АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/856/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/436/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018 року м. Харків
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської ОСОБА_2 , перевіривши матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:
Цією ухвалю відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області від 30 серпня 2017 року про закриття кримінального провадження.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу в якій міститься прохання скасувати ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року та ухвалити нову, якою скасувати постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області про закриття кримінального провадження № 0001901 від 30 серпня 2017 року. Крім того, просить зобов`язати слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 негайно винести постанову про визнання потерпілим ОСОБА_4 .

На думку апелянта, оскаржувана ухвала не відповідає та порушує норми КПК України, не містить, як вимагає цього закон України, відповідні мотиви відмови у задоволенні скарги.
Статтею 393 КПК України регламентовано вичерпній перелік осіб що мають право на апеляційне оскарження.
Згідно вимог п.7 ст.393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати потерпілий або його законний представник, чи представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог заявлених ними в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 55 КПК України:

1. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
2. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
3. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
4. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.
5. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
6. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
7. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

ОСОБА_7 має статус адвоката.
Однак, в договорі про надання правової допомоги від 27.02.2018 року зазначено, що він укладений між адвокатом ОСОБА_7 , як Виконавцем та ОСОБА_5 , як Клієнтом. Між тим ні з зазначеного договору, ні з апеляційної скарги не зазначено який же процесуальний статус згідно КПК України в даному випадку має ОСОБА_5 та відповідно адвокат ОСОБА_7 .

Матеріали справи не містять заяви від ОСОБА_5 відповідно до вимог ч.2 ст. 55 КПК України.

При винесенні ухвали слідчим суддею правовий статус ОСОБА_5 зазначено, як «заявник».

Згідно судових матеріалів до слідчого судді суду першої інстанції адвокат ОСОБА_3 не зверталася і участі в розгляді справи не приймала.
Апеляційна скарга не містить зазначення процесуального статусу адвоката ОСОБА_3 у відповідності до вимог КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Однак, згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розповсюджується дана норма і на суддів.
З огляду на викладене, на даний час адвокат ОСОБА_3 у розумінні п.7 ст. 393 та п.10 ст.393 КПК України, не є суб`єктом апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а тому її апеляційна скарга підлягає поверненню, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.
Отже, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України приходжу до висновку, що необхідно повернути апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді, оскільки вона подана особою, що не має права подавати апеляційну скаргу.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 399 КПК України копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається адвокату ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Слід також звернути увагу апелянта на те, що подано скаргу саме на ухвалу слідчого судді і при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати які процесуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України.

Крім того, слід зауважити, що чинним КПК України не передбачено винесення постанови про визнання потерпілим.

Договір про надання правової допомоги від 27.02.2018 року доданий до апеляційної скарги не передбачає наявність у адвоката ОСОБА_3 самостійного права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а тому слід в майбутньому при подачі апеляційних скарг та документів на підтвердження процесуальних повноважень враховувати вимоги ст.400-1 Кримінального Кодесу України.
ОСОБА_5 , що допущений до участі в справі слідчим суддею в якості заявника, не позбавлений права особисто звернутись з апеляційною скаргою, або скористатись правом передбаченим ч.6 ст.284 КПК України.

Керуючись ст. 399 КПК України, -
УХВАЛИВ :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року - повернути особі що її подала.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі яка подала апеляційну скаргу разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя Апеляційго суду
Харківської області ОСОБА_2