печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :
20.11.2017 р. в провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «ЛАЙТРЕЙД» (далі Товариство) про повернення тимчасово вилученого майна, зазначеного в клопотанні, яке належить вказаному Товариству.

В обґрунтування доводів клопотання зазначає, що слідчими СГ третього СВ управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001925 від 16.06.2017 року.

Також вказує, що під час досудового розслідування у вказаному провадженні у період часу з 31.08.2017 по 01.09.2017 року слідчими проведено невідкладні, без ухвали слідчого судді, обшуки контейнерів № CRXU3451243, № ECMU8167408 та № ECMU8062412, за результатами яких вилучено майно, що належить Товариству. Право власності на вказане майно підтверджується інвойсами: 2017SR0509-1 від 05.09.2017, 2017SR0509-2 від 05.09.2017, 2017SR0509-3 від 05.09.2017, а також контрактом на постачання товарів № YS-LT від 01.05.2017.

Арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, тому майно, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Також зазначає, що Товариство неодноразово зверталось з листами до органу досудового розслідування щодо повернення тимчасово вилученого майна, однак відповіді не отримало та майно, станом на день розгляду скарги власнику не повернено.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 подане клопотання підтримав та просив суд задовольнити клопотання, посилаючись на доводи, викладені у ньому.

Слідчий слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 в ході розгляду справи проти задоволення клопотання заперечував, проте жодного документа на підтвердження своїх заперечень не надав та в подальшому в судове засідання не з`явився, тому суд, з урахуванням термінів розгляду клопотань, розглянув клопотання у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, заслухавши обґрунтування представника заявника, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими СГ третього СВ управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001925 від 16.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України.

Як вбачається з протоколів невідкладного обшуку, у період з 31.08.2017 по 01.09.2017 року слідчими слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні проведено невідкладні, без ухвали слідчого судді, обшуки контейнерів №№ CRXU3451243, № ECMU8167408 та № ECMU8062412, за результатами яких вилучено майно, що належить Товариству.

Право власності на вказане майно підтверджується інвойсами: 2017SR0509-1 від 05.09.2017, 2017SR0509-2 від 05.09.2017, 2017SR0509-3 від 05.09.2017, а також контрактом на постачання товарів № YS-LT від 01.05.2017.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на зазначене вище, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ТОВ «ЛАЙТРЕЙД» належним йому майном, у зв`язку з чим вважаю доцільним клопотання задовольнити, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, керуючись ст.ст.169, 171, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати слідчих СГ третього СВ управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернути тимчасово вилучене майно, а саме: сорочки марки «BAZZOLO», які перебували у 324 ящиках, загальною кількістю 15 528 шт.; сорочки марки «FERRERO GIZI», які перебували у 689 ящиках, загальною кількістю 33024 шт.; сорочки марки «LEGARD», які перебували у 567 ящиках, загальною кількістю 8 880 шт.; сорочки марки «VERSANI», які перебували у 16 ящиках, загальною кількістю 744 шт.; краватки марки «BAZZOLO», які перебували у 4 ящиках, загальною кількістю 4000 шт.; 30 коробок, в яких знаходилися сорочки вищевказаних брендів, загальною кількістю 292 шт.; сорочки марки «BAZZOLO», які перебували у 36 ящиках, загальною кількістю 1710 шт.; сорочки марки «VERSANI», які перебували у 615 ящиках, загальною кількістю 29430 шт.; сорочки марки «BAZZOLO», які перебували у 56 ящиках, загальною кількістю 2649 шт.; сорочки марки «VERSANI», які перебували у 87 ящиках, загальною кількістю 4176 шт.; сорочки марки «FERRERO GIZI», які перебували у 85 ящиках, загальною кількістю 4041 шт.; сорочки марки «ENRICO», які перебували у 107 ящиках, загальною кількістю 5169 шт., законним володільцем якого є ТОВ «ЛАЙТРЕЙД».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1