АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/645/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №636/1430/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Накладено арешт на всі трубові комунікації, по яким проходять металеві труби на території комплексу та за його межами, у ґрунті на поверхні землі за адресою: АДРЕСА_1 для збереження вказаного майна до вирішення питання приналежності та встановлення остаточного власника (співвласника) вказаного комплексу будівель та споруд АДРЕСА_1 та трубових комунікацій на території комплексу та за його межами, у грунті, на поверхні землі, та вже викопаних з фрунту металевих труб, які знаходяться біля викопаних траншей.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, власник арештованого майна підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі голови ліквідаційної комісії підприємства «Малинівський державний машинобудівний завод» в особі ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту та ухвалити нове рішення, яким відмовити слідчому у задоволенні клопотання та зобов`язати слідчого Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області повернути вказане майно підприємству.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено наступне. Комплекс будівель та споруд очисних споруд було введено в експлуатацію 4 кварталі 1982 року. Арештоване майно, а саме трубові комунікації по яким проходять металеві труби на території комплексу та за його межами, у грунті за адресою: Харківська обл., Чугуївський район, смт. Малинівка, Комплекс будівель та споруд №2 належить Підприємству «Малинівський державний машинобудівний завод». Труби щодо яких Підприємство «Малинівський державний машинобудівний завод» проводить демонтаж, за своїм місце розміщенням прокладені від очисних споруд, уздовж танкових грунтових доріг до старих свинарників (4,9га землі підсобного господарства) в сторону села та річки Гнилиця. Тобто, за всіма ознаками, що вказані у документах, які надані Підприємством «Малинівський державний машинобудівний завод» свідчать, що вони є виключно власністю державного підприємства, а їх протяжність площею близько 5 тис. кв.м. (погонних метрів) і ливневим колектором, а також з прокладеним трубопроводом, який забезпечував очистку стоків перед збросом прокладений близько 3 кілометрів у річку Гнилиця. Задовольняючи клопотання про арешт ні орган досудового слідства, ні слідчий суддя не заслуховували пояснення від Підприємства «Малинівський державний машинобудівний завод», а тому накладення арешту на належне державному підприємству майно є необґрунтованим. Зазначене майно не є речовим доказом. У підприємства «Малинівський державний машинобудівний завод» наявна належна документація про право власності та право володіння вказаним спірними трубами, що входять до Комплексу очисних споруд, промстоки, скидний колектор, площадка підсобного господарства з її будівлями, а також тир та тир-площадка, будівлі та споруди, що знаходяться на промзоні, танкові грунтовані шляхи, під`їзді дороги в тому числі і стежки нарядів, під`їдні асфальтові дороги, відрізок швидкісної бетонної дороги, внутрішні та зовнішні інженерні мережі: трубопроводи, водопроводи, фекальні та ливневі каналізації, силові кабелі очисних споруд госп. побутових стоків на площадці 2 підприємства п/я А-1495, комплекс котельної, теплотраса до кварталу №39 в смт. Малинівка та теплорозподільний пункт до нього. В ухвалі про накладення арешту відсутній витяг з Єдиного реєстру кримінальних розслідувань. Вважає, що арешт майна не повинен грунтуватись на такій підставі, як невстановлення основного власника та співвласника, якому належать вказані металеві труби (очисні споруди) та весь комплекс металевих трубних мереж вищевказаної місцевості, оскільки Підприємством «Малинівський державний машинобудівний завод» надана вся правовстановлююча документація щодо права власності на вказані об`єкти.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що всі трубопровідні комунікації (очисні споруди) можуть належать до числа об`єктів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не встановлено основного власника, співвласника, якому належать вказані металеві труби (очисні споруди) та весь комплекс металевих труб в зазначеній місцевості Для встановлення істини та збереження речових доказів, просив накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.
Накладено арешт на всі трубові комунікації по яким проходять металеві труби на території комплексу та за його межами, у ґрунті на поверхні землі за адресою: АДРЕСА_1 для збереження вказаного майна до вирішення питання приналежності та встановлення остаточного власника (співвласника) вказаного комплексу будівель та споруд АДРЕСА_1 та трубових комунікацій на території комплексу та за його межами, у грунті, на поверхні землі, та вже викопаних з фрунту металевих труб, які знаходяться біля викопаних траншей.
Проте, такий висновок суду першої інстанції з приводу наявності підстав для задоволення клопотання не ґрунтується на матеріалах справи.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.
Даних вимог закону слідчим не дотримано.
Як вбачається з наданого клопотання про арешт майна, слідчим Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області у клопотанні було зазначено як підставу накладення арешту збереження вказаного майна до вирішення питання приналежності та встановлення остаточного власника (співвласника) вказаного комплексу будівель та споруд №2 . Відповідно до вимог ст. 170 КПК України вказані підстави не передбачені.
В суді апеляційної інстанції підприємством «Малинівський державний машинобудівний завод» були надані всі правовстановлюючі документи щодо права власності на вказані об`єкти.
За таких обставин колегія суддів вважає, що зазначене клопотання слідчого про накладення арешту підлягає поверненню прокурору для приведення клопотання слідчого до відповідності з вимогами ст. 171 КПК України та усунення недоліків.
На підставі вказаного, судова колегія приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 6 квітня 2018 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підприємства «Малинівський державний машинобудівний завод» частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії підприємства «Малинівський державний машинобудівний завод» в особі ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 6 квітня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання слідчого Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області повернути прокурору, надавши йому строк 72 години з часу отримання даної ухвали для приведення клопотання слідчого до відповідності з вимогами ст. 171 КПК України та усунення недоліків.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -
Судді -