Справа № 675/866/17
Провадження № 1-кп/675/62/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2017 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі кримінальне провадження № 0000047, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2017 року, про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зубарі Ізяславського району

Хмельницької області, українець, громадянин України,

освіта повна загальна середня, не працюючий,

зареєстрований в

АДРЕСА_1 , фактично проживаючий у

АДРЕСА_2 ,

раніше не судимий;

в с т а н о в и в :
ОСОБА_9 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодженняОСОБА_10 за таких обставин.

22 лютого 2017 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_3 , де спільно проживав з власником даної квартири ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_10 розпивав алкогольні напої за столом у кімнаті вітальні. В подальшому ОСОБА_10 ліг відпочити на ліжко, розміщене на підлозі цієї ж кімнати, а ОСОБА_9 залишився сидіти за столом та намагався продовжувати розмову із ОСОБА_10 , повідомляючи йому обставини свого особистого життя та заважаючи потерпілому відпочивати. ОСОБА_10 підвівся з ліжка та зробив усне зауваження ОСОБА_9 . При цьому у ОСОБА_9 , котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок раптово виниклої неприязні до ОСОБА_10 , оскільки був обурений поведінкою та зауваженням потерпілого, ОСОБА_9 взяв зі столу, біля якого сидів, металевого кухонного ножа, та правою рукою, з достатньою силою кинув ножа у потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки в ділянці IV міжребер`я зліва по середньо-ключичній лінії з пошкодженням перикарду та лівобічним гемопневмотораксом, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Від отриманого тілесного ушкодження потерпілий ОСОБА_10 впав на ліжко у кімнаті вітальні та лежав на спині поперек ліжка. ОСОБА_9 вийняв з грудної клітини ОСОБА_10 ніж, з якого у ванній кімнаті вищевказаної квартири змив нашарування крові потерпілого, розмістив потерпілого на ліжку у звичному положенні, прикрив ковдрою та звернувся по допомогу до сусідки ОСОБА_11 , котра викликала «швидку медичну допомогу», якою ОСОБА_10 був доставлений до лікувального закладу, де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково, категорично заперечує наявність у нього наміру та умислу на позбавлення життя потерпілого. ОСОБА_9 суду показав, що він проживав разом з потерпілим ОСОБА_10 у квартирі потерпілого приблизно три роки та перебував у нормальних стосунках. Ввечері 22 лютого 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 разом вечеряли, вживали алкогольні напої. ОСОБА_10 ліг відпочивати у цій же кімнаті приблизно за 3 м від місця вечері, а ОСОБА_9 сидів біля столу, курив і розповідав потерпілому обставини власного життя. Потерпілий нетактовно перервав розповідь ОСОБА_9 , що образило обвинуваченого. На столі була накрита вечеря, лежали столові прибори і продукти харчування, серед яких був і кухонний ніж. Не дивлячись, ОСОБА_9 взяв якійсь предмет зі столу і, не цілячись, кинув у бік потерпілого. Сам обвинувачений думав, що кинув у потерпілого ложкою чи іншим безпечним предметом. Коли потерпілий привернув увагу ОСОБА_9 вигуком, обвинувачений підійшов до ОСОБА_10 , побачив, що у потерпілого з грудей стирчить кухонний ніж, який увійшов неглибоко, приблизно на 2-3 см. ОСОБА_9 вийняв ножа, вимив його та поклав на видному місці, підняв верхній одяг на потерпілому, щоб подивитись на поранення, і запропонував ОСОБА_10 викликати «швидку медичну допомогу», однак потерпілий відмовився. ОСОБА_9 вказав, що як він, так і ОСОБА_10 перебували у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений подумав і вирішив викликати «швидку медичну допомогу», однак власний мобільний телефон загубив у ліжку, тому пішов за допомогою до сусідки. На прохання обвинуваченого сусідка прийшла до кімнати, де лежав потерпілий, подивилась на поранення та викликала «швидку медичну допомогу», а сам ОСОБА_9 пішов по пиво.

Хоча сам обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав частково, його вина у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодженняпідтверджується іншими дослідженими в ході судового слідства доказами.

Допитати у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 не виявилось можливим, оскільки ОСОБА_10 був виявлений 13 червня 2017 року мертвим за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , причина смерті невідома, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть.

Допитана в якості потерпілої в ході судового розгляду ОСОБА_7 суду показала, що ОСОБА_10 являється рідним братом її чоловіка, проживав окремо, у квартирі АДРЕСА_3 , що належала його матері ОСОБА_12 разом з ОСОБА_9 . Обставини події відомі потерпілій зі слів самого ОСОБА_10 , котрий розповідав, що з ОСОБА_9 вони інколи сварились. Того вечора потерпілий з обвинуваченим спільно вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_10 лежав, а ОСОБА_9 хотів у нього щось кинути і кинув ножем. ОСОБА_7 вказала, що ОСОБА_10 з 22 по 24 лютого 2017 року перебував у реанімаційному відділенні, а потім ще два тижня перебував на стаціонарному лікуванні в Ізяславській ЦРЛ.

Допитана в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_11 суду показала, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_10 і добре знає як потерпілого, так і обвинуваченого, які проживали разом, спільно вживали алкогольні напої. 22 лютого 2017 року приблизно о 19 годині до неї по допомогу прийшов обвинувачений. Коли вона зайшла у квартиру АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 лежав на спині на дивані накритий одіялом, при цьому він перебував у стані алкогольного сп`яніння, був сонний, але у відомості. На грудях потерпілого на одежі свідок помітила поріз і колоту рану в районі серця, навколо якої запеклась невелика кількість крові. Ножа, яким було нанесене вказане пошкодження, свідок не бачила. Як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 розповідали, що це трапилось випадково. Свідок вказує, що потерпілий заперечував проти виклику «швидкої медичної допомоги», однак ОСОБА_11 з власної ініціативи викликала «швидку медичну допомогу» та поліцію.

Покази обвинуваченого, потерпілої та свідка щодо місця події підтверджуються протоколом огляду місця події від 22 лютого 2017 року з фототаблицями, згідно якого місцем події являється квартира АДРЕСА_3 . Під час огляду місця події вилучено рушник з ванної кімнати, відрізок стерильної марлі, вмочений у воду у пластиковій мисці, п`ять ножів, сліди папілярних ліній.

Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицями від 23 лютого 2017 року був оглянутий сходовий майданчик до хірургічного відділення Ізяславської ЦРЛ, розташованої в м. Ізяславі Хмельницької області по вул. Б. Хмельницького, 47, де було виявлено, оглянуто та вилучено одяг ОСОБА_10 : брюки чоловічі, пару шкарпеток, футболку світло-жовтого кольору, гольф чорного кольору.

Під час затримання згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 23 лютого 2017 року у ОСОБА_9 вилучено светр чорного кольору із сірими вставками, футболку блакитного кольору із смугами білого кольору, джинсові штани світло-блакитного кольору, на колошвах яких спереду в ділянці нижче колін виявлено плями речовини бурого кольору, схожої на кров, штани спортивні темно-синього кольору, мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , один ключ до врізного замка, грошові кошти в сумі трьох гривень.

Згідно постанови про визнання предметів речовими доказами від 23 лютого 2017 року, махровий рушник із ванної кімнати з плямою речовини бурого кольору, схожої на кров, що вилучено та опечатано у паперовий конверт; кухонний ніж із металевою ручкою, що належить ОСОБА_10 , виявлений та вилучений на тумбочці в кімнаті кухні, яким за попередніми поясненнями ОСОБА_9 , було нанесено колото-різану рану потерпілому; чотири кухонні ножі, виявлені та вилучені в приміщенні кухні, які можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення; 15 відбитків папілярних ліній пальців рук людини, вилучених з об`єктів на столі в кімнаті № 1, що упаковані у сейф пакет № 4286975; марлевий відрізок, промочений у воді з миски ванної кімнати; штани сірого кольору, клітчасті, із слідами плям бурого кольору на лівій колошві та під підкладкою правої кишені; шкарпетки темно-сірого кольору із плямами на них речовини бурого кольору; футболка без рукавів з колото-різаним ушкодженням на грудному відділі спереду, просякнута речовиною бурого кольору в місці порізу; гольф чорного кольору з колото-різаним ушкодженням на грудному відділі спереду, просякнутий речовиною бурого кольору в місці порізу; светр чорного кольору із сірими вставками; футболка блакитного кольору із смугами білого кольору; джинсові штани світло-блакитного кольору, на колошвах яких спереду в ділянці нижче колін виявлено плями речовини бурого кольору, схожої на кров; штани спортивні темно-синього кольору; мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 ; один ключ до врізного замка; грошові кошти в сумі трьох гривень, визнано речовими доказами та передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Славутського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 24 лютого 2017 року на зазначене майно накладено арешт.

Обставини та спосіб вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодженняпідтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 20 березня 2017 року із застосуванням технічних засобів фіксації, під час якого потерпілий ОСОБА_10 добровільно, послідовно, без будь-чиїх підказок та примусу розповідав та показував обстановку під час події, обставини події, послідовність дій учасників події, зокрема, розташування предметів обстановки та домашнього вжитку, розташування обвинуваченого і самого ОСОБА_10 .

Згідно постанови про визнання предметів речовими доказами від 20 березня 2017 року отриманий в ході досудового розслідування оптичний диск формату DVD+RW (с.н. U2900335B09 R6), на який записано відеозапис слідчого експерименту, проведеного 20 березня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , визнано речовим доказом та залишено на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

Кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що підтверджується висновками експерта № 183, 184.

Кров ОСОБА_9 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що підтверджується висновками експерта № 183, 184.

На футболці та штанах ОСОБА_9 виявлена кров людини, яка може належати як самому ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 , що підтверджується висновком експерта № 184.

На рушнику, вилученому під час огляду місця події, виявлена кров людини, яка може належати як самому ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 , що підтверджується висновком експерта № 183.

Локалізація, тяжкість та механізм утворення отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичного експерта № 137 (експертиза розпочата 07 квітня 2017 року, експертиза закінчена 11 квітня 2017 року).
Як пояснив допитаний в ході судового розгляду експерт ОСОБА_13 , глибину та напрямок руху леза ножа при проведенні експертизи встановити не виявлялось можливим, оскільки у потерпілого на момент огляду був наявний лише рубець. Разом з тим експерт вказав, що гемоперикард, тобто пошкодження рубашки серця, без надання вчасної кваліфікованої медичної допомоги міг призвести до смерті потерпілого, однак, оскільки на цю обставину впливають численні суб`єктивні фактори, смерть потерпілого без медичної допомоги могла і не настати.

ОСОБА_9 не має спеціальних навичок володіння ножем та не проходив спеціальне навчання у відповідних військових формуваннях, що підтверджується показами самого обвинуваченого і не було спростовано іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами.

22 лютого 2017 року о 20 год. 45 хв. ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, який складав 3,32 проміле, що підтверджується довідкою Ізяславської ЦРЛ.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль місця від 13 березня 2017 року № 119м (час початку 24 лютого 2017 року о 15 год. 00 хв., час закінчення 25 лютого 2017 року о 17 год. 00 хв.), що проводилась на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року, яка в подальшому була розсекречена у встановленому законом порядку, ОСОБА_9 ставився до події поранення потерпілого як до випадковості, проявляв жаль з приводу такої події і послідовно оповідав про відсутність наміру позбавити ОСОБА_10 життя.

Згідно постанови про визнання предметів речовими доказами від 27 березня 2017 року отриманий в ході досудового розслідування оптичний диск, промаркований як (Ізяславський ВП інв. № 24 24.02.2017), на який записано інформацію, отриману в ході проведення НСРД, передбачених ст. 270 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_9 , визнано речовим доказом та залишено на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події.
При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).
У даному кримінальному проваженні встановлено, що ОСОБА_9 перебував із потерпілим у дружніх стосунках, вони проживали спільно у квартирі потерпілого протягом майже трьох років, між ними не було неприязні, конфлікт виник спонтанно, на побутовому ґрунті, кухонний ніж опинився в руках обвинуваченого випадково, удар був одиничний і завданий неприцільно, спеціальних навичок, зокрема, щодо професійного володіння ножем та бойовими прийомами з ним, обвинувачений не володів. Одразу ж після завдання цього удару ОСОБА_9 вжив заходів, щоб відвернути настання для потерпілого шкідливих наслідків: оскільки сам перебував у стані алкогольного сп`яніння, покликав на допомогу сторонніх осіб, що зумовило вчасне надання кваліфікованої медичної допомоги та відвернуло настання смерті потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.За принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Прийнявши до уваги викладене, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_10 , не знайшла підтвердження в ході судового розгляду, разом з тим повністю доведена вина ОСОБА_9 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження. Дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст. 121 ч. 1 КК України.

Підходячи до призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає щире каяття, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд приймає до уваги, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 129 ОСОБА_9 виявляє психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, разом з тим на момент вчинення злочину міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи особу обвинуваченого, який злочин скоїв вперше, у скоєному щиро розкаявся, свою вину визнав частково, по місцю фактичного проживання характеризується негативно, та обставин справи, суд знаходить, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в ізоляції від суспільства при поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Приймаючи до уваги тяжкість покарання, даних про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_9 фактично місця постійного проживання не має, ніде не працює, по місцю фактичного проживання характеризується негативно, схильний до зловживання спиртними напоями, має синдром залежності, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам ОСОБА_9 переховуватися від суду та забезпечення виконання вироку. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_9 слід обрати запобіжний захід тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, внаслідок чого не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_9 .

Згідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, - підлягає знищенню.
Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази підлягають поверненню власникам.
За вимогами п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Прокурором був заявлений цивільний позов, однак цей цивільний позов не був оголошений прокурором разом з обвинувальним актом, в ході судового розгляду він не був предметом розгляду, не досліджувались докази на підтвердження позовних вимог, а тому цивільний позов прокурора підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369-371, 373-376 КПК України,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередню - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_9 з 23 лютого 2017 року.

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.
Речові докази: отриманий в ході досудового розслідування оптичний диск, промаркований як (Ізяславський ВП інв. № 24 24.02.2017), на який записано інформацію, отриману в ході проведення НСРД, передбачених ст. 270 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_9 , отриманий в ході досудового розслідування оптичний диск формату DVD+RW (с.н. U2900335B09 R6), на який записано відеозапис слідчого експерименту, проведеного 20 березня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
махровий рушник із ванної кімнати з плямою речовини бурого кольору, схожої на кров, що вилучено та опечатано у паперовий конверт; кухонний ніж із металевою ручкою, що належить ОСОБА_10 , виявлений та вилучений на тумбочці в кімнаті кухні, яким за попередніми поясненнями ОСОБА_9 , було нанесено колото-різану рану потерпілому; чотири кухонні ножі, виявлені та вилучені в приміщенні кухні, які можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення; 15 відбитків папілярних ліній пальців рук людини, вилучених з об`єктів на столі в кімнаті № 1, що упаковані у сейф пакет № 4286975; марлевий відрізок, промочений у воді з миски ванної кімнати; штани сірого кольору, клітчасті, із слідами плям бурого кольору на лівій колошві та під підкладкою правої кишені; шкарпетки темно-сірого кольору із плямами на них речовини бурого кольору; футболка без рукавів з колото-різаним ушкодженням на грудному відділі спереду, просякнута речовиною бурого кольору в місці порізу; гольф чорного кольору з колото-різаним ушкодженням на грудному відділі спереду, просякнутий речовиною бурого кольору в місці порізу, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Славутського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області - знищити;

светр чорного кольору із сірими вставками; футболку блакитного кольору із смугами білого кольору; джинсові штани світло-блакитного кольору, на колошвах яких спереду в ділянці нижче колін виявлено плями речовини бурого кольору, схожої на кров; штани спортивні темно-синього кольору; мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 ; один ключ до врізного замка; грошові кошти в сумі трьох гривень, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Славутського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області повернути ОСОБА_9 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для ОСОБА_9 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3