УХВАЛА
Номер провадження:1-кп/521/902/17
11.10.2017 м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2011 за ч.2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень (штраф не сплачений),
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 294 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До розгляду Малиновським районним судом міста Одеси надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 294 КК України, при обставинах викладених у обвинувальному акті.
Під час підготовчого судового засідання учасники судового засідання, кожен окремо, висловили думку про можливість призначення вказаного провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Разом із цим, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в зв`язку із невідповідністю вимогам КПК України.
Такі висновки суду ґрунтуються на наступному.
Статтею 291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт має містити такі відомості (серед інших): 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Пунктом 2 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Вимогами ч.1 ст.91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Однак, як вбачається із змісту обвинувального акту, вказаний обвинувальний акт не містить правової кваліфікації фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими під час досудового слідства, з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність
Так, з обвинувального акту вбачається, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 та осіб, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження, 02.05.2014, приблизно о 15 годин 30 хвилин, в районі вулиці Грецької та пл. Грецької в м. Одесі розпочались групові порушення громадського порядку, масові заворушення, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівель та споруд, опором представникам влади із застосуванням зброї та інших предметів, які використовувалися як зброя, що призвели до загибелі людей та до інших тяжких наслідків.
Разом із цим, орган досудового слідства вважає встановленим і вказує на це в обвинувальному акті, що причинним наслідком протиправних дій ОСОБА_8 стало хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, учинене групою осіб, з погрозами та насильством щодо працівників правоохоронних органів; умисні вбивства декількох осіб, учинені способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів; захоплення державних та громадських будівель і споруд; умисне знищення і пошкодження майна, учинене шляхом підпалу, вибуху та іншими загально-небезпечними способами, що спричинило загибель людей та інші тяжкі наслідки, із заподіянням майнової шкоди в особливо великих розмірах.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковані лише за ч. 2 ст. 294 КК України за кваліфікуючими ознаками: активна участь у масових заворушеннях, що супроводжувалися насильством над особами, знищенням майна, опором представникам влади і застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, що призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
Проте, встановивши під час досудового слідства, що в результаті суспільно небезпечних діянь, вчинених ОСОБА_8 настали інші злочинні наслідки, які за формальними ознаками підпадають під диспозиції інших, окремих (самостійних) норм, визначених кримінальним законом, прокурором не було надано відповідної правової кваліфікації цим діям обвинуваченого (фактичним обставинам).
Вказані обставини свідчать про невизначеність обвинувачення, що позбавляє суд можливості вирішити питання про межи обвинувачення при судовому розгляді кримінального провадження та позбавляє можливості суд вирішити питання про доведеність чи недоведеність формулювання обвинувачення при ухваленні вироку.
С огляду на вищевикладене, суд вважає, що зазначені вище недоліки обвинувального акту унеможливлюють подальший судовий розгляд кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, в зв`язку із поверненням обвинувального акту прокурору і в зв`язку із спливом строків тримання, встановлених ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 22.07.2017 року, судом, з власної ініціативи, на обговорення було поставлено питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор вважав доцільним продовжити строк перебування ОСОБА_8 під вартою на два місяця у зв`язку з тим, що у випадку обрання обвинуваченому іншого, менш суворого запобіжного заходу, є наявною обґрунтована підозра у здійсненні ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, просили змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який, вказуючи на недоведеність прокурором наявності ризиків вчинення обвинуваченим дії, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, захисник вказав на те, що обвинувачений має житло у місті Одесі, що надає можливості суду змінити діючий відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під варту на домашній арешт, а також вказав на наявність у обвинуваченого ряда тяжких захворювань, лікування яких в умовах слідчого ізолятору є неможливим.
Розглянувши питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на один місяць (30 днів). При цьому суд виходить з наступного.
Строк перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, який встановлений ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 22.07.2017 року спливає 27.10.2017 року.
Будь-яких підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого у суді не встановлено. При цьому, оцінюючи у сукупності всі обставини, які відповідно до положень ст. 178 КПК України повинен врахувати суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, у тому числі і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у випадку визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, враховуючи той факт, що ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності в період непогашеної судимості, а також враховуючи, що ОСОБА_8 порушив умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного раніше щодо нього у цьому кримінальному провадженні, суд вважає що існує об`єктивна загроза вчинення обвинуваченим дій, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 331 314, 315 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк перебування під вартою ОСОБА_7 на один місяць (30 днів), тобто до 26.11.2017 року включно з утриманням його у Одеській установі виконання покарань №21.
Ухвала суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Ухвала суду, може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, через суд, який ухвалив судове рішення.
Головуючий суддя: ОСОБА_9
Судді: ОСОБА_10

ОСОБА_11