Кримінальне провадження №1-кп/760/1280/18
Справа № 760/5912/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої

юридичної особи ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві угоду про визнання винуватості від 01.03.2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000218 від 28.02.2018 року відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадження суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000218 від 28.02.2018 року відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи інспектором роти № 2 батальйону № 3 полку № 1 по обслуговуванню правого берегу УПП в м. Києві ДПН НП України, 04.09.2017 року, приблизно о 22 год., перебуваючи в приміщенні відділення поліції, розташованому в приміщенні Центрального залізничного вокзалу м. Києва, що на пл. Вокзальній, 1, діючи групою осіб за попередньою змовою з інспектором УПП у м. Києві ДПН НП України ОСОБА_8 , таємно викрав частину грошових коштів ОСОБА_9 в сумі 1400 грн., з яких 500 грн. передав ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 розпорядились викраденим на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_7 показав, що він погоджується з видом покарання, передбаченому в угоді, у виді трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, проте, тривалість іспитового строку сторонами не оговорювалось, також йому невідомі обов`язки, які підлягають виконанню в ході іспитового строку.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої юридичної особи не заперечувала проти укладення угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні прокурор і захисник просили затвердити угоду, вказуючи, що тривалість іспитового строку, як і обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, повинен встановити суд, оскільки це є виключними повноваженнями суду. Захисник зазначає, що роз`яснював ОСОБА_7 вимоги ст., ст.. 75, 76 КК України, вказуючи, що наведені положення закону останньому були зрозумілі.

Вислухавши сторін, суд вважає, що в затвердженні угоди про визнання винуватості необхідно відмовити з наступних підстав.

З угоди про визнання винуватості від 01.03.2018 року вбачається, що сторони дійшли згоди щодо покарання для ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 474 КПК України обов`язковою умовою для затвердження угоди про визнання винуватості є беззаперечне розуміння обвинуваченим виду покарання, а також інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В підготовчому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 не зрозумілі: тривалість іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням, та які обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, будуть покладені на нього у випадку затвердження угоди.

Вказані обставини, на переконання суду, є заходами, які будуть застосовані до особи у разі затвердження угоди судом.

Заслуговують на увагу позиції сторін з приводу виключної компетенції суду щодо застосування до засудженого ст., ст. 75, 76 КК України, проте, сторонами не враховано, що застосування таких положень закону є правом, а не обов`язком, суду за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Така правова позиція наведена у Постанові № 7 Пленуму ВС України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року.

Оскільки на стадії підготовчого судового розгляду суд позбавлений можливості перевірити фактичні обставини кримінального провадження, тому не має можливості одноособово вирішити питання про застосування до ОСОБА_7 положень ст., ст. 75, 76 КК України.

Таким чином, суд вважає, що угода про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні з узгодженим в угоді покаранням не є цілком зрозумілою для ОСОБА_7 , а наведені у цій ухвалі підстави позбавляють суд можливості вирішити питання про тривалість іспитового строку і визначити обов`язки, ст. 76 КК України, які підлягають покладенню на ОСОБА_7 .

За викладеним, керуючись ст. ст. 314, 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 01.03.2018 року між прокурором ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000218 від 28.02.2018 року відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: