Справа № 357/937/18
1-кп/357/573/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.03.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в залі суду № 5 обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002517 від 16.05.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщальники, Канівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Так, 15.05.2017 близько 22 год. 35 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Е95 сполученням м. Київ м. Одеса, на 88 км + 500 м. в напрямку до м. Одеса, в порушення вимог п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п.10.1 Правил дорожнього руху України: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п.11.4 Правил дорожнього руху України: «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняються виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги», п.12.1 Правил дорожнього руху України: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив бездіяльність та неуважність, не обрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 який рухався в напрямку до м. Київ.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження: рани обох надбрівних ділянок, синці повік, крововилив у сполучній оболонці лівого ока, садно на носі, садна в ділянці правого плечового суглоба та правій гомілці, струс головного мозку, перелом кісток носа, перелом бічної маси 1-го шийного хребця, поперечний перелом тіла шийного хребця. Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5, 2.3(б), 10.1, 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив, що керуючи автомобілем «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 в порушення вимог пунктів п.п. 1.5, 2.3(б), 10.1, 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01.01.2002 скоїв дорожньо-транспортну пригоду та в результаті якої ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду і його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання відсутні.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення - злочину, відомості про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання і тому, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, врахувавши думку сторін та інших учасників судового провадження, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, обтяжують покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі. Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і це буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про доцільність застосування додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд враховує обставини вчинення злочину, тяжкі наслідки, а відтак визнає за можливе не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Підстав для обрання більш м`якого покарання суд не знаходить.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Під час судового розгляду сторона обвинувачення або захисту клопотань про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не заявили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 94, 370, 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік, якщо засуджений на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, а саме :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

та за ч.2 ст. 76 КК України:

-не виїжджати за межі україни без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судових експертиз на користь держави у розмірі 3711,00 гривень.

Речові докази відсутні.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 ,