11-кп/775/256/2018(м)
264/1364/17

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 лютого 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 18.05.2016 року вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі вісімсот п`ятдесят гривень, який згідно ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 11.10.2016 року замінений на п`ятдесят годин громадських робіт, які відбув 15.12.2016 року, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 ,
визнано винним за ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, -
ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_7 наприкінці серпня 2016 року, прямуючи додому, проходячи вдовж лісосмуги, розташованої в с. Мирний Кальміуського району м. Маріуполя, біля залізничного мосту, діючи умисно, повторно, переслідуючи мету незаконного придбання, перевезення, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, незаконно зірвав сухі листя дикорослої рослини конопель, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, після чого переніс його за місцем свого мешкання, а саме в будинок АДРЕСА_2 , де кустарним способом виготовив наркотичний засіб, який став зберігати для особистого вживання без мети збуту.
18.03.2017 року, приблизно о 13-00 годині ОСОБА_7 поклав у задню праву кишеню джинсів газетний згорток з вищевказаним наркотичним засобом та зберігаючи його при собі, перевіз на громадському транспорті до магазину «АТБ», розташованого у будинку № 160 по пр. Металургів в Кальміуському районі м. Маріуполя.
Цього ж дня, приблизно о 13-50 годині ОСОБА_7 був зупинений працівниками Кальміуського ВП Центрального ВП за вживання спиртних напоїв у громадському місці, за що стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП, після чого в період часу з 14-00 до 14-30 години, працівниками поліції в присутності двох понятих було проведено особистий огляд останнього, в ході якого в задній правій кишені джинсових брюк, в які він був одягнений, було виявлено та вилучено газетний згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, масою 11,85 г, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 10,78 г, та в нагрудній правій кишені синьої куртки, в яку він був одягнений, виявлено та вилучено пластмасову пробку з металевим наконечником, на внутрішній поверхні металевого наперстка, встановленого в кришку з полімерного матеріалу, виявлено мікрокількості особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, який ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, незаконно придбав, виготовив, перевіз та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
На зазначений вирок захисник, яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок суду незаконний та необґрунтований у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував сімейний стан ОСОБА_7 та його ставлення до вчиненого злочину, щирого каяття. Вирок суду вважає занадто суворим, адже ОСОБА_7 за місцем мешкання характеризується позитивно, мешкає зі старенькою матір`ю, яка знаходиться на його утриманні. Просить вирок змінити, на підставі ст. 75 КК України призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оскаржуються.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги про суворість призначеного покарання на думку колегії суддів, є безпідставними.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до правових орієнтирів, викладених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
У будь-якому разі призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував вимоги ст. 65 КК України та правові позиції Верховного Суду України, викладені в Постанові Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо загальних засад призначення покарання.
Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку в наркологічному диспансері м. Маріуполя, визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному.
Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченому реальне покарання в мінімальному розмірі, встановленому санкцією норми кримінального закону, за яким його визнано винним.
Разом з тим, зваживши на наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
За таких обставин обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.
Без відбування ОСОБА_7 покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст. 50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак застосування до нього ст. 75 КК України не сприятиме досягненню справедливого балансу між його правами та свободами й інтересами держави та суспільства.
На думку колегії суддів по своєму виду і розміру призначене ОСОБА_7 покарання є співмірним протиправному діянню, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності на утриманні ОСОБА_7 матері похилого віку, яка потребує цілодобового піклування, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного вироку, крім того матеріали кримінального провадження не містять документів на підтвердження наведеної обставини.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.
Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 лютого 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: