Дата документу Справа № 328/2518/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №328/2518/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/386/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за заявою головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької облдержадміністрації ОСОБА_6 про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 , особи щодо якої вирішується питання про продовження примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_7 , лікаря - психіатра ОСОБА_10 - в режимі відеокнференції із Токмацьким районним судом Запорізької області,

ВСТАНОВИЛА:
захисник-адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року, якою задоволено заяву головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької облдержадміністрації ОСОБА_6 та строк застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом продовжено до 6 місяців.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви головного психіатра Департаменту охорони здоров`я ЗОДА ОСОБА_6 про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог вказує на необґрунтованість та безпідставність заяви головного психіатра, вважає, що письмові докази, які додані до заяви, не підтверджують факт того, що ОСОБА_7 потребує подальшого продовження примусового лікування виключно у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом. На думку апелянта, Акт комісії лікарів-психіатрів від 25 вересня 2017 року є неналежним доказом та не повинен був братися судом до уваги, оскільки він складений неналежною комісією лікарів-психіатрів. Крім того, апелянт зазначає, що в заяві не вказано терміну, на який необхідно продовжити надання примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ухвалою суду, 27 вересня 2017 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшла заява головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької облдержадміністрації ОСОБА_6 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , який знаходиться на примусовому лікуванні із звичайним наглядом в змішаному чоловічому відділенні КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР.

У заяві зазначено, що ОСОБА_7 , перебуває на примусовому лікуванні із звичайним наглядом в змішаному чоловічому відділенні КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР з 23 травня 2017 року, куди був переведений за власним бажанням із КУ «Запорізька обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Шизофренія, недиференційована, кататонічний синдром із залишковими гебоїдними включеннями, безперервно-прогредієнтний тип перебігу. Дефект складної структури, що формується, з психопатоподібними формами поведінки. Високий ризик здійснення повторних гоміцидних дій». Раніше ОСОБА_7 , що мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з постановою Свердловського обласного суду м.Єкатеринбург Російської Федерації від 31 березня 2003 року за правопорушення, передбачене ст.ст.30 ч.3 и 105 ч.2 п. «и», 105 ч.2 п.п.«д,з,и,н», 158 ч.2 п. «б»; 162 ч.3 п. «в»; 166 ч.4; ст.167 ч.2 КК Російської Федерації, знаходився на примусовому психіатричному лікуванні з інтенсивним наглядом в Волгоградській обласній психіатричній лікарні з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма». 07 жовтня 2006 року переведений до ДУ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» М.Дніпропетровськ, де і знаходився до 25 березня 2015 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, ремісія С, дефект змішаного типу». У зв`язку з покращенням психічного стану, за ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 04 березня 2015 року з 25 березня 2015 року по 25 червня 2015 року знаходився на примусовому психіатричному лікуванні із посиленим наглядом в КУ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР. Згідно з ухвалою Суворовського районного суду м.Херсон від 05 червня 2015 року, у зв`язку з покращенням психічного стану, примусовий захід медичного характеру змінено на примусове психіатричне лікування із загальним наглядом в КУ «Запорізька обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, де і знаходився з 25 червня 2015 року по 07 серпня 2015 року. За власною заявою був переведений до КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, де і перебував на примусовому лікуванні із загальним наглядом з 07 серпня 2015 року по 17 листопада 2016 року, за час перебування у лікарні оглядався комісією лікарів психіатрів КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР 09 листопада 2015 року, 27 квітня 2016 року, яка на підставі клінічного спостереження за хворим у зв`язку з нестабільністю психічного стану рекомендувала продовження примусового заходу медичного характеру, і згідно з ухвалами Токмацького районного суду Запорізької області від 26 листопада 2015 року та 12 травня 2016 року примусовий захід медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із загальним наглядом було подовжено. 17 жовтня 2016 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, яка на підставі клінічного спостереження за хворим встановила діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, стан стійкої медикаментозної ремісії, дефект змішаного типу» та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого покращився та залишається стабільним, що виявляється відсутністю розладів сприйняття, параноїдної симптоматики, афективно-вольових розладів, агресивних та аутоагресивних тенденцій, появою критики до своєї хвороби та скоєного суспільно-небезпечного діяння, та винесла рішення про зміну примусового заходу медичного характеру на амбулаторне примусове психіатричне лікування під наглядом районного психіатра за місцем мешкання. Згідно з ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року, в задоволенні заяви про зміну примусового заходу медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом на амбулаторне примусове психіатричне лікування під наглядом районного психіатра відмовлено. Визначено, що для уточнення якості медикаментозної ремісії ОСОБА_7 має бути переведений до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року роз`яснено виконання вищеозначеної ухвали про продовження строком на шість місяців застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом. У зв`язку з чим, з 17 листопада 2016 року по 23 травня 2017 року знаходився на примусовому лікуванні із загальним наглядом в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, де 04 квітня 2017 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР за участю завідувача кафедри психіатрії, психотерапії, загальної та медичної психології, наркології та сексології, д.м.н професора Чугунова В.В, яка на підставі клінічного спостереження за хворим встановила діагноз: «Шизофренія, недиференційована, кататонічний синдром із залишковими гебоїдними включеннями, безперервно-прогредієнтний тип перебігу. Дефект складної структури, що формується, з психопатоподібними формами поведінки. Високий ризик здійснення повторних гоміцидних дій», та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого залишається нестабільним, мають місце порушення поведінки, достатньої критики до хвороби та скоєних злочинів немає, зберігається високий ризик здійснення повторних суспільно-небезпечних дій. У зв`язку з чим, потребує продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із загальним наглядом, та ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2017 року примусове лікування було продовжено.

