Справа №487/7101/13-к 24.04.2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2013 року, якою подання Корабельного міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДДУПВП в Миколаївській області задоволено, звільнення від відбування покарання із випробуванням за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2012р. скасовано, направлено ОСОБА_6 в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2012р.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2013 року. Звільнити засудженого ОСОБА_8 із місць позбавлення волі.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду подання Корабельного міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДДУПВП в Миколаївській області задоволено, звільнення від відбування покарання із випробуванням за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2012р. скасовано, направлено ОСОБА_6 в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2012р.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник звертає увагу на те, що суд першої інстанції при винесені ухвали формально дослідив матеріали справи, які надійшли із Корабельного відділу кримінально-виконавчої інспекції, в якій ОСОБА_6 перебував на обліку з 25.02.2013р.

Звертає увагу, що враховуючи вказану дату, суду слід було б критично віднестися до твердження кримінально-виконавчої інспекції про те, що вже 08.02.2013р. ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком, умовами відбування покарання і йому були визначені дні для явки на реєстрацію.

Вказує, що підставою для скасування звільнення від відбування покарання із випробуванням за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2012р, стало те, що ОСОБА_6 не знаходився за місцем своєї реєстрації, тобто по АДРЕСА_1 , що є гуртожитком Миколаївського професійного суднобудівного ліцею ім. ОСОБА_9 , учнем якого деякий час був ОСОБА_6 .

Зауважує, що ОСОБА_6 є сиротою, має психічні відхилення, у відповідності до довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні від 23.02.2011р. №0829 знаходиться на обліку в даному закладі із діагнозом «Легка розумова відсталість з порушенням регуляції поведінки», а тому, на думку захисника, саме працівники ліцею повинні були контролювати поведінку та місце знаходження ОСОБА_6 .

Вважає, що саме через свою розумову відсталість ОСОБА_6 перестав відвідувати учбовий заклад та не з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції.

Зазначає, що за час, який минув, а це понад п`ять років, ОСОБА_6 не вчинив жодного ані адміністративного ані кримінального правопорушення, а тому не є суспільно небезпечною особою, більш того немаючи постійного місця проживання, без підтримки батьків, він працював та оплачував житло, яке винаймав.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно ухвали суду, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2012р. ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75,76 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування показання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків зазначених у вироку.
В поданні органу виконання покарань ставиться питання про скасування ОСОБА_6 іспитового строку та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, оскільки засуджений обов`язки, покладені на нього судом, не виконує, від їх виконання ухиляється, на попередження не реагує.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2013р. подання Корабельного міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДДУПВП в Миколаївській області задоволено, звільнення від відбування покарання із випробуванням, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2012р. скасовано, направлено ОСОБА_6 в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2012р.

Задовольняючи подання КВІ суд зазначив, що ОСОБА_6 будучи обізнаним та ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього судом.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_7 , який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження,передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до ч.3 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вирок, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням цього розділу. Згідно ч.5 зазначеної норми закону, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор.

Згідно зі ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Підозрюваний, обвинувачений у кожний конкретний момент кримінального провадження щодо нього повинен мати змогу правильно зрозуміти, що саме відбувається у цьому провадженні і своєчасно та повною мірою скористатися своїми процесуальними правами для захисту своїх законних інтересів, тому не тільки повне незнання, а й недостатнє знання та розуміння ним законів, є підставою негайно вжити заходів до забезпечення участі у провадженні захисника.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 зазначає, що засуджений є сиротою, має психічні відхилення, у відповідності до довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні від 23.02.2011р. №0829 знаходиться на обліку в даному закладі із діагнозом «Легка розумова відсталість з порушенням регуляції поведінки»

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно є сиротою, має психічні відхилення, не являвся до кримінально-виконавчої інстанції у зв`язку з тим, що не розумів всієї серйозності ситуації, а не за для ухилення від відбування покарання.

Як встановлено із матеріалів судового провадження на час ухвалення вироку Ленінським районним судом м. Миколаєва від 27.03.2012 року так і під час розгляду клопотання КВІ та постановлення ухвали Заводським районним судом 17.10.2013р. засуджений ОСОБА_6 був неповнолітнім.

Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 КПК України, не викликав захисника в судове засідання, участь якого у даному кримінальному провадженні є обов`язковою. Таким чином, суд не забезпечив реалізацію права засудженого ОСОБА_6 на захист чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, які визначають процедуру судового розгляду, та пов`язані із забезпеченням права засудженого на захист.

Зазначене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_6 не зміг скористатися правом на захист в передбаченому законом порядку.

Проте, суд першої інстанції зазначені вимоги закону проігнорував, розглянув справу за відсутності захисника, чим порушив загальні засади кримінального провадження, а саме забезпечення права на захист.

Зазначене, відповідно до положень ч. 4 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та є підставою для скасування ухвали відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду першої інстанції і призначає новий розгляд в суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції відносно засудженого ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, судом апеляційної інстанції не перевіряються доводи захисника ОСОБА_5 по суті ухваленого судового рішення. Однак, її апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки в ній оскаржується законність прийнятого судом рішення.

При новому судовому розгляді подання кримінально-виконавчої інспекції суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене, усунути вказані в ухвалі порушення вимог закону, розглянути подання відповідно до встановленої законом процедури судового розгляду та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

У зв`язку зі скасуванням ухвали суду першої інстанції ОСОБА_6 підлягає звільненню з під варти, оскільки він був затриманий саме на виконання зазначеного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 52, 405, 407, 412, 415, 424, 532, ч.3 ст. 539 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 з під варти із зали суду,у зв`язку із скасуванням ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2013р.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді