Справа № 139/843/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, студента третього курсу Михайловецького професійного аграрного ліцею, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_2 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 04 серпня 2017 року близько 23-ої години, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, проник до приміщення гаража на території домоволодіння ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , звідки викрав транспортний засіб скутер «Honda Dio AF 27», що належить ОСОБА_7 . Використавши скутер у своїх власних цілях впродовж чотирьох годин, а також допустивши його пошкодження на суму 2 683 гривні 99 копійок, ОСОБА_2 повернув його до домоволодіння власника.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині і показав, що він товаришував із ОСОБА_7 і неодноразово користувався його скутером у власних інтересах. Того вечора йому знову був потрібен скутер, однак він не зміг додзвонитися до ОСОБА_7 . Знаючи достеменно, що ОСОБА_7 дома нема, а скутер із ключем у замку запалення знаходиться у незачиненому гаражі, він вирішив без попередньої домовленості взяти скутер. Приблизно годину він катався на ньому, біля двох годин намагався відремонтувати пошкодження, а потім відвіз назад до домоволодіння ОСОБА_7 . Через кілька днів потерпілий заявив в поліцію про такий факт. На сьогодні він примирився із ОСОБА_7 , той не має до нього ніяких претензій. Кається в такому необдуманому поступкові, запевняє, що таке більше ніколи не повториться.
Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився. 02 жовтня 2017 року в канцелярії суду зареєстровано заяву ОСОБА_7 (а.с. 14) про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Одночасно потерпілий заявив, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки вони порозумілися.
З урахуванням думок учасників провадження та положень ст. 325 КПК України, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності потерпілого.
Крім власного визнання вини обвинуваченим, його вина в інкримінованому злочині доведена в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_8 та матеріалами досудового слідства.
Так, свідок ОСОБА_8 суду показала, що 05.08.2017 біля 2-ої години до неї подзвонив її сусід ОСОБА_9 і попросив занести у гараж води. Там вона вперше побачила ОСОБА_2 . Той запропонував їй покататися на скутері. Вони поїхали по вулиці Героїв Майдану до вулиці Комарова. На дорозі між двома автозаправними станціями ОСОБА_10 в`їхав у яму, вона бачила, що відлетіла фара. Після цього вони повернулися додому.
Заявою потерпілого про злочин (а.п. 43), протоколом огляду місця події - домоволодіння потерпілого (а.п. 46-49), протоколом огляду предмету злочину (а.п. 52-54) доведено факт вчинення ОСОБА_2 злочину щодо майна потерпілого ОСОБА_7 та зафіксовано заподіяння матеріальної шкоди.
Висновком експерта № 255 від 14.09.2017 (а.п. 59-71) визначено розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_7 .
У сторони захисту не було заперечень щодо допустимості і належності таких доказів.
Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення, доведено вину ОСОБА_2 у незаконному заволодінні транспортним засобом, що поєднане з проникненням у приміщення.
Заволодіння транспортним засобом у розумінні ст. 289 КК України це умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі шляхом запуску двигуна, буксирування, завантаження на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку або продовження руху тощо.
Закінченим злочин вважається з моменту, коли транспортний засіб почав рухатися унаслідок запуску двигуна чи буксирування або ж перевезення на іншому транспортному засобі, а якщо заволодіння відбувається під час руху такого засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене із проникненням у приміщення.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 103 КК України визначено, що при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Обираючи покарання ОСОБА_2 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, зокрема, що відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, вчинене ним діяння є тяжким злочином; особу винного, який за місцем свого проживання характеризуються позитивно, як такий що нічим себе не скомпрометував (а.с. 80), по місцю навчання характеризується як дисциплінований, добросовісний і старанний учень, товариський, ввічливий, вихований, працелюбний, чемний, активний член суспільства (а.с. 83); обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше (а.с. 82), вчинення злочину у неповнолітньому віці (а.п. 81).
Ні досудовим слідством, ні судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання для обвинуваченого ОСОБА_2 .
Судом також встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 вчинив злочин у повних сімнадцять років (а.п. 81). Звітом, підготовленим головним спеціалістом сектору опіки та піклування служби у справах дітей Мурованокуриловецької райдержадміністрації (а.п. 85-87) стверджується, що ОСОБА_2 добре і на достатньому рівні навчається у ліцеї, займається спортом, товариський і активний, дорослі члени його родини займаються його вихованням і мають на нього вплив.
Представник служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації ОСОБА_11 у суді заявив, що після отримання повідомлення про злочин, вчинений ОСОБА_2 , спеціалістами було перевірено сім`ю, в якій виховується дитина, проведено спілкування з ним самим, з членами родини, вчителями, однолітками. Встановлено, що ОСОБА_10 не має спілкування з криміногенним середовищем, дуже роботяща дитина, допомагає по домашньому господарству, дбає про матеріальний добробут сім`ї, а тому просив суд не застосовувати до неповнолітнього реальне покарання.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого - його мати ОСОБА_4 суду пояснила, що вона з народження виховує сина самостійно без чоловіка. З малолітства син виховувався її батьками, оскільки вона була на роботі в м. Москва. Ніколи ніяких проблем із сином не було. Він гарно навчається, отримує стипендію, допомагає по господарству, забезпечений усім необхідним, в тому числі має скутера, крім того, він самостійно шукає підробітки, аби бути незалежним і могти купити собі сучасний одяг і взуття, він за власні зароблені гроші придбаває необхідні речі додому, робить їй подарунки. Вона завжди знає джерело доходу сина, він не потребує у цьому контролю. Практично не має шкідливих звичок. Вважає, що випадок із викраденням скутера, - то радше його нерозуміння наслідків, ніж бажання заподіяти шкоду.
Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Відповідно до висновку органу пробації (а.п. 37-39) ризик вчинення повторного кримінального правопорушення неповнолітнім обвинуваченим середній, але його виправлення можливе без ізоляції від суспільства за умови постійного контролю з боку матері.
На підставі викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням сукупності пом`якшуючих покарання обставин, а також враховуючи думку потерпілого щодо відсутності претензій із його сторони, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого за вчинення ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, буде призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією інкримінованої частини статті п`ять років.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, даних про особу винного, а також зважаючи на бажання обвинуваченого довести своє виправлення на волі, за відсутності претензій зі сторони потерпілого, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з призначенням мінімального іспитового строку.
З огляду на обране для обвинуваченого покарання, обставини, що досудовим слідством запобіжний захід щодо ОСОБА_2 не обирався, суд не вбачає потреби в обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого на цьому етапі судового розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Так, витрати на проведення авто товарознавчих експертиз у кримінальному провадженні склали 2350 гривень 30 копійок (а.п. 58, 73), а тому саме такий розмір процесуальних витрат підлягає стягненню із ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_2 визнати винним та засудити за ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ скутер марки «Honda Dio AF 27» - повернути ОСОБА_7 .
Стягнути із ОСОБА_2 в доход держави процесуальні витрати в сумі 2350 (дві тисячі триста п`ятдесят) гривень 30 копійок.
Копію вироку негайно після його проголошення вручати обвинуваченому, потерпілому і прокурору.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.
Суддя: _____________