Номер провадження:1-кс/521/5168/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР за №0003167 від 02.08.2017 року, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
З клопотання слідчого вбачається, що 02.08.2017 року до ЧЧ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від Малиновського РВ в м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, про те, що під час видачі паспорту за кордон гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що на дану особу вже було видано паспорт гр. України 14.07.2015 року, але іншій особі.

Крім того, 20.09.2017 року до ЧЧ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , про те що, 06.11.2015 року невідома особа, використовуючи підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_4 , з вклеєною фотографією невідомої особи, уклала від її імені договір купівлі-продажу із ОСОБА_5 щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , заволодівши таким шляхом обману вказаною квартирою та отримала від реалізації квартири грошові кошти.

За даним фактом 02.08.2017 року внесено відомості до ЄРДР за № 0003167 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.06.2015 року до Малиновського РВ в м. Одесі ГУ ДМС України звернулася ОСОБА_6 , яка видаючи себе за ОСОБА_4 , написала заяву про втрату паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 та 14.07.2015 року отримала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_6 .

При посвідченні свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14 жовтня 2015 року, а саме квартири АДРЕСА_2 , було надано паспорт з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , в якому вклеєна фотокартка іншої особи, а саме ОСОБА_6 .

Згідно договору купівлі-продажу №697 від 06.11.2015 року квартира АДРЕСА_2 була продана ОСОБА_4 від імені якої діяла ОСОБА_7 , ОСОБА_5 за 147530 гривень.

На теперішній час, вищевказана квартира належить на праві повної, приватної власності ОСОБА_8 , згідно договору дарування квартири (серія та номер 2-789) виданий 20.04.2017 року державним нотаріусом ОСОБА_9 - згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

В теперішній час, у зв`язку із проведенням досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин злочину та з метою захисту прав потерпілої особи, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , з метою збереження майна як речового доказу та недопущення відчуження квартири третім особам.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, та вважав, за необхідне його задовольнити. Окрім того, прокурор вважав, що є всі законі підстави для розгляду клопотання без явки особи, яка в теперішній час є власником вказаної квартини, оскільки існує реальна загроза відчуження квартири на корить третіх осіб.

Вивчивши клопотання та матеріали якими обґрунтовується клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Власник вказаної квартири в судове засідання не викликався, оскільки прокурором доведено, що існує реальна загроза відчуження вказаного майна.

Щодо суті клопотання слідчим суддею встановлено наступне.

Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, серед іншого, є збереження речових доказів. Частина 3 статті 170 КПК України також передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено та прокурором доведено, що дійсно мало місце вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчий суддя вважає, що правовою підставою для арешту майна є сукупність об`єктивних даних, що зазначена квартира є предметом злочину.

Суд вважає, що вартість квартири на яку буде накладено арешт є співрозмірною розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями. Обмеження права власності у даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Оскільки вчинений злочин відноситься до категорій злочинів проти власності, з метою недопущення відчуження вказаного майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказану квартиру, застосувавши спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження, які суттєво позначяться на інтересах інших осіб у вигляді заборони розпоряджатись квартирою (продавати, купувати, дарувати та інш.).

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власників майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту прав та законних інтересів осіб потерпілих від злочину.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, Слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР за № 0003167 від 02.08.2017 року, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , (згідно витягу з державного реєстр речових прав на нерухоме майно власником є ОСОБА_8 ).
Заборонити розпоряджатись (продавати, купувати, дарувати та інш.) вказаним майном.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1