Справа № 163/815/17
Провадження № 1-о/163/1/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21 березня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
начальника Любомльского РС з питань пробації ОСОБА_4 ,
розглянувши заяву про скасування ухвали Любомльського районного суду Волинської області 29.03.2017 про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області, у зв`язку з нововиявленими обставинами,
ВСТАНОВИВ:
22 лютого 2018 року до суду надійшла заява прокурора Любомльского відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про скасування ухвали Любомльського районного суду Волинської області від 29.03.2017 про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області, у зв`язку з нововиявленими обставинами. В своїй заяві прокурор посилається на те, що судом при постановленні вищезазначеної ухвали, не було враховано, що ОСОБА_5 під час іспитового строку вчинив новий умисний злочин, що підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000150 від 18.07.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 332 КК України, та відповідно повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 30.01.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. При цьому зазначає, що про наявні факти стало відомо лише 09.02.2018 року, з моменту надходження до Ковельської місцевої прокуратури доручення прокуратури Волинської області, оскільки досудове розслідування здійснювало СУ ГУПН у Волинській області, а процесуальне керівництво прокуратура Волинської області.
В судовому засіданні прокурор та представник органу пробації заявлене клопотання підтримали.
Засуджений ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду без його участі.
Перевіривши заяву та додані до неї документи, заслухавши думку учасників, суд дійшов наступних висновків.
Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 21.03.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з встановленням іспитового строку - 3 роки.
29.03.2017 року ухвалою Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_5 засудженого вироком Любомльського районного суду Волинської області від 21.03.2014 року звільнено від призначеного основного покарання у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
В той же час, з матеріалів справи слідує, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 000150 від 18.07.2016 року за ознаками ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 332 КК України, під процесуальним керівництвом прокуратури Волинської області.
30.01.2018 року ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 000150 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в період 2016 року.
На переконання прокурора, оскільки ОСОБА_5 під час іспитового строку вчинив новий умисний злочин, що підтверджується повідомленням йому про підозру від 30.01.2018 року, відповідно дана обставина є новоявленою та могла вплинути на судове рішення, але не була відома та не могла бути відомою суду під час судового розгляду та прийняття рішення 29.03.2017 року.
Однак такі доводи прокурора не ґрунтуються на законі виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 17 КПК України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно ч.5 цієї статті, поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Тобто зі змісту вказаних норм закону вбачається, що факт вчинення особою злочину може бути встановлений лише обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.
Тому доводи прокурора про те, що наявність повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України свідчить про вчинення останнім злочину, а тому це могло вплинути на рішення прийняте Любомльським районним судом Волинської області 29.03.2017 року при звільненні останнього від покарання в порядку ст. 78 КК України, є помилковими.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволені клопотання прокурора.
Керуючись ст.467 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про скасування ухвали Любомльського районного суду Волинської області від 29.03.2017 про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області у зв`язку з нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя Любомльського районного суду ОСОБА_1