Справа № 645/881/18
Провадження № 1-кп/645/360/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003471 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має середню освіту, на момент затримання не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003471 від 26 грудня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законний представник потерпілого - ОСОБА_4 , вважали за можливе призначити провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просила повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, дане клопотання було підтримано обвинуваченим.

Вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що цей чітко визначений законодавцем порядок - порушено.
Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Так, згідно обвинувального акту дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому зазначено, що даний злочин вчинено із корисливих спонукань. Також дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, проте всупереч вимог КК України в обвинувальному акті відсутнє посилання на корисливий мотив та корисливу мету вчинення злочинів, оскільки відповідно до КК України обов`язковими суб`єктивними ознаками шахрайства та грабежу є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб.
Так, під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату непрацездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 року затверджені Правила судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Проте, у викладених фактичних обставинах справи відсутня вказівка на судово-медичні дані про те, що обвинуваченим застосовано насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. В обвинувальному акті не має посилання на підставі чого прокурор прийшов до висновку щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , оскільки відсутнє посилання в обвинувальному акті на висновок судової медичної експертизи, навпаки зазначено, що з метою подолання волі до супротиву потерпілого, погрожували застосуванням насильства до потерпілого, в результаті чого було нанесено один удар в обличчя, чим спричинено фізичного болю потерпілому.
В обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України злочин вважається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Проте в обвинувальному акті не розкрито кваліфікуючу ознаку за попередньою змовою групою осіб, а є тільки посилання на неї.
Тобто в обвинувальному акті містяться дані, які складаються суто з констатації фактів і не представляють собою формулювання обвинувачення, оскільки не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони злочинів, форму умислу, мету, спосіб скоєння кримінальних правопорушень.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч. 3 ст. 6 Конвенції».
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.
При цьому п. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.
Як вказують приписи ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які, виходячи зі змісту закону, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.
Такий виклад фактичних обставин справи унеможливить зміну обвинувачення у суді, оскільки зміна обвинувачення в суді допускається як винятковий випадок за наявності підстав, передбачених у ст. 338 КПК України та згідно положень ст. 338 КПК України передбачає виключно зміну правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, але не стосується викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
Крім того, зміна обвинувачення в суді це право прокурора, яким він в процесі розгляду справи може і не скористатись. Тому вбачається, що дані недоліки повинні бути усунуті до призначення справи до судового розгляду, щоб суд мав можливість постановити законний та обґрунтований вирок у справі, який би у разі апеляційного оскарження не був би скасований у зв`язку з недоліками, допущеними ще на досудовому слідстві.
Необхідно зауважити, що в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_8 вчинив злочини разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що винність даних осіб вже встановлено, оскільки посилання здійснено на прізвища, ім`я та по батькові, що на думку суду є недопустимим, оскільки призводить до порушення прав та свобод даних осіб, стосовно яких відсутні обвинувальні вироки суду. З обвинувального акту, а також реєстру матеріалів кримінального провадження не вбачається, яке рішення прийнято слідчим у відношенні інших осіб, з якими, відповідно до обвинувального акту вчинив злочини ОСОБА_8 , що є важливим для прийняття законного рішення у справі.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України законом передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст. 110, 291, 314 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженню № 0003471 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України повернути прокурору, що його затвердив, для приведення у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя -