Справа № 639/1525/18
Провадж. № 1-кп/639/300/18

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року м.Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд,
27 березня 2018 року до Жовтневого районного суду м.Харкова з Новобаварського відділення Харківської місцевої прокуратури №2 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені КПК України, а також заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки дія вказаного запобіжного заходу спливає 02.04.2018р., ризики, які були підставою для його застосування не зникли, а саме обвинувачені перебуваючи на волі можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по справі, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше судимі за вчинення корисних злочинів, не мають міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання та офіційних джерел доходу.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала думку та клопотання прокурора.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, щодо продовження дії запобіжного заходу заперечували посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора, просили змінити їм запобіжний захід на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт із додатками, суд приходить до наступних висновків.
Обвинувальний акт в суд надійшов відповідно до вимог ст.314 КПК України, підсудний Жовтневому районному суду м. Харкова.
Однак судом встановлені обставини для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт обов`язково має містити: анкетні відомості кожного обвинуваченого, потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Як убачається з обвинувального акту, вищевказані вимоги процесуального закону прокурором виконані не були.
Обвинувальний акт в частині анкетних даних, фактичних обставин та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , містить суперечливі дані про те, що вказаний обвинувачений раніше був судимий за вчинення корисного злочину. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України у томі числі із кваліфікуючою ознакою повторності. В цій частині обвинувальний акт містить посилання щодо попередніх судимостей обвинуваченого ОСОБА_4 , які у свою чергу, не відповідають за змістом вказаним в акті даним стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Вказані недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п.13 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відсутність в обвинувальному акті вказаних фактичних обставин позбавляє суд прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, а будь-яке конкретне уточнення з цього приводу у подальшому виходитиме за межі такого поверхового і неконкретного обвинувачення. Така неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України).
Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст.7 КПК України, а тому є неприпустимим.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, правову кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права обвинувачених на захист.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст.291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті даних про особи обвинувачених, а також його невідповідність вимогам закону щодо змісту фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинувачених.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Щодо клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинувачених, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який кримінальним законом визначено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 5 до 8 років.
Згідно реєстру доданого до обвинувального акту, строк дії запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, обраного в ході досудового слідства, закінчується 02 квітня 2018 року.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
При вирішенні клопотань суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину, раніше судимі, мають місце мешкання в м. Харкові, відсутність даних про наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, наявності джерел офіційних доходів та щодо погіршення стану їх здоров`я, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими. Будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні стороною захисту не надано та судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи на волі можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто ризики, які були враховані судом при обранні їм такого запобіжного заходу не зменшилися, у зв`язку з чим вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314- 316, 177, 183 КПК України, суд,
ухвалив:
Клопотання прокурора - задовольнити.
У задоволенні клопотання обвинувачених про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний із ізоляцією від суспільства відмовити.
Строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань № 27» продовжити на 60 днів, до 27 травня 2018 року включно.
Строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань № 27» продовжити на 60 днів, до 27 травня 2018 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, в частині повернення обвинувального акту прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1