Провадження № 1-кп/127/1816/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
До Вінницького міського суду Вінницької області 20.12.2017 року надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 2 статті 190 КК України. Ухвалою суду від 22.12.2017 року дане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту, зважаючи на ті обставини, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту відсутні. В судове засідання просив викликати обвинуваченого, захисника та потерпілих.
Потерпілий ОСОБА_11 у підготовчому судовому засіданні усно заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що на його думку, стороною обвинувачення невірно кваліфіковано дії ОСОБА_4 .
Присутні в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали клопотання ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засідання підтримали думку прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду та заперечили щодо задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту прокурору. Свою позицію мотивували тим, що на їх думку, порушень КПК України під час досудового розслідування не допущено, а наведені у клопотанні потерпілого підстави для повернення обвинувального акту прокурору надумані та не відповідають положенням чинного законодавства.
Заслухавши думку прокурора, присутніх в підготовчому судовому засіданні потерпілих, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні злочинів.
За змістом положень ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом.
Статтею 291 КПК України встановлено вичерпний перелік вимог до складання та оформлення обвинувального акту.
Потерпілий у своєму клопотанні вказав як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору невірно обрану стороною обвинувачення кваліфікацію дій ОСОБА_4 .
Однак, на переконання суду, потерпілий не навів у своєму клопотанні жодного доказу порушень прокурором вимог статті 291 КПК України, а питання незгоди із встановленою кваліфікацією чи викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами злочину є предметом розгляду на стадії судового розгляду і не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Відтак, клопотання потерпілого ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.
В той же час суд звертає увагу на ту обставину, що згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 вказаним вимогам закону не відповідає.
Згідно з приписами Закону, правова кваліфікація є юридичною оцінкою вчиненого особою діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначене свідчить про те, що правова кваліфікація повністю залежна від фактичних обставин кримінального правопорушення, а відтак формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не можуть суперечити одне одному та/або правовій кваліфікації, тобто юридичній оцінці зазначених дій.
Так, не вдаючись до аналізу доказів у справі, не оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та не вирішуючи питань, що притаманні для судового розгляду, суд дослідивши виключно обвинувальний акт вважає, що він не відповідає вимогам закону, а призначення судового розгляду за ним буде грубим порушенням прав обвинуваченого на захист та прав потерпілих, оскільки формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин справи та правова кваліфікація суперечать одне одному.
Вказаних висновків суд дійшов виходячи з того, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, містять відомості про вчинення ОСОБА_4 в травні 2015 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, зокрема останній зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 заволодів його коштами в сумі 2500,00 грн. Згодом, як зазначено у викладі фактичних обставин у обвинувальному акті, ОСОБА_4 вчинив ряд аналогічних злочинів та зловживаючи довірою інших потерпілих, заволодів їх коштами.
В кожному з перерахованих у обвинувальному акті епізодів, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 статті 190 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.
Тобто, прокурором кваліфіковано дії ОСОБА_4 як вчинення останнім ряду повторюваних злочинів.
Однак, у вступній частині обвинувального акту (а. с. 2) та у формулюванні обвинувачення (а. с. 23), дії обвинуваченого ОСОБА_4 у всіх перелічених у фактичному викладі обставин епізодах, кваліфіковано як вчинення ним продовжуваного злочину, а не повторюваного.
Зокрема, у вступній частині обвинувального акту та у формулюванні обвинувачення вказується, що ОСОБА_4 в період часу з травня місяця 2015 року по 24 грудня 2015 року, перебуваючи у м. Вінниці, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи корисливу мету, шляхом обману та зловживаючи довірою під приводом взяття коштів в борг для вирішення питання про пришвидшення пенсійних виплат у відповідності до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», переконав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у добросовісності своїх намірів, та викликавши у потерпілих впевненість та необхідність передачі йому матеріальних цінностей, заволодів належними потерпілим у кримінальному провадженні грошовими коштами на загальну суму 104 970,65 грн.
Отже, згідно формулювання обвинувачення, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні продовжуваного злочину, оскільки його дії у кожному з епізодів були охоплені спільним умислом, а шкода, завдана всім потерпілим визначена на загальну суму 104 970,65 грн.
Таким чином, формулювання обвинувачення з одного боку, та фактичні обставин кримінального правопорушення і кваліфікація з іншого, є суперечливими між собою.
Відтак, з обвинувального акту, що надійшов на розгляд, суд позбавлений можливості встановити у вчиненні якого злочину обвинувачується ОСОБА_4 : чи у вчиненні ряду повторюваних злочинів, чи у вчиненні продовжуваного злочину. Також незрозумілим є питання визначення розміру шкоди, завданої злочином: чи враховувати розмір шкоди у кожному з епізодів окремо, чи як визначено у формулюванні обвинувачення, враховувати загальний розмір шкоди.
Вказане унеможливлює призначення справи до судового розгляду та її розгляд судом у відповідності до вимог КПК України та порушує права обвинуваченого на захист, права потерпілих, оскільки незрозумілість обвинувачення позбавляє їх можливості захищатись від висунутого обвинувачення чи відповідно підтримувати його.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 315 КПК України, суд -
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: