АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4683/16-к Номер провадження 11-кп/786/151/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0001558 від 22.06.2016, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2016 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 29.01.2008 р. Київським районним судом м. Полтави за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. 02.02.2009 іспитовий строк скасований направлений для реального відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 31.08.2011 згідно п. б ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 р.;

2) 27.08.2014 р. Київським районним судом м. Полтави за ст.190 ч.1 КК України до штрафу 850 грн.;

3) 17.10.2014 р. Київським районним судом м. Полтава за ст. 309 ч.1 КК України на 3 роки обмеження волі, згідно ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

4) 20.10.2014 р. Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, 72, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

5) 25.11.2014 р. Київським районним судом м. Полтава за ст. 185 ч. 3, ст.70 ч.4 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

6) 11.05.2016 р. Київським районним судом м.Полтави за ст.309 ч.1, 70 ч.4 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 309 до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 11.05.2016 р. у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 100 КПК України по справі визначено долю речових доказів.

За вироком суду, в невстановлений час та дату, ОСОБА_8 умисно, повторно, шляхом висушення та подрібнення рослини коноплі за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно виготовив наркотичний засіб - канабіс, який зберігав для власного вживання без мети збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 20.07.2016 року в період часу з 17:48 год. по 18:24 год., в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ., між стіною та диваном, виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта від 29.07.2016 №1288 є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 10,759 г., який ОСОБА_8 повторно, незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації його дій, ставить питання про пом`якшення призначеного судом покарання, та просить застосувати інше більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі. Наголошує на тому, що судом недостатньо враховано особу обвинуваченого, не прийнято до уваги позитивні характеристики та щире каяття, має матір інваліда 3 групи.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги з мотивів у ній наведених, думку прокурора ОСОБА_6 про законність та обгрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, передбаченому ч.2 ст. 309 КК України за обставин, викладених у вироку суду відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного за вчинений злочин ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про можливість пом`якшення призначеного судом покарання за вчинення злочину пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який щиро кається, обставин, що пом`якшують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі й за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, на шлях виправлення не став, не працював.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини справи, дані про особу винного, який характеризується позитивно, а також щире каяття у вчиненому, що визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, правомірно врахувавши вчинення злочину у період іспитового строку за вироком суду від 11.05.2016 та призначив винному покарання, необхідне та достатнє для його виправлення.

Суд правильно визначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, з огляду на те, що цим законом не передбачено альтернативного до позбавлення волі покарання.

Покарання ОСОБА_8 призначене в межах санкції даної статті і підстав для його зміни не вбачається.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі обставини, судом належним чином враховані при призначенні покарання обвинуваченому.

Наявність у ОСОБА_8 матері-інваліда 3 групи, позитивної характеристики, з урахуванням кількості попередніх судимостей, конкретних обставин вчинення злочину, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому підставою для пом`якшення покарання бути не можуть.

На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, оскільки наближене до мінімального, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі , колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час судового провадження колегія суддів не знаходить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного судом покарання обвинуваченому не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,- У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4