№ 1- кп/760/1462/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року Соломянський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця Кіровоградської області, Новомиргородського району,
смт. Капітанівка, українця , громадянина України, освіта середня,
не одруженого, студента 1-го курсу Київського коледжу
будівництва,архітектури та дизайну , проживає в
АДРЕСА_1 , зареєстрований в
не судимий :
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України ,
за участі прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
законного представника
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
потерпілого - ОСОБА_8

в с т а н о в и в :
Відповідно до обвинувального акту , 23.08.2017 приблизно о 20 годині 30 хвилин, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на території промзони фестивалю «Бреф» ,що розташований за адресою: м. Київ, вул. Світлогірська,2/25 , переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішив таємно викрасти чуже майно.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення,неповнолітній ОСОБА_5 впевнившись у тому що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, підійшов до столу ,на якому знаходився ноутбук марки «Леново» ,взяв його та заховав у свій рюкзак.
Після чого, неповнолітній ОСОБА_5 утримуючи при собі вищевказане таємно викрадене чуже майно, з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на свій розсуд.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України , як вчинення умисних дій,що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним і фактичні обставини провадження ним не оспорювалось.
Підтвердив, що ним дійсно 23.08.2017 біля 20.30 було таємно викрадено ноутбук потерпілого . У вчиненому розкаявся.
Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_8 звернулись до суду з клопотанням про затвердження угоди про примирення , яке було ними підписано 06 листопада 2017 року на наступних умовах.
Сторони згодні на підставі п.п.1,2 ч.2 ст. 105 КК України про звільнення ОСОБА_5 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля строком на 1 рік і встановленням особливих вимог до поведінки неповнолітнього ,а саме : заборони відвідувати місця ,де реалізуються алкогольні напої та тютюнові вироби ; заборона перебувати за межами місця свого проживання за адресою АДРЕСА_3 ,з 22.00 до 06.00 наступної доби ; не змінювати без згоди органу,який здійснює за ним нагляд ,місце проживання,навчання ,роботи.
Потерпілий визнає , що обвинуваченим були відшкодовані збитки, спричинені крадіжкою особистого майна і тому повністю відмовляється від любих претензій до обвинуваченого .
Крім того , як обвинувачений так і потерпілий ознайомлені і згодні з тим, що в разі затвердження угоди , їх права на оскарження обмежені у відповідності до ст.ст. 394 и 424 КПК України .
Також потерпілий повідомлений і згоден з тим ,що в разі невиконання угоди про примирення , він має право на протязі встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду , який затвердив угоду про примирення з клопотанням про скасування вироку.
Суд, вислухав учасників процесу та вивчивши угоду про примирення від 06 .11. 2017 року відносно ОСОБА_5 приходить до висновку ,що вона підлягає затвердженню.
Суд вважає ,що угода відповідає вимогам ст. 471 КПК України , вона була підписана сторонами добровільно і відсутні підстави вважати , що при цьому застосовувалось насильство , погрози , обіцянки.
Права обвинуваченого ОСОБА_5 не порушені ,угода підписана та підготовлена в присутності його законного представника та захисника ,він повністю визнав себе винним , раніше до кримінальної відповідальності не притягався , повністю відшкодовані збитки потерпілому.
Обставин ,які б обтяжували його покарання судом не встановлено.
Суд вважає вірною правову кваліфікацію дій неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 1 КК України і умови угоди не протирічать вимогам КПК України.
Умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, інших осіб та держави.
Суд вважає,що відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній ,який вчинив злочин невеликої тяжкості , може бути звільнений від покарання ,якщо буде визнано , що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Також суд вважає можливим застосувати до неповнолітнього декілька заходів примусового характеру ,а саме застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374,375 , 471,474,475 КПК
України,-

З а с у д и в :
Визнати ОСОБА_5 винуватим за ст. 185 ч.1 КК України і на підставі ст. 105 КК України звільнити його від відбуття покарання.
Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля строком на 1 рік із встановленням особливих вимог до поведінки обвинуваченого :
1)Заборонити перебувати за межами місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 ,з 22 г. до 06.00 наступної доби;
2)Заборонити відвідувати місця,де реалізовуються алкогольні напої та тютюнові вироби ;
3)Не змінювати без згоди органу ,який здійснює за ним нагляд ,місця проживання,навчання чи роботи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення на підставах ,передбачених ст.394 ч. 3 КПК України.

Копія вироку негайно вручається учасникам кримінального провадження.

Суддя: