Справа №694/1101/17
У Х В А Л А

Іменем України

19.09.2017 року м. Звенигородка
Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявниці ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих органу досудового розслідування,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області з скаргою на бездіяльність слідчих органу досудового розслідування. Скаргу обґрунтовує тим, що слідчими Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області на виконання рішення суду було внесено відомості до ЄРДР на підставі її заяви від 31.10.2016р. під №0000364 за ч. 1 ст. 366 КК України. Проте заявницю не визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні та не ознайомлено з процесуальними правами та обов`язками потерпілої.
Враховуючи наведене просить визнати бездіяльність слідчих слідчого органу досудового розслідування Звенигородського відділення поліції, яка полягає у неознайомленні її з правами та обов`язками потерпілої після подачі нею заяви про скоєння злочину протиправною та зобов`язати слідчих слідчого органу досудового розслідування Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області визнати її потерпілою у кримінальному провадженні під №0000364 .
Скаржниця в судовому засіданні скаргу підтримала, вказала, що слідчим не вчинено «справжніх дій, які б свідчили про визнання її потерпілою, як от видачу посвідчення потерпілої у кримінальному провадженні».
Представник Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з`явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду скарги.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення скаржниці і прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.
Щодо вимог про визнання дій посадових осіб неправомірними, то варто зауважити, що статтею 307 КПК передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала. Частиною другою цієї статті передбачені види ухвал, які має право постановити слідчий суддя. З огляду на зміст зазначених норм в контексті положень ч.2 ст.9 КПК слідчий суддя не уповноважений приймати рішення про визнання дій неправомірними. У разі встановлення протиправності дій посадових осіб слідчий суддя постановляє ухвалу, якою зобов`язує вчинити певну дію. Варто зауважити, що у такому випадку протиправний характер дій слідчого є передумовою прийняття судового рішення і відображається в мотивувальній частині судового рішення, проте не може окремо констатуватись в резолютивній його частині. Таким чином, вимоги скарги про постановлення рішення про визнання дій посадових осіб протиправними не підлягають задоволенню.
Стосовно вимоги про зобов`язання слідчих визнати її потерпілою у кримінальному провадженні під №0000364 суд зазначає наступне.
Аналіз змісту скарги свідчить, що оскаржувана бездіяльність слідчого полягає у неприйнятті слідчим відповідного процесуального рішення про визнання заявниці потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за її заявою. Разом з тим, аналіз змісту ст.55 КПК України свідчить, що кримінально процесуальний закон не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч.2 ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК України може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.
Крім того законодавцем не надано права слідчому судді на зобов`язання слідчого визнати особу потерпілою, оскільки це є втручанням суду в діяльність органів досудового розслідування та суперечить ст.19 Конституції України.
Слідчий суддя в межах своїх повноважень, може лише розглянути скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, в даному випадку на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, за її наявності, та за результатами розгляду якої винести одну із ухвал, зокрема про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст.303,304,306, 307,310,395 КПК України, слідчий суддя-
у х в а л и в :
В задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1