АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп /796/1965/2017 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 125, ч.2, КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретареві ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , його представника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001375 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та апеляційні скарги прокурора у провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001375 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України повернуто прокуророві.

На обґрунтування суд послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містять формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, зокрема: у викладеному в обвинувальному акті формулюванні обвинувачення не містяться об`єктивні дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Крім того, в обвинувальному акті не зазначено час, місце та обстановку,

в якій між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт; час, місце та

обстановку, причини виникнення та період тривалості словесного конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 ; не розкрита суть, приводи і підстави «малозначного приводу» та не визначається його період виникнення та протікання; не визначено чому і на яких підставах виникли між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 неприязні стосунки, не встановлено скільки вони продовжувалися; не встановлено причину та умисел нанесення ОСОБА_7 лише одного удару і не досліджено чому ОСОБА_12 не продовжував наносити потерпілому ще удари та що було б перепоною для припинення їх нанесення.
На цих підставах суд і прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокуророві для усунення недоліків.

Не погодившись зі вказаним рішенням, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги, в обґрунтування яких зазначають наступне.

В апеляційній скарзі прокурор наголошує на тому, що обвинувальний акт в повній мірі відповідає положенням ст. 291 КПК України.

Щодо тверджень суду, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а саме викладене формулювання обвинувачення не містить зазначення часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення та ін., прокурор стверджує протилежне, що у тексті обвинувального акта відносно ОСОБА_9 , відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України міститься виклад фактичних обставин справи, тобто формулювання фактичного складу діяння, конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину та окремо вказано на формулу кваліфікації здійснено вказівку на статтю Особливої частини Кримінального кодексу України, якою передбачено вчинене діяння.
Підсумовуючи доводи апеляційної скарги прокурор вважає, що обставини, на які посилається суд у своєму рішенні, не перешкоджали об`єктивному розгляду кримінального провадження, не порушували права учасників кримінального провадження та не були правовою підставою для повернення матеріалів обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, а тому на цих підставах просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2017 про повернення прокурору обвинувального акту скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

На обґрунтування апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_7 , зазначає, що висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що підтверджується наступним.
Так, в обвинувальному акті всі обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню: 1) дата, час і місце вчинення кримінального правопорушення: 25.03.2017 року приблизно о 20 год. 40 хв., на автомобільній парковці біля будинку № 32-Г по вул. Є. Коновальця в м. Києві; 2) мотив: під малозначний привід, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням: один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяв йому тілесне ушкодження; 4) тяжкість та характер тілесних ушкоджень, кваліфікуючі ознаки: при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Отже, на думку потерпілого ОСОБА_7 , висновки суду, викладені в ухвалі від 21.09.2017 року не підтверджуються фактичними обставинам, викладеними в обвинувальному акті, що є підставою для скасування вказаного судового рішення.
На цих підставах апелянт ОСОБА_7 просить задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року про повернення обвинувального акту прокурору та прийняти нову ухвалу, якою обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0001375 за підозрою ОСОБА_14 направити до Печерського районного суду міста Києва для розгляду зі стадії підготовчого провадження.
Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора, потерпілого та його представника на підтримку апеляційних вимог, обвинуваченого та його захисника проти їх задоволення, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного провадження в сукупності з матеріалами кримінального провадження та письмовими запереченнями захисника адвоката ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_9 на апеляційні скарги, судова колегія визнає наступне.
Як показує вивчення тексту обвинувального акту, всупереч міркуванням суду першої інстанції, обвинуваченого і захисту, в цьому акті дійсно сформульовані фактичні обставини кримінального правопорушення, як їх визнав встановленими прокурор, надано правову кваліфікацію інкримінованим обвинуваченому діянням за ч.2 ст. 125 КК України, сформульоване відповідно до викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення і обвинувачення ОСОБА_9 і, як видно із виступів захисту і обвинуваченого в апеляційному засіданні, це обвинувачення їм в достатній мірі зрозуміле і не позбавляє їх права та можливості активно від нього захищатися, тобто прокурором виконані вимоги ст. 291 КПК України щодо форми і змісту обвинувального акту.
При цьому колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до п.5 ч.1 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті мають бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважає встановленими прокурор, а не обвинувачені, сторона захисту чи суд при проведенні підготовчого засідання; правова кваліфікація інкримінованим кримінальним правопорушенням повинна бути надана з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що прокурором і зроблено, а міркування обвинуваченого і захисту при проведенні підготовчого засідання про неконкретність, незрозумілість, недоведеність обвинувачення, неповноту та неправильність досудового розслідування, необхідність проведення додаткових слідчих дій тощо, на які обвинувачений і захист посилались в клопотанні до суду першої інстанції про повернення обвинувального акту та які, у дещо видозміненій формі, взяв за основу свого рішення цей суд, не можуть бути взяті до уваги, бо на цій стадії судового розгляду вказані доводи не підлягають дослідженню та оцінці, а тому посилаючись на вказані обставини в своїй ухвалі, суд першої інстанції певною мірою вийшов за межі своїх повноважень на цій стадії судового провадження.
До того ж, сам по собі факт повернення обвинувального акту прокуророві не дає підстав для усунення неповноти і неправильності досудового розслідування шляхом проведення будь-яких слідчих дій чи прийняття інших процесуальних рішень, крім виправлення недоліків суто обвинувального акту.
За таких обставин апеляційні скарги прокурора та потерпілого підлягають задоволенню, оскаржену ними ухвалу суду першої інстанції належить скасувати та призначити новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 таж потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001375 повернуто прокуророві скасувати та призначити новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: