Постанова
Іменем України
06 березня 2018 року

м. Київ
справа № 683/3263/16-к
провадження № 51-728км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000668 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цесис Латвійської Республіки, раніше судимого вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2011 року за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 05 червня 2014 року згідно ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він близько 01 години 19 вересня 2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля будинковолодіння № 11/1 на вул. Пушкіна у м. Старокостянтинів, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , завдав останній не менше чотирьох ударів кулаками в голову, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, та шляхом ривка повторно викрав золотий ланцюжок, сумку, гаманець, мобільний телефон iPhone 5 зі стартовим пакетом, заподіявши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 19 520 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 . В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що місцевий суд залишив поза увагою показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував факт вчинення ним злочину, суперечливі показання свідків, безпідставно відхилив всі клопотання сторони захисту щодо допиту спеціаліста, та безпідставно не прийняв рішення про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Також вказує, що апеляційний суд на допущені порушення судом першої інстанції уваги не звернув та прийняв незаконне рішення.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу захисника.
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.
В проханні, поданому до суду касаційної інстанції, захисник ОСОБА_7 зазначила, що підтримує свою касаційну скаргу.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
З урахуванням наведеного доводи захисника, які фактично стосуються невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду перегляду у касаційному порядку не підлягають. Отже, суд касаційної інстанції при касаційному розгляді виходить із обставин провадження, встановлених судом.
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При перевірці кримінального провадження судом касаційної інстанції установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та кваліфікацію його дій за цими нормами кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку місцевого суду відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.
Так, в основу обвинувального вироку місцевого суду обґрунтовано покладено показання: потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила, що того дня на неї напав чоловік, при цьому їй було завдано декілька ударів у голову, після чого нападник забрав її речі і втік, нападника вона впізнала як ОСОБА_6 , тобто чоловіка з яким познайомилася того вечора в барі; свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що він із ОСОБА_6 того вечора відпочивали в барі, де познайомилися з ОСОБА_8 , наступного дня він зустрівся з ОСОБА_6 , і останній просив повернути потерпілій ключі, техпаспорт та інші речі.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується також даними, встановленими із аналізу сукупності зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, наданих стороною обвинувачення і досліджених судом, зокрема, даними: протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка вчинила грабіж; протоколу особистого обшуку і огляду речей під час затримання ОСОБА_6 , в ході якого виявлено телефон «Nokia» imei НОМЕР_1 ; протоколу огляду диску із записом з камер відеонагляду бару «Фонтан»; висновку судово-медичної експертизи, якою встановлено кількість та тяжкість тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_8 ; висновку судово-товарознавчої експертизи; протоколу тимчасового доступу до речей і документів, згідно якого було отримано інформацію про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, здійснених через оператора стільникового зв`язку ТОВ «Лайф». При цьому судом було встановлено, що з даних з`єднань номера мобільного телефону ОСОБА_8 , що використовувався у її телефоні «iPhone 5» з 05 години 09 хвилин до 05 години 23 хвилини 19 вересня 2016 року, здійснено 17 з`єднань із мобільного телефону imei НОМЕР_1 , який був вилучений при особистому обшуку та огляді речей затриманого ОСОБА_6 , та знаходився в розташуванні базових станцій м. Хмельницького за адресами: вул. Чорновола, 88, вул. Заводська, 59, вул. Шевченка, 69. Будь-яких підстав не довіряти висновкам судів першої та апеляційної інстанції, колегія суддів не знаходить, не наведено таких підстав і в касаційній скарзі захисника.

Із кримінального провадження вбачається та правильно встановлено судом апеляційної інстанції, що засуджений ОСОБА_6 під час допиту його в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій не зміг пояснити, яким чином з його мобільного телефону з абонентського номеру, що належав потерпілій ОСОБА_8 , уночі 19 вересня 2016 року було здійснено 17 з`єднань.

За встановлених судом фактичних обставин провадження дії засудженого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковані правильно.
Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про неврахування судом показань ОСОБА_6 , який заперечував факт вчинення ним злочину, та посилання у вироку на суперечливі показання свідків не знайшли свого підтвердження.
Твердження захисника про те, що з показань чоловіка потерпілої свідка ОСОБА_10 вбачається, що нападник був одягнений в іншому одязі, ніж той, в якому перебував ОСОБА_6 , були предметом перевірки суду апеляційної інстанції і обґрунтовано відхилені. При цьому апеляційний суд правильно вказав на те, що такі показання свідка ОСОБА_10 спростовуються записами камер відеоспостереження бару «Фонтан», відповідно до яких ОСОБА_6 був одягнений у чорну куртку.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винуватого, який посередньо характеризується, раніше судимий, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженому покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винуватим. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Висновки апеляційного суду про залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 без задоволення, усупереч доводам касаційної скарги захисника належним чином мотивовані, а ухвала апеляційного суду є достатньо обґрунтованою відповідно до вимог ст. 419 КПК України, із зазначеними у ній висновками погоджується і колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З огляду на зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги захисника колегією суддів не встановлено.
Істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень, колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3