25 вересня 2017 року ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів - психіатрів КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, яка на підставі клінічного спостереження за хворим підтвердила діагноз: «Шизофренія, недиференційована, кататонічний синдром із залишковими гебоїдними включеннями, безперервно-прогредієнтний тип перебігу. Дефект складної структури, що формується, з психопатоподібними формами поведінки. Високий ризик здійснення повторних гоміцидних дій», та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого залишається нестабільним, мають місце порушення поведінки, достатньої критики до хвороби та скоєних злочинів немає, зберігається високий ризик здійснення повторних суспільно-небезпечних дій, та дійшла висновку, що ОСОБА_7 потребує продовження примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із загальним наглядом. На підставі викладеного, просить заяву задовольнити, продовжити примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги; лікаря - психіатра ОСОБА_10 , який вказав на те, що до ОСОБА_7 необхідно продовжити застосовування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і вважала, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо задоволення заяви головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької облдержадміністрації ОСОБА_6 та необхідності продовження ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом, строком до 6 місяців, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Згідно з вимогами ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до положень ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_7 перебуває на примусовому стаціонарному лікуванні в КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, з 23 травня 2017 року, куди був переведений за власним бажанням із КУ «Запорізька обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Шизофренія, недиференційована, кататонічний синдром із залишковими гебоїдними включеннями, безперервно-прогредієнтний тип перебігу. Дефект складної структури, що формується, з психопатоподібними формами поведінки. Високий ризик здійснення повторних гоміцидних дій».

Відповідно до Акту огляду комісії лікарів - психіатрів КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР від 25 вересня 2017 року, комісія на підставі клінічного спостереження за хворим підтвердила діагноз: «Шизофренія, недиференційована, кататонічний синдром із залишковими гебоїдними включеннями, безперервно-прогредієнтний тип перебігу. Дефект складної структури, що формується, з психопатоподібними формами поведінки. Високий ризик здійснення повторних гоміцидних дій», та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого залишається нестабільним, мають місце порушення поведінки, достатньої критики до хвороби та скоєних злочинів немає, зберігається високий ризик здійснення повторних суспільно-небезпечних дій, а також, що ОСОБА_7 потребує продовження примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із загальним наглядом (а.п.3-6).

В судовому засіданні апеляційного суду був заслуханий лікар-психіатр ОСОБА_10 , який зазначив, що ОСОБА_7 дійсно потребує продовження примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні.

Доводи захисника про огляд ОСОБА_7 неналежною комісією лікарів-психіатрів є необґрунтованими, оскільки останній з 23 травня 2017 року перебуває на лікуванні в КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, та саме комісією лікарів цієї лікарні був оглянутий та відповідний Акт комісії лікарів доданий до заяви лікаря, поданої до суду, що узгоджується з положеннями ст.514 КПК України.

З огляду на викладене, доводи захисника про те, що вищевказаний Акт є недопустимим доказам, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Висновки лікарів, викладені в Акті, є переконливими і належним чином вмотивованими.

Підстав ставити під сумнів правильність цих висновків колегія суддів не вбачає.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не потребує застосування до нього вказаних примусових заходів медичного характеру, суперечать наявним в матеріалах провадження доказам.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом строком до 6 місяців.

Свої висновки суд першої інстанції також належним чином вмотивував в оскаржуваній ухвалі.

Приймаючи рішення про продовження застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом строком на 6 місяців, суд виходив з психічного стану ОСОБА_7 та характеру вчиненого ним суспільно - небезпечного діяння.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_9 , викладені в апеляційній скарзі, правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

В тому числі є непереконливими доводи захисника про те, що суд не мав приймати вказане рішення, оскільки у заяві лікаря-психіатра не вказано строк, на який необхідно продовжити до ОСОБА_7 застосування вказаних заходів, оскільки ці доводи не ґрунтуються на законі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року, якою задоволено заяву головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької облдержадміністрації ОСОБА_6 та строк застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом продовжено до 6 місяців, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення а особою, щодо як застосовано примусові заходи медичного характеру - в той самий строк, але з моменту отримання копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4