злочин скоїв саме він, враховуючи характеризуючі дані, може продовжувати вчиняти інші злочини.

На підставі вищевикладеного слідчий просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор та слідчий заявлене клопотання підтримали з підстав, викладених в клопотанні.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні свою причетність до вчиненого злочину, в якому його підозрюють не визнав, заперечує проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вказаного злочину він не вчиняв та пояснив, що він здавав у ломбард соковижималку та електродриль, які йому для цього дав ОСОБА_8 .
Захисник в судовому засідання проти задоволення клопотання заперечувала, повністю підтримала позицію підозрюваного.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою документи, приходить до таких висновків.
Слідчим суддею встановлено, що 3 листопада 2017 року за № 0001308 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення чужого майна з проникненням у житло ОСОБА_7 .
27 листопада 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно зі ст. 131 КПК України запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є досягнення дієвості кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться:
1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор;
3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України крадіжки у ОСОБА_7 соковижималки. З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 встановлено, що при скоєнні даного злочину з її будинку було викрадено ряд предметів побутового вжитку. Також потерпіла в ході її допиту вказувала, що в скоєнні даного злочину вона підозрює громадянина ОСОБА_8 , але слідчий посилається на даний протокол, як на доказ вини ОСОБА_6 , не дивлячись на те, що зміст протоколу явно протирічить даному факту.

Також в підтвердження вини ОСОБА_6 слідчий посилається на договір про надання фінансового кредиту та протокол тимчасового доступу до речей, суть яких не оспорює ОСОБА_6 та під час судового засідання вказав, що дійсно здавав у ломбард соковижималку та електродриль. Однак, не зважаючи на свідчення дані ОСОБА_6 , слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу та самій підозрі вказує тільки соковижималку. Крім того, слідчий в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як доказ вини ОСОБА_6 посилається на протокол допиту свідка ОСОБА_8 , який, на думку слідчого судді, не може бути прийнятий як доказ, так як протокол майже нечитаємий та складений в порушення вимог КПК в протоколі відсутні дата та час проведення допиту, не вказано ким проводився допит ОСОБА_8 . Крім того ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання вказав, що речі, які він здавав у ломбард, йому дав саме ОСОБА_8 у присутності громадянки ОСОБА_9 , однак даний факт на досудовому розслідуванні не перевірено, громадянка ОСОБА_10 не допитана.

Положення КПК України, зокрема ст. 132, 176, покладають на слідчого та прокурора тягар доказування необхідності застосування запобіжного заходу.
Враховуючи практику ЄСПЛ при вирішенні питання щодо тримання особи під вартою діє презумпція на користь звільнення. При цьому тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою покладається саме на державу, в даному випадку слідчого та прокурора. Будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою залишається сумнів, мають тлумачитись на користь звільнення. Таким чином, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 скоєного злочину, не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також наявність ризиків переховування ОСОБА_6 від слідства та суду.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Клопотання слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1