Провадження № 1-в/317/520/2017
Справа № 317/3764/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Василівка Василівського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.11.2012 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст.186, ст.ст. 75, 76, 104 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

засудженого вироком Василівського районного суду Запорізької області від 22.10.2013 р. за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 24.12.2013 р. за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , мотивоване тим, що йому необґрунтовано комісією установи було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що він працює більше трьох років у колонії, навчався в ПТУ. В програмах диференційованого виховного вплину участі не бере. Вважає, що порушення перекрив працею.

У судовому засіданні представник державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений стає на шлях виправлення, але наразі у повному обсязі не довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії, прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.09.2013 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив одне порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення накладене до набуття вироком чинності, заохочень не мав. З 10.02.2014 року відбуває покарання у Біленьківській виправній колонії (№ 99). За час відбування покарання характеризується посередньо, допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має три заохочення правами начальника колонії та одне правами начальника відділення СПС. На виробництві установи працевлаштований різноробочим на дільниці «Лісопилка». У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завжди здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Засуджений виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Роботи із самообслуговування виконує лише під контролем персоналу установи, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає. Участі у організації виховних заходів у відділенні СПС не приймає, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення», участі у самодіяльних організаціях засуджених не приймає. Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», у 2015 році отримав професію токаря. Провину в скоєному визнає, але робить це з метою отримати поблажливість. За вироком суду позову не має. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не було.

Характеристика вказує на те, що засуджений має значні недоліки у своїй поведінці.

Посилання у характеристиці на участь засудженого у програмах диференційованого виховного впливу спростовані самим засуджений у судовому засіданні, який зазначив, що він тільки працює, більше нічим не займається.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має чотири заохочення, три стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.

Суд не може не врахувати, що стягнення та заохочення засудженого чергуються. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом цього періоду відбування покарання.

Досліджені матеріали вказують на те, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Так, попередня характеристика від 01.11.2016 р. відносно ОСОБА_5 , що міститься в матеріалах особової справи, також є вкрай посередньою.

Суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1