Справа №195/96/17-к
1-кп/195/27/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2017 року смт.Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.12.2016 року за №0000724 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кисличувате Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого начальником відділу кадрового та правового забезпечення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, голова Громадської організації «Правозахісна варта Томаківщини», заступник керівника ВП ГО «ДКУ» в Дніпропетровській області, депутат Томаківської районної ради Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представників потерпілого - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 06.12.2016 року близько 10:00 годин, знаходився в приміщені Томаківської селищної ради по вул. Лесі Українки в смт. Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, де в нього на ґрунті особистих неприязних стосунків виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи який, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, наніс не менше одного удару кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_6 , спричинивши тим самим потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Умисні дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не визнав та надавши покази пояснив, що обвинувачення пов`язано з його громадською позицією викриття корупції. Вказує, що це була провокація зі сторони потерпілого, вважає, що матеріали справи сфабриковані.

Пояснює, що 06.12.2016 року звернувся до селищної ради з особистим земельним питанням до спеціаліста землеупорядника з заявою про те, щоб його повідомили про час засідання комісії та результат розгляду його заяви. На що йому було повідомлено, що дану заяву потрібно зареєструвати в приймальній голови Томаківської селищної ради. Після чого він вийшов з кабінету, де в коридорі Томаківської селищної ради зустрів заступника голови Томаківської селищної ради ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 перед самим входом до приймальні держав об`єктив фотокамери та здійснював відео фіксацію . Під час розмови виникла суперечка, в ході якої він вихватив фотокамеру, після чого потерпілий почав знімати відео за допомогою свого мобільного телефону. Схопивши фотокамеру, обвинувачений поклав її на підвіконник. Під час того, коли відбирав фотокамеру машинально схопив потерпілого за бороду, за що вибачається, але тілесних ушкоджень не завдавав потерпілому. Після чого ОСОБА_6 заштовхнув його до приймальні, де в цей час знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Помітивши їх, почав вибачатись та вийшов з приймальні селищної ради.

Також обвинувачений заявив про недопустимість доказів обвинувачення та відсутність події і складу, інкримінованого йому кримінального правопорушення. Позовні вимоги потерпілого не визнав як необґрунтовані.

незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, визнаних судом допустимими:

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що працюючи заступником Томаківського селищного голови та перебуваючи у відпустці 06.12.2016 року заїхав на роботу. Коли направлявся до свого кабінету то до нього підійшов ОСОБА_3 та почав вимагати видалення із соціальних мереж інформацію відносно нього. Під час розмови з обвинуваченим у них виник конфлікт, після чого він ввімкнув на своєму телефоні відеозапис та почав здійснювати відеозапис. ОСОБА_3 заштовхав його до приймальної селищного голови та на очах співробітників наніс йому удари кулаком правої руки в область обличчя, після чого вийшов з приміщення. Вважає, що обвинувачений своїми неправомірними діями завдав йому крім тілесних ушкоджень ще значну моральну шкоду, через побиття його на очах співробітників, принижуючи честь і гідність. Підтримав заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 про відшкодування завданої йому майнової в 569,43 гривень матеріальної і 30 000 моральної шкоди. Від обвинувачення не відмовився. Наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що працює в селищній раді на посаді спеціаліста землевпорядника. 06.12.2016 року до її службового кабінету прийшов гр.. ОСОБА_3 з заявою про те щоб його повідомили про час засідання комісії з агропромислового комплексу та результат розгляду його заяви . Вислухавши його, свідок ОСОБА_11 направила до секретаря задля реєстрації даної заяви. Через певний час вийшла до приймальні голови селищної ради, та помітила , що обвинувачений стоїть в коридорі та розмовляє з потерпілим ОСОБА_6 , про що вони розмовляли вона не знає. Повернувшись до власного кабінету, через декілька хвилин почула якийсь гуркіт, котрий лунав з коридору, де перебували ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Хвилин через 5-7 до неї знов зайшов обвинувачений, та повідомив що здав свою заяву секретарю, та почав розпитувати коли проходитиме засідання комісії. Біля обідньої перерви дізналась, що ОСОБА_3 побив ОСОБА_6 , чуму саме вона не знає.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що працює на посаді секретаря виконкому в Томаківській селищній раді, а на час скоєння злочину, а саме 06.12.2016 року працювала на посаді спеціаліста-реєстратора. 06.12.2016 року вийшла зі свого службового кабінету та пішла до приймальні селищного голови, в цей час в коридорі перебував ОСОБА_3 , який про щось сперечався з ОСОБА_6 , заступником селищного голови. Заходячи до приймальної та закриваючи за собою двері помітила, як ОСОБА_3 вихопив з рук потерпілого мобільний телефон. Через деякий час, знаходячись в приймальній голови,спиною до дверей біля стола секретаря почула, як до приймальні хтось увірвався та почула якийсь гуркіт, помітивши здивоване обличчя ОСОБА_13 , яка знаходилася обличчя до вхідних дверей, озирнулася до вхідних дверей приймальні помітила, що це був ОСОБА_3 з потерпілим, при цьому обвинувачений почав кричати «я його не бив» та вибачатися. Як саме він його вдарив, їй не було видно, оскільки стояла спиною до них та спілкувалась з секретарем ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що працює в Томаківській селищній раді на посаді секретаря голови Томаківської селищної ради. 06.12.2016 року до приймальної селищної ради зайшов ОСОБА_3 та попросив зареєструвати його заяву, через певний час до приймальні зайшла ОСОБА_14 по справам, яка почула що об двері щось вдарило. Після чого до приймальної спиною зайшов потерпілий якого тримав ОСОБА_3 , котрий щось вимагав від потерпілого, та наніс йому два удари правою рукою в область обличчя. Помітивши, що вони все бачили, ОСОБА_3 почав вибачатися та вийшов з приймальні. Коли ОСОБА_6 , повернувся до неї обличчям вона помітила кров на його губах.

Покази свідка ОСОБА_13 , суд вважає допустимими, оскільки постановою начальника СВ Томаківського віділення поліціі Нікопольського відділу поліціі ГУНП в Дніпропетровській області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 0000283 від 17.05.2017 року закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.384 КК України в її діях, вступившої в законну силу.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем терапевтом в Томаківській ЦРЛ, та підтвердила, що до неї декілька раз звертався ОСОБА_3 зі скаргою на самопочуття, з тахікардією та підвищеним тиском, з діагнозом нейроциркуляторна дистонія. Пояснила, що на обліку ОСОБА_3 не перебуває, та є працездатною особою, котра здатна виконувати роботу, що пов`язана з фізичним навантаженням.

Експерт ОСОБА_16 допитаний в судовому засіданні в якості свідка пояснив, що працює завідуючим Марганецького міжрайонного відділення Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР експертом, під час проведення додаткової судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_6 керувався наказом номер 6 Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Під час проведення судово-медичної експертизи з правами та обов`язками експерта , що передбачені ст. 69 КПК України був ознайомлений та попереджений про кримінальну відповідальність за ст..ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок.

Також винуватість ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- висновком експерта № 370-Е від 13.12.2016 року, згідно якого виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді синця на обох повіках лівого ока , відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Виявлені ушкодження можуть відповідати подіям 06.12.2016 року. Даний висновок проведений на підставі постанови слідчого ОСОБА_17 від 12.12.2016 року. Під час проведення судово-медичної експертизи експерт з правами та обов`язками був ознайомлений та попереджений про кримінальну відповідальність за ст..ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок. Висновок експерта № 370-Е, суд, вважає допустимим доказом, оскільки даний висновок не містить порушень передбачених ч. 4 ст. 69 КПК України.

- протоколом огляду речей від 16.12.2016 року, а саме мобільного телефону MOTOROLA DROID TURBO, власником якого є потерпілий ОСОБА_6 . Під час огляду відеофайлів, які зберігаються в пам`яті телефону встановлено, що папці відео знаходиться відео файл VID_20161206_101610528 від 06.12.2016 року.

- протоколом огляду від 16.12.2016 року в присутності потерпілого ОСОБА_6 переглянуто файли відеозапису, що містяться на мобільному телефоні MOTOROLA DROID TURBO .

Згідно відео VID НОМЕР_1 від 06.12.2016 року котре було оглянуто в судовому засіданні, на даному якому зафіксовано спілкування потерпілого з обвинуваченим в приміщенні Томаківської селищної ради. Виходячі з тональності спілкування, вбачається, що між ними виникли неприязні відносини. Доказ є допустимим оскільки не суперечить вимогам ч.3,4 ст. 237 КПК України.

- характеризуючими матеріалами щодо обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані по провадженню докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого доведена в судовому засіданні в повному обсязі.

Протокол проведенням слідчого експерименту від 12.12.2016 року за участю ОСОБА_6 , який під час слідчого експерименту показав механізм нанесення удару, котрого завдав ОСОБА_3 правою рукою в область губ з ліва, та одного удару в область правої сторони щоки та протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2016 року за участю свідка ОСОБА_13 , яка показала послідовність та механізм нанесення ударів ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 , являються доказом недопустимим.

Оскільки під час проведення вказаних слідчих експериментів від 12.12.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 слідчим не дотримано норм КПК, а саме норм ст. 104 КПК України , де чітко вказано, що протокол повинен містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Враховуючи, що протокол проведенням слідчого експерименту від 12.12.2016 року за участю ОСОБА_6 та протокол проведенням слідчого експерименту від 12.12.2016 року за участю ОСОБА_13 не містять вище вказаної інформації, суд, на підставі ст. 86 КПК України вважає недопустимими доказами, які не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатися при ухваленні судового рішення.
З огляду на вищевказане, висновок експерта № 371-Е від 13.12.2016 року, згідно якого встановлено, що враховуючи локалізацію, характер і механізм утворення виявлених при судово-медичному обстеженні гр. ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можливе їх утворення за обставин та при механізмі, вказаному потерпілим та свідком під час слідчого експерименту.

Суд вважає недопустимим доказом, оскільки він ґрунтується на підставі слідчих експериментів від 12.12.2016 року за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , визнаних судом недопустимими доказами.

Згідно ч.5 ст. 101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
Та відповідно покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в судовому засіданні, залучених в якості понятих при проведені вище наведених слідчих експериментів є недопустимими доказами.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить з положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, який не вибачився перед потерпілим за нанесення тілесних ушкоджень та не намагався добровільно відшкодувати завдану шкоду, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкції за частиною 1 статті 125 КК України у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в 569,43 грн. та моральної в 30 000 грн. знайшов своє підтвердження частково.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень статей 23, 1168 ч. 1 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позовні вимоги щодо матеріальної шкоди знайшли підтвердження в судовому засіданні, також матеріалами кримінального провадження, зокрема квитанціями про придбання ліків від 10.12,2017 року та 11.12.2016 року потерпілому ОСОБА_6 , у зв`язку з чим завдано матеріальної шкоди на суму 569 грн. 43 копійки. Та довідкою від 09.12.2016 року підтверджується факт звернення потерпілого ОСОБА_6 до лікаря травматолога.

Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого, свідків, висновок судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 зазнав фізичного болю, приниження його честі та гідності через побиття на очах співробітників.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

З огляду на характер та глибину моральних страждань, керуючись принципом розумності та справедливості, передбачених ст.23 ЦК України компенсація моральної шкоди в розмірі 5000 гривень є достатньою для відшкодування.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт .

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 569 (п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 43 копійки матеріальної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та 1020 ( одну тисячу двадцять) гривень 26 копійок понесених судових витрат за надання правової допомоги.

В решті позову відмовити.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокуророві.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